ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 872, 2017-11-29 09:30

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו נדון היום בהצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה והתקנות של היהלומים.

משה גפני: לפני כן הצעה לסדר של חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני, רכישת בנק איגוד על ידי בנק המזרחי נדונה בוועדה הזו ובכל בוקר אני קם לידיעות אחרות, מאוד מאוד מדאיגות.

מיקי לוי: בשבועות האחרונים העלינו פה מספר פעמים את עניין המיזוג של בנק איגוד לבנק מזרחי.

מיקי לוי: נראה לי כי המהלך הרע הזה, המהלך הרע לציבור, למשק, לתחרות בענף הבנקאות, מתקדם במהירות ואנחנו נמצאים מאחור.

מיקי לוי: צר לי, אבל אני חושב שמשהו לא טוב עובר על הפיקוח על הבנקים ואני אומר את זה חד משמעית.

מיקי לוי: משהו לא טוב.

מיקי לוי: הרגולטור שינה צד.

מיקי לוי: הוא כבר לא מייצג את הציבור.

מיקי לוי: הוא כבר לא מייצג את הציבור אלא את הבנקים ואני פשוט חרד מהעניין הזה.

מיקי לוי: המיזוג הזה, אם יאושר, יצור מצב שבו בנק מזרחי-טפחות מחזיק, אדוני, ב-44% משוק המשכנתאות.

מיקי לוי: 44%.

מיקי לוי: כבר הצבעתי על העניין הזה בפעם הקודמת, זה טירוף מערכות.

מיקי לוי: אנחנו צופים פנינו לעתיד בקריסת חוק הריכוזיות, שהוועדה הזו בראשותך העבירה.

מיקי לוי: המפקחת על הבנקים, כשישבה פה לפני כמה חודשים.

משה גפני: כמה שבועות.

מיקי לוי: גם לפני כן.

מיקי לוי: בדין וחשבון שנתנה בפני הוועדה מופיע בפרוטוקול הוועדה שהיא הודתה שהמהלכים שהיא יזמה בדרישה להון נוסף מצד הבנקים, העלו את מחיר המשכנתאות לציבור.

מיקי לוי: היא אמרה את זה פה, זה מופיע בפרוטוקול של הוועדה הזו.

מיקי לוי: ועדת שטרום, שקראה לפני כשנה להקמת בנקים חדשים, כנראה שהמפקחת על הבנקים לא שמעה את זה.

מיקי לוי: אם היא מצרפת בנק לבנק, איפה תהיה התחרות?

מיקי לוי: כל הסיפור של דיסקונט עם כאל הביא לכך שהנה, הפכה כאל לחברת כרטיסי האשראי הגדולה ביותר פתאום והיא מעלה את המחירים ללא הגבלה.

מיקי לוי: אני מתעורר לפני שבוע לכך שישראכרט מעלה את המחירים ב-2018 לעסקים הקטנים ולציבור.

מיקי לוי: המפקחת על הבנקים, עם כל הכבוד לה, אני מפסיק להיות נחמד אליה למרות שאני הולך אליה בכל רבעון.

מיקי לוי: אני אומר לך, אדוני, שאני מבקש לדעת האם יש בידי הוועדה הזאת כלים כדי למנוע את התהליך הזה.

מיקי לוי: אני ממליץ בפניך, אדוני, לפחות להביא אותה פעמיים ברבעון.

מיקי לוי: היא עושה מה שהיא רוצה ואני לא מתכוון לעשות לה את החיים קלים.

מיקי לוי: ואם לא יהיה מנוס, אני אציע הצעת חוק שתתחיל מפה ועד להודעה חדשה.

משה גפני: מיקי, רק רגע.

משה גפני: אל תגיד לגבי המפקחת.

משה גפני: אני מתכוון לקיים על זה דיון ביום שלישי הקרוב, בעזרת השם.

משה גפני: אני אמרתי לטמיר שזה יהיה סעיף ראשון בסדר-היום ואנחנו נבקש שהיא תבוא.

משה גפני: אני מחפש את הממונה על ההגבלים העסקיים וליתר דיוק, את היועץ המשפטי שלהם, מכיוון שהיא הרי אמרה שהיא מנועה מלדון בעניין זה כי יש לה ניגוד עניינים.

משה גפני: אני כנראה אדבר אתו.

מיקי לוי: הטירוף, אדוני, הוא שמשפחת ורטהיים יהיו בעלי ההון.

מיקי לוי: יהיה בידיהם הון.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אנחנו נקיים על זה דיון ביום שלישי הקרוב ואז צריך לתאם שהיא גם תבוא, מכיוון שזה יהיה דיון לא פשוט.

משה גפני: בבקשה.

עודד פורר: בהמשך לדבריו של חבר הכנסת לוי, הוא העלה רעיון שבאמת תבוא לכאן המפקחת ותדווח, ואני מבין שיש בעיות במובן הזה.

עודד פורר: על אותו משקל אני מציע לך, אדוני, שאולי נזמן את ראש אגף התקציבים.

עודד פורר: אני חושב שיש גם הרבה בעיות לאגף התקציבים, ואני לא אומר את זה בציניות.

עודד פורר: אני אומר את זה ברצינות.

משה גפני: זה לא קשור למה שמיקי אמר.

עודד פורר: לא, לא.

משה גפני: הוא לקח את הרעיון.

עודד פורר: אני מאוד אוהב את הרעיון.

עודד פורר: דיון עקרוני בוועדת הכספים על התנהלות אגף התקציבים.

עודד פורר: אני בטוח שאם תקיים דיון כזה, תראה שהאולם הזה יהיה מלא בחברי כנסת מפה לפה.

עודד פורר: זאת בקשה שלי, לא שלו.

עודד פורר: כשם שאתה מקיים דיון עקרוני עם הממונה על הבנקים, יש מקום לדיון עקרוני על התנהלות אגף התקציבים.

עודד פורר: זאת התנהלות ללא הסברים, לא מובנת בהרבה מאוד תחומים.

עודד פורר: באתי לכאן לעשות קצת בעיות, אבל בגלל שזה נושא של רשות המסים, אני לא אעשה היום בעיות.

משה גפני: אתה יכול לעשות בעיות, אבל זה לא רלוונטי.

עודד פורר: זה פשוט נהיה בלתי נסבל.

משה גפני: הבנתי, בסדר.

משה גפני: אני אדבר עם שאול מרידור, הוא ממונה על התקציבים חדש ואם אתה רוצה, את הבעיות אתה יכול לעשות ביום שני הקרוב.

משה גפני: ביום שני הקרוב, בעזרת השם, אני שם שוב את הנושא של השינויים בתקציב.

עודד פורר: עמדתי לא השתנתה מהדיון הקודם.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אם המצב יהיה שחברי הקואליציה לא יצביעו, אני אעצור את הדיון.

משה גפני: אני דיברתי עם דוד ביטן וצריך לשקול את הדברים האלה, מה עושים עם זה.

משה גפני: זאת תמונת המצב ואת ההצעה אני מקבל.

משה גפני: אני אדבר אתו.

עודד פורר: הם נורא עסוקים באגף התקציבים והם לא מצליחים לחזור אלינו אף פעם.

עודד פורר: אולי כשהם יבואו לכאן נוכל לגמור כאן את כל הדיון.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (תיקון מס' 241), התשע"ז– 2017 – הגענו עד סעיף 2?

<איל לב ארי: קראנו אותו.

משה גפני: מי קורא את החוק?

משה גפני: סעיף 3.

<משה אשר: אם אפשר רק מילה קטנה לפני זה.

משה גפני: בבקשה, בכבוד.

<משה אשר: בוקר טוב לחברי הוועדה, בוקר טוב הרב גפני, מיקי, עודד, בוקר טוב לכם, מה שלומכם?

מיקי לוי: בוקר אור, משה, מה העניינים?

מיקי לוי: ברוך הבא.

מיקי לוי: באנו לכבודך.

<משה אשר: אני שמח מאוד, כבוד הוא לי שאתם מגיעים לי ולעובדי הרשות, וגם לנשיאות בורסת היהלומים.

<משה אשר: אני חושב שיש לנו באמת יום היסטורי פה, שבו אנחנו מסדירים ענף שלם שיעבוד – אני מסתכל על העתיד, נעזוב את העבר.

<משה אשר: אנחנו נסדיר את ההון שלו.

<משה אשר: אני אישית מדבר עם חדוה בר כדי שתאפשר להם לקבל אשראים בצורה יותר טובה, יותר נוחה.

מיקי לוי: היא עובדת עם הבנקים, לא עם הציבור.

משה גפני: עזוב, זה בסדר.

<משה אשר: שהיא תקבע אותו.

משה גפני: אל תתייחס לזה, לא היית פה כשתקפו את חדוה בר על הנושא של האיחוד עם בנק איגוד.

<משה אשר: מיקי, אני לא יודע מה אתה זומם לנו פה.

משה גפני: זה לא נוגע אליכם.

משה גפני: אתה תבקש לגבי האשראים?

משה גפני: תחזור על זה, בבקשה.

<משה אשר: כן.

<משה אשר: אנחנו בדיאלוג עם חדוה בר, המפקחת על הבנקים, והיא זימנה לישיבה גם את נציגי הבורסה ליהלומים וגם אותנו.

<משה אשר: אנחנו נודיע שם, כמו שכבר הודעתי לה, שלמעשה כמעט כל הענף נכנס להליך גילוי מרצון שבו הוא מגלה את ההון הלא מדווח שהוא צבר לאורך השנים, משלם את המסים הנדרשים ופותח למעשה דף חדש בנושא הזה.

<משה אשר: במסגרת ההסדרה הכוללת שלו אנחנו מביאים בפניכם הצעה מוסכמת עם ענף היהלומים, שגם נוסחה כדי לעזור לכם לקצר את התהליכים.

<משה אשר: אנחנו מאוד מקווים שחברי הוועדה יתמכו בהצעה.

<משה אשר: אנחנו עומדים, גם אנחנו וגם נציגי הבורסה, מאחורי כל מילה, מאחורי כל אות ופסיק, ואנחנו מאמינים שזה מה שיסדיר את הענף מבחינת המס.

<משה אשר: הוא יהיה ענף לגיטימי כמו כל הענפים האחרים.

<משה אשר: תהיה בקרה טובה יותר וככה באמת מדינת ישראל גם תזכה למסים שמגיעים לה בשנים הקרובות.

משה גפני: תודה רבה, אני מודה לך על הדברים.

משה גפני: אנחנו ניכנס עכשיו לפרטים ואני רק רוצה להגיד שיש פה מורת רוח מתמשכת, שהיא לא טובה, כלפי הבנקים.

משה גפני: שתדע את המצב הזה.

משה גפני: זה מצב שהוא איננו מצב טוב.

<משה אשר: אנחנו נסייע, נסייע.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני מקווה שלגבי הנושא שאנחנו דנים בו היום ומה שאתה אמרת, הנושא הזה לא ישפיע ועם הבנקים אפשר יהיה להגיע לאשראי יותר נורמלי כך שבורסת היהלומים וכל היהלומנים יוכלו להתקדם לעתיד טוב יותר ממה שהיה עד היום.

משה גפני: אבל שתדע שיש מורת רוח גדולה בעניין של הפיקוח על הבנקים.

משה גפני: זה עלול להביא למצב שבו הוועדה תגיש הצעת חוק להוציא את הפיקוח על הבנקים מבנק ישראל.

משה גפני: זה עלול להגיע לשם.

משה גפני: אני מקווה שלא, אבל זה עלול להגיע לשם בגלל שיותר מדי דברים יוצרים אצלנו תחושה לא טובה לגבי הנושא של הפיקוח.

משה גפני: אני מודה לך על הדברים ואנחנו עוברים לפרטים.

משה גפני: סעיף 3, בבקשה.

<ישי פרלמן: סעיף 3.

<ישי פרלמן: "בסעיף 146 לפקודה – (1) בסעיף קטן (א)(2), הסיפה החל במילים "בעררו של יהלומן" – תימחק; (2) בסעיף קטן (ב), המילים "או על החלטת פקיד השומה על פי סעיף 145א1" – יימחקו; (3) סעיף קטן (ד1) – בטל; (4) בסעיף קטן (ה), המילים "או על פי סעיף 145א1" – יימחקו".

<ישי פרלמן: כל התיקונים האלה הם בעצם תיקונים טכניים שנדרשים לאור ביטול סעיף 145א1.

משה גפני: אתה יכול להסביר?

<ישי פרלמן: הסברנו בשבוע שעבר.

<ישי פרלמן: סעיף 145א1 בפקודה בסעיף 2 להצעת החוק מתייחס לביטול הליכי ערר מיוחדים ליהלומים, שלפקיד השומה יש סמכות, אם הוא רוצה, לעשות הליכי ערר מיוחדים.

<ישי פרלמן: אנחנו מבטלים את האפשרות הזאת וכחלק מהביטול הזה אנחנו צריכים לעשות תיקונים טכניים בסעיף 146.

<אייל לב ארי: תסביר למה למרות שאתם קובעים עכשיו שיטת שומה חדשה או שיטת דיווח חדשה ליהלומנים, יורדים מהוועדה?

<אייל לב ארי: זאת אומרת, אתם מכניסים אותם גם להליך של ערעור רגיל?

<ישי פרלמן: כן.

<ישי פרלמן: כשפקיד השומה עושה שומה ליהלומנים יש לו היום שתי אפשרויות, או לעשות לו שומה רגילה או לעשות לו שומה מיוחדת, שבשומה הזאת יש לו יותר סמכויות.

<ישי פרלמן: סמכויות חריגות.

<ישי פרלמן: אם הוא עושה את השומה המיוחדת הזאת, אז יש הליך של ערעור לוועדה.

<ישי פרלמן: אנחנו לא נותנים לפקיד השומה סמכות מיוחדת, לא נותנים הליכי ערעור מיוחדים, פשוט מכניסים אותם לסדר שומה רגילה.

<ישי פרלמן: סעיף 4.

<ישי פרלמן: "(א) ההוראות לפי סעיף 85(ה) לפקודה, כנוסחו בסעיף 1 לחוק זה, יחולו על מלא עסקי שנרכש ביום ג' בטבת התשע"ז (1 בינואר 2017) או לאחריו.

<ישי פרלמן: (ב) סעיפים 2 ו-3 לחוק זה יחולו לעניין הליכי שומה לגבי שנת המס 2017 ואילך".

<ישי פרלמן: זה סעיף התחולה.

<ישי פרלמן: אנחנו אומרים שהליכי ההוראות שעוד מעט נדבר עליהן בתקנות, יכולים לחול רק לגבי מלאי עסקי שנרכש בתחילת שנת 2017.

<ישי פרלמן: סעיף קטן (ב) מדבר על הליכי שומה לגבי שנת המס 2017 וזה אומר שעד 2017 תהיה אפשרות לעשות את השומה המיוחדת ומהליכי השומה ל-2017 ואילך תהיה השומה הרגילה.

משה גפני: יש לכם הערות בעניין הזה?

משה גפני: את החוק סיימנו.

משה גפני: יש לכם הערות עליו?

מיקי לוי: לא, הגיעו להסכמות.

משה גפני: החוק הזה הוא חוק מסגרת ודיברנו על כך בישיבה הקודמת.

<משה אשר: התוכן האמיתי נמצא בתקנות.

משה גפני: לפני שנאשר את החוק, נעבור על התקנות.

משה גפני: מה ההגדרה של יהלום, מה שדיברנו עליו בישיבה הקודמת?

משה גפני: "לרבות אבן חן מסוג אודם, ברקת או ספיר או אבן חן אחרת שקבע שר האוצר לעניין זה בצו"?

<משה אשר: אלה ההגדרות הקיימות, למטב זכרוני.

<משה אשר: אין פה משהו חדש.

<משה אשר: אלה האבנים שבהם סוחרים.

משה גפני: אז שיהיה באישור ועדת הכספים.

משה גפני: למה שר האוצר לבד?

<משה אשר: ואם תהיה מחר אבן חדשה, אתם רוצים לאשר את סוג האבן?

משה גפני: שר האוצר רוצה לאשר?

משה גפני: אם זה לא שר האוצר, אז זה לא שר האוצר.

<משה אשר: שהרשות תאשר את הסוג של האבן?

<משה אשר: זה משהו מאוד טכני.

משה גפני: אני לא יודע, אבל זה בחוק, זה בחקיקה ראשית.

משה גפני: נחזור לזה.

משה גפני: זה לא עקרוני.

משה גפני: תקנות, בבקשה.

<ישי פרלמן: 1.

<ישי פרלמן: "בתקנות אלה- "האתר" – אתר האינטרנט של רשות המסים; "גמולוג" – מומחה לחקר, מיון, סיווג והערכת יהלומים, בעל תעודה בתחום ממכון מקצועי לשם כך.

<ישי פרלמן: "מחירון" – קובץ מחירים שיטתי, מקצועי ובלתי תלוי המהווה בסיס לקביעת ערך שוק של יהלומים, שמתפרסם ומתעדכן באופן סדיר ושניתן לעיין בו בכל עת, לרבות אתרי אינטרנט למסחר ביהלומים הכוללים מחירי יהלומים המבוססים על מחירי היצע וביקוש ממשיים ליהלומים, המנוי ברשימה שפרסם המנהל באתר בהתייעצות עם נשיא בורסת היהלומים הישראלית ונשיא התאחדות תעשייני היהלומים;" המחירון הוא בעצם קובץ שבו אפשר לראות מה מחיר של יהלומים בשוק.

<אייל לב-ארי: כמה מחירונים יהיו?

<משה אשר: היום יש שני מחירונים מקובלים, רפפורט ורייטקס.

משה גפני: אלה המחירונים שיש היום?

<יורם דבש: מחירונים עולמיים.

<יורם דבש: בקרוב ייתכן שיהיה מחירון רמת גן.

<משה אשר: ככל שיהיה מחירון נוסף, הם יעדכנו אותנו.

משה גפני: היום יש שניים שעל פיהם פועלים ואתם יודעים שכנראה יהיה שלישי.

<יורם דבש: נכון.

משה גפני: ברגע שיתפרסם מחירון שלישי אתם מודיעים לרשות המסים ופועלים גם על פיו.

<יורם דבש: בהחלט.

<אייל לב-ארי: ייכנסו גם אתרי אינטרנט לרשימה או רק המחירונים האלה?

<משה אשר: אלה המחירונים שמקובלים בענף.

<משה אשר: אם הענף אומר שהם יעברו למשהו אחר שיהיה מקובל, מבחינתנו זה המחירון.

<יורם דבש: המחירונים מופיעים גם באינטרנט וגם בנייר מודפס.

<יורם דבש: השם של האתר זה רפנט.

<משה אשר: זה כמו לוי יצחק בכלי רכב.

<משה אשר: אפשר לשווק את זה בנייר או להעלות את זה באתר.

<משה אשר: בסוף יש מישהו שהוא שמאי והוא קובע את שווי הרכב.

<משה אשר: אותו דבר בתחום היהלומים.

<משה אשר: יש חברה שמתמחה בדבר הזה והיא נותנת את זה גם בניירות וגם דרך האתר אתה יכול להיכנס ולראות מה המחירון של היהלום, עם הספציפיקציות שלו.

<משה אשר: זה הרעיון.

<אייל לב-ארי: לגבי גמולוג, איזה מכון מקצועי?

<אייל לב-ארי: יש הגדרות או קווים מנחים למה ייחשב מכון מקצועי שיכול להכיר באדם שעבר אצלו איזושהי הכשרה כגמולוג?

<ישי פרלמן: מבירור שעשינו אין הסמכה למכונים כאלה וזה משהו שקיים בשוק החופשי.

<ישי פרלמן: אנחנו צריכים שזה יהיה מכון מוכר.

משה גפני: מוכר איך?

<משה אשר: על ידי בורסת היהלומים.

<משה אשר: למעשה הם הגוף המקצועי.

משה גפני: הם אומרים שהאיש הוא גמולוג?

<משה אשר: כן.

משה גפני: איך אתם קובעים את זה?

<משה אשר: מיהו גמולוג?

משה גפני: אני יכול לבוא אליכם ולבקש מכם להכיר בי כגמולוג?

משה גפני: מוצא חן בעיניי השם.

<יורם דבש: לא, לא.

<יורם דבש: יש מכוני הכשרה מוסמכים, שבדרך כלל מאושרים.

משה גפני: יש תעודה?

<יורם דבש: כן, בהחלט.

משה גפני: זאת אומרת שאתם לא יכולים לאשר מישהו שיעסוק בעניין הזה אם הוא לא עבר הכשרה וקיבל תעודה.

<יורם דבש: עבר הסמכה.

<יורם דבש: בהחלט.

<יורם דבש: לא כל דכפין ייטה.

<ישי פרלמן: ""מרכז הערכה" - גוף עצמאי ובלתי תלוי המתמחה בזיהוי, דירוג וסיווג יהלומים המנוי ברשימה שפרסם המנהל באתר בהתייעצות עם נשיא בורסת היהלומים הישראלית ונשיא התאחדות תעשייני היהלומים;" "שווי השוק ליהלום" - אומדן מחיר המכירה במהלך העסקים הרגיל בין מוכר מרצון לקונה מרצון בניכוי אומדן העלויות להשלמה ואומדן העלויות הדרושות לביצוע המכירה.

<ישי פרלמן: " שווי השוק ליהלום זה בעצם איך ומה שווי השוק של היהלום.

<ישי פרלמן: אחרי זה נשתמש בזה בתקנות, כשאנחנו לוקחים את מחיר המכירה, שזה המחיר הסופי – זה גם מה שכתוב בכל המחירונים – ומזה נצטרך להפחית את אומדן העלויות להשלמה ואומדן העלויות הדרושות לביצוע המכירה.

<ישי פרלמן: ברור מתוך ההגדרה שזה משהו שהוא אובייקטיבי לגמרי והוא לא נתון לשיקול הדעת.

משה גפני: אני קניתי יהלום ועשו את הערך של היהלום הזה לפי המכירה, כדי לשלם מס.

משה גפני: כעבור שבועיים ירד מחיר היהלום.

משה גפני: כולם יודעים את זה, וזה לא משהו שהמצאתי.

משה גפני: מה אז?

<ישי פרלמן: לפרטים נגיע עוד מעט בתקנות.

<ישי פרלמן: אופן מדידת עלות המלאי 2.

<ישי פרלמן: "עלות מלאי יהלומים תיקבע על פי עלותו המסוימת של כל יהלום; לא ניתן לזהות באופן מסוים את עלות מלאי היהלומים, כולה או חלקה, תיקבע עלות מלאי היהלומים שלא ניתן לזהותה באופן מסוים, לפי שיטת ניהול מלאי תמידי, באמצעות נוסחת נכנס-ראשון, יוצא-ראשון ("FIFO") או באמצעות נוסחת ממוצע משוקלל של עלויות, ובלבד שאותה נוסחת עלות תחול לגבי כל מלאי בעל אופי ושימוש דומים באופן עקבי.

<ישי פרלמן: " פה אנחנו קובעים איך בעצם יימדד המלאי.

משה גפני: אתה יכול לתת לנו בבקשה תיאור מה היה בעבר ומה הולך לקרות היום?

משה גפני: היו בעיות עם הנושא של היהלומנים.

משה גפני: לא סתם הגעתם לעניין הזה.

משה גפני: היו בעיות שלא נפתרו ופגעו בענף.

משה גפני: האם אתה יכול לתת לוועדה תיאור מה היה עד היום או מה היה בעבר ומה הולך לקרות על פי התקנון החדש?

<משה אשר: אני אציג את המנגנון.

<משה אשר: במאזנים של היהלומנים בסוף השנה, כל אחד רשם את המצאי של היהלומים שלו, ולצד המצאי הוא רשם את הערך לפי ראות עיניו.

משה גפני: זה מה שנקרא שומה עצמית?

<משה אשר: הערכה עצמית של שווי היהלומים.

משה גפני: הם היו באים אליכם?

<משה אשר: לא באים אלינו אלא לרואה חשבון.

משה גפני: לא חשוב, אתם הייתם מקבלים בסוף מהם - - -

<משה אשר: היינו רואים מאזנים.

עודד פורר: רואה החשבון הוא זרועכם הארוכה.

משה גפני: כן, הוא הזרוע הארוכה שלהם.

<משה אשר: רואי החשבון, לאורך השנים, שקיבלו את הערכת היהלומן הזאת, כמעט כולם הסתייגו מהדוחות.

<יורם דבש: סליחה, משה, עקב אי היכולת של רואי החשבון להעריך יהלומים.

<משה אשר: נכון, בין היתר.

<יורם דבש: גם אני והוא לא מעריכים אותו דבר.

<משה אשר: כי זאת הייתה הערכה עצמית.

משה גפני: ומה היה אז?

<משה אשר: בסופו של דבר, המשמעות היא שכל הרווח יכול להימחק בהערכה כזאת או אחרת של יהלום.

<משה אשר: תחשבו על יהלום שהמרווח עליו 5%, אם הורדת 10%, מחקת את כל הרווח שלו ושל עוד כמה יהלומים.

<משה אשר: מי יודע לומר את זה?

<משה אשר: יש נתון אחד, שהוא נתון אובייקטיבי, וזה המחיר שבו קנית את היהלום.

<משה אשר: עלות היהלום.

<משה אשר: אתו אתה לא משחק.

<משה אשר: הוא כתוב בספרים, שילמת אותו וזה בהנחה שהוא בספרים ולא מחוץ לספרים.

<משה אשר: אם הוא בספרים הוא כתוב, שילמת אותו ויש מעקב אחרי ביצוע העסקה, אחרי התשלומים שלה.

<משה אשר: זה הנתון הכי אובייקטיבי שקיים שם.

<משה אשר: זה כמו רכוש קבוע, כמו כל הדברים האחרים.

<משה אשר: לכן, לאור ההערכות שהיו – מבחינת רואי החשבון הן לא היו טובות ומבחינתנו הן לא היו טובות – זה גרם למצב של הידרדרות של הדוחות מדוח לדוח דרך המשחקים בשווי המלאי.

<משה אשר: לכן, במסגרת ההמלצות שלנו להסדרת הענף – בסוף רוב הענף זה המלאי ושיווק.

<משה אשר: דרך אגב, יש גם ייצור, גלם, אבל מעבר לזה, בסוף זה מסחר.

<משה אשר: השווי של היהלום היום או העלות שלו היום זה הערך המרכזי ביותר במאזן.

<משה אשר: זה מה שקובע את הרווחיות, את הרווח השנתי, את ההון ואת כל מה שצריך.

<משה אשר: בגלל שהדוחות היו מסויגים בצורה הזאת, גם הבנקים לא יכלו להסתמך עליהם.

<משה אשר: אמרנו שבשיטה החדשה אנחנו הולכים על פי הנתון האובייקטיבי, שזה נתון העלות.

<משה אשר: רק בחריגים שסיכמנו פה נאפשר ללכת לשווי שוק.

<משה אשר: הכלל יהיה עלות, אבל במקרים מסוימים, שווי שוק.

<משה אשר: לא.

<משה אשר: אנחנו לא מתדיינים אתך על כל יהלום.

<משה אשר: זה לא עובד ככה.

<משה אשר: בינואר קנית יהלום ב-1,000 שקל ומכרת אותו בחודש מרס ב-1,400.

<משה אשר: יש לך רווח של 400.

<משה אשר: במהלך השנה אין בעיה כי קנית ומכרת והחשבון הוא חשבון שנתי.

<משה אשר: מה קורה אם קנית בדצמבר ומכרת באפריל?

<משה אשר: בנקודה הזאת אנחנו אומרים שאתה לא מוריד את השווי במאזן, כי הורדת שווי הערך במאזן משפיעה על כל המכירות שבוצעו לפני זה.

<משה אשר: אנחנו לא ניתן להוריד את השווה ולמעשה לשחוק את הרווח של השנה הקודמת.

<משה אשר: כשתמכור אותו, תכיר ברווח או בהספד.

<משה אשר: כשתמכור.

<משה אשר: זה בשיטת העלות.

<משה אשר: על זה אנחנו הוצאנו כמה חריגים, שנסביר אותם פה, אבל זאת השיטה.

<משה אשר: אנחנו לא ניתן לשחק בשוויים האלה.

<משה אשר: אין יותר.

<משה אשר: זה בעצם המודל של התקנות.

משה גפני: יורם, בבקשה.

<יורם דבש: כמו שאמרתי בהתחלה, הגענו לפה, אני וקובי קורן, בתור נציגי הענף אחרי הסכמות שהיו לנו עם משה אשר.

משה גפני: כן, ההסכמות האלו טובות אבל אני רוצה לדעת.

משה גפני: אנחנו אלה שצריכים לאשר.

<יורם דבש: אני רוצה לציין כדי שיהיה ברור שענף היהלומים לקח על עצמו תקנות שהן נגד התקינה החשבונאית.

<יורם דבש: הענף הזה בשנים הקרובות יהיה מופלה יותר מאשר כל המשק.

עודד פורר: למה?

<יורם דבש: בגלל שזה ההסדר שהגענו אליו.

<יורם דבש: בגלל הסיטואציה.

<יורם דבש: בגלל שזה בשווי העלות ואנחנו לא יכולים להזדכות על הפסדים.

<יורם דבש: ענף היהלומים הוא ענף של עליות חדות וירידות חדות.

<יורם דבש: לצערנו, מ-2008 אנחנו בענף של ירידות.

<יורם דבש: ערך המלאי ירד בשנים האחרונות בעשרות אחוזים.

<יורם דבש: יהלומן שהיה לו סטוק של מיליון דולר, אותו סטוק שווה אחרי מספר שנים 750,000-700,000 דולר.

<יורם דבש: זאת המציאות שלנו.

<יורם דבש: זה עניין עולמי-כלכלי שלא קשור אלינו.

<יורם דבש: כלומר, ברגע שהמלאי שלי ירד, אני לא יכול להזדכות כמו כל ענף אחר.

<יורם דבש: משה אשר, שהוא רואה חשבון, יודע יותר טוב מכולם שננעלנו באיזושהי סיטואציה שהיא נגד כללי החשבונאות.

<יורם דבש: אבל הסכמנו על זה וזה מקובל ואנחנו עומדים במילה.

<יורם דבש: אני רק מבקש, סוכם שזה יהיה לשלוש שנים ואחרי שלוש שנים רשות המסים תבחן את זה יחד עם היהלומנים.

<אייל לב-ארי: איפה זה כתוב?

<משה אשר: לא, זה לא בחוק.

<משה אשר: זאת לא הוראת שעה.

<משה אשר: זאת הוראה קבועה.

<יורם דבש: אבל זאת הערה כתובה.

<משה אשר: אנחנו נעיר את זה לפרוטוקול.

עודד פורר: אני מניח שיש עוד מקומות בעולם שהתמודדו או מתמודדים עם בעיה דומה.

עודד פורר: מה עושים במקומות אחרים בעולם?

<משה אשר: האמת היא שכל מדינה יש לה הבעיות שלה.

<משה אשר: לנו יש את הבעיות שלנו.

עודד פורר: רישום מלאי והזדכות.

עודד פורר: מה עושים מול הענף הזה במקומות אחרים?

<משה אשר: יש מדינות שרודפות אחרי היהלומנים בצורה אגרסיבית מאוד אל מול ההון השחור שלהם.

<יורם דבש: אני לא מכיר דברים כאלה.

<משה אשר: ויש מדינות אחרות שדווקא ויתרו ונתנו להם פטורים.

<משה אשר: כל מדינה נתנה מה שהיא רוצה.

<משה אשר: בדובאי נותנים להם פטור לחמישים שנה.

<משה אשר: אנחנו רוצים שישלמו מסים כמו כולם.

משה גפני: אני שואל למה אי אפשר ללכת לפי השווי של המלאי?

<משה אשר: כי זה משהו שלא נוכל לבדוק אותו.

<משה אשר: הוא משתנה.

<משה אשר: אנחנו אומרים שהכלל הוא שזה לפי העלות, תמכור ואז נראה מה הרווח וההפסד.

<משה אשר: תחשוב שאדם יכול להגיד שיש לו יהלום, בסוף שנה הוא ירד והוא מוחק רווחים אחרים של עסקאות אחרות ואחרי זה הוא מוכר אותו ברווח.

<משה אשר: אני לא רוצה להיות באזור הזה בכלל.

<משה אשר: קנית אותו ב-100?

<משה אשר: הנחת העבודה היא שיש גלגול.

<אייל לב-ארי: זה נכון על כל דבר.

<משה אשר: הנחת העבודה היא שיש גלגולי מלאי בתקופות סבירות.

<משה אשר: בתקופות האלה בגדול לא צריכים להיות שינויים כל כך גדולים.

<משה אשר: המלאים זזים יחסית בצורה מהירה וזהו.

<משה אשר: לכן אמרנו שאם תוך שנה וחצי, ביהלומים מסוימים, לא הצלחת למכור, אז באמת תוכל להרים את שווי השוק.

<משה אשר: אלה החריגים.

משה גפני: אבל התברר בשנים האחרונות שהמחירים יורדים, לא עולים.

משה גפני: לא מרוויחים אלא מפסידים.

<משה אשר: אני מסביר שוב.

<משה אשר: בתקופה מסוימת זה יהיה רשום בעלות.

משה גפני: לא, אתה מדבר על שני דברים.

משה גפני: אתה אומר שיש חריג שאחרי שנה וחצי בודקים את העניין וזה המקרה החריג.

משה גפני: אני לא מדבר על המקרה החריג.

משה גפני: תסבירו עליו אחרי זה ונשמע.

משה גפני: אני מדבר על העיקרון.

משה גפני: העיקרון הוא שבמהלך השנים האחרונות המחירים ירדו ואנשים הפסידו.

<משה אשר: מה זה הפסידו?

<משה אשר: הפסידו על הנייר?

עודד פורר: לא נכון.

עודד פורר: אם הוא הרוויח במקום אחר והוא לא יכול לקזז, הוא הפסיד.

<משה אשר: אבל הוא עוד לא מימש את הנכס.

עודד פורר: בכל תחום אחר אתה כן יכול להתקזז על ההפסד.

מיקי לוי: זה על הנייר.

מיקי לוי: אם המחיר ירד, רק במימוש אתה מוריד את זה.

משה גפני: זה לא המקרה.

משה גפני: בואו נראה את החריגים.

מיקי לוי: יפה שהוא הציע להם תוך שלוש שנים לשבת ולבחון.

מיקי לוי: זה יפה מאוד.

מיקי לוי: ידיים פתוחות.

<משה אשר: ולב חפץ.

משה גפני: אם אתה מתחייב לי שמשה אשר יהיה בעוד שלוש שנים - - - אתה יודע מי יהיה?

מיקי לוי: אתה עכשיו תרשום בפרוטוקול והוא יהיה בעוד שלוש שנים.

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: יצטרכו לשים את זה בחוק.

מיקי לוי: אלה תקנות.

משה גפני: אז מה?

מיקי לוי: בתקנות תכניס, אין לי בעיה, אבל בחוק אתה לא יכול להכניס את זה.

משה גפני: כן, דיווח וקיום דיון.

עודד פורר: אתה יכול לקבוע שזאת הוראה לשלוש שנים.

<משה אשר: לא, בשום פנים ואופן לא.

<משה אשר: בשום פנים ואופן.

משה גפני: לפי מה שהיה בשנים האחרונות, מדובר על הפסדים.

משה גפני: הלוואי וזה לא יהיה.

משה גפני: הלוואי ויהיו רווחים והשוק הזה ישתנה לטובה.

עודד פורר: אדוני, צריך לקחת בחשבון עוד משהו ולכן שאלתי את השאלה ההשוואתית.

עודד פורר: קיבלתי ממך תשובה קצת אמורפית.

עודד פורר: בסוף זה ענף יצוא, ענף יצוא שהוא גם תחרותי אל מול מקומות אחרים בעולם.

עודד פורר: אנחנו לא רוצים להביא למצב שהם יגידו שהמצב פה הוא כזה, שלא שווה לנו לעסוק בענף הזה בישראל ונלך לעסוק בו במקום אחר.

משה גפני: נכון.

עודד פורר: יכול להיות שמכאן לדובאי אנשים כנראה לא יעברו.

עודד פורר: אבל למדינות שהן קרובות - - -

משה גפני: בלגיה.

עודד פורר: לא יודע, אני לא מכיר.

עודד פורר: לכן ביקשתי לשמוע קצת השוואה מה קורה בבלגיה.

משה גפני: משה אומר שאין דבר שהוא הגדרה.

משה גפני: אתם יודעים להגיד?

<קובי קורן: כן, אני רוצה להגיד.

משה גפני: מדובר בחברי כנסת, שרמת המשכל שלהם לא עומדת למבחן.

משה גפני: זאת אומרת שבשביל להיבחר לכנסת צריך רק תעודת לידה.

משה גפני: אם אתה יכול קודם לענות על השאלה של חברי הכנסת ואחרי זה תגיד את שאר הדברים.

<קובי קורן: כן, אני מתכוון לענות.

משה גפני: לא, אבל אנחנו נשכח.

<קובי קורן: אתה לא שוכח כל כך מהר.

<קובי קורן: נראה לי שאני קצת יותר מבוגר.

משה גפני: לא, זה לא קשור לגיל.

משה גפני: שאל חבר הכנסת פורר.

<קובי קורן: אני עונה תשובה לחבר הכנסת פורר.

<קובי קורן: עד היום, וזה לא בדיוק מה שתואר כאן, ענף היהלומים היה משלם מס לפי תכשיט, מס מחזור.

<קובי קורן: נכון שבמסגרת מס מחזור אם עשית מחזור של X כסף, היית משלם כך וכך אחוזים למס הכנסה.

<קובי קורן: זה היה המדד העיקרי ביותר לתשלום מס הכנסה.

<קובי קורן: כמו שהוא אומר, בחמש השנים האחרונות השוק ירד והמשיכו לשלם מס הכנסה.

משה גפני: מר קורן, הבנו את זה.

משה גפני: משה אשר הסביר.

<קובי קורן: הוא שאל ואני עונה.

<קובי קורן: קצת סבלנות.

משה גפני: אם הייתה סבלנות לא הייתי הולך לפריימריז.

<קובי קורן: שאלת לגבי מדינות אחרות – בלגיה עברה לשיטת ניהול ספרים אחרי שלוש-ארבע שנים וחזרה לשיטה המשולבת של אותו תחשיב שנתתי הקדמה לגביו, מס מחזור בשילוב עם ניהול ספרים.

<קובי קורן: יחד.

<קובי קורן: התשלום יהיה לפי מס מחזור וכל הכסף, אם יצטבר הפרש, יושקע בענף היהלומים.

<קובי קורן: הוא יוכר כהשקעה ברגע שהוא יוצא מענף היהלומים החוצה, יוסיפו את תשלום המס.

<קובי קורן: זו השיטה הנהוגה בבלגיה.

<קובי קורן: על פניה היא נראית שיטה הרבה יותר קורצת משלנו.

עודד פורר: כמה זמן פועלת השיטה הזאת?

<קובי קורן: עכשיו.

<קובי קורן: במהלך הדיונים שלנו גם הבלגים קיימו דיון ועברו לאותה שיטה.

<קובי קורן: אמרנו שנבדוק שלוש שנים מה קורה, ואז נשב ונראה – אולי השיטה ההיא יותר טובה, אולי השיטה שלנו יותר טובה.

<קובי קורן: שם יש שילוב של מס מחזור עם ניהול ספרים אמיתי.

משה גפני: תודה, תמשיך הלאה ונראה את התמונה הכוללת.

<אייל לב-ארי: תסביר את שיטת הניהול של נכנס ראשון-יוצא ראשון, וגם את החלופה של הממוצע המשוקלל.

<מיכל טולדנו: יש שתי שיטות חשבונאיות מקובלות.

<מיכל טולדנו: יש מלאי תקופתי ויש מלאי תמידי.

<מיכל טולדנו: במלאי תקופתי אנחנו עובדים בשיטה שבה אנחנו לא יודעים מה קורה במהלך השנה.

<מיכל טולדנו: אנחנו סופרים בסוף השנה כמה יהלומים נמצאים במלאי אצל היהלומן והעלות שלו אמורה להיות העלות של היהלומים לפי העלות שלהם שנרכשו שנמצאת היום במלאי בסוף השנה.

<מיכל טולדנו: זאת השיטה שהייתה עד היום.

<מיכל טולדנו: אנחנו עוברים לשיטה חדשה שהיא מלאי תמידי.

<מיכל טולדנו: מלאי תמידי פירושו שכל כניסה של יהלום נרשמת בשיטת המלאי שלך, לפי העלות שלו, וכל יציאה של יהלום, גריעה של יהלום נגרעת לפי העלות שלו.

<מיכל טולדנו: פה יש שתי חלופות: היא יכולה להיות FIFO שפירושה נכנס ראשון-יוצא ראשון.

<מיכל טולדנו: כלומר, אם רכשתי יהלום ב-10 שקלים ואחר כך ב-12 שקלים ועכשיו מכרתי יהלום, כל עוד זה אותו אופי של יהלום, שמדובר בקריטריונים מסוימים, אני גורעת ראשון את זה שעלה לי 10 שקלים כי הוא נכנס ראשון ויוצא ראשון.

<אייל לב-ארי: ואז הרווח שלו יכול להיות יותר גדול.

<מיכל טולדנו: לא, כי גם בתקופתי וגם בתמידי ה-FIFO יוצא אותה תוצאה ולא יכול להיות הבדל.

<מיכל טולדנו: אל תשכח שמלאי סגירה משקף למעשה את המלאי שנשאר לך בספרים, כשמלאי הפתיחה, הקניות, פחות מלאי סגירה נותן את עלות המכר, שהיא העלות של אותן מכירות שנמכרו.

<משה אשר: זה יוצר עקביות בשיטה.

משה גפני: כן, הבנתי.

משה גפני: מה את עושה עם היהלום שיצא, שרשום שהוא שווה 1,000 שקל אבל הוא הפסיד מערכו והוא שווה היום 500?

<מיכל טולדנו: בשיטה הזאת לא נכנס שווי בשום תהליך, רק בסוף.

<משה אשר: השווי לא נוגע לסעיף הזה.

<משה אשר: זה סעיף אחר.

<משה אשר: פה יש את שיטת רישום העלות.

<משה אשר: הסעיף הבא מדבר על השווי.

משה גפני: תכף נגיע לסעיף הזה, אבל אם קניתי יהלום אחד ומכרתי יהלום אחד.

<מיכל טולדנו: בהנחה שכל מה שקנית זה יהלום אחד ומכרת אותו, לא תהיה בעיה כי מלאי הסגירה שלך הוא אפס.

משה גפני: אבל היהלום שווה פחות ממה שהוא היה שווה כשקניתי.

<משה אשר: כשתמכור אותו, תכיר בהפסד.

<מיכל טולדנו: אני אסביר דבר אחד, המלאי הוא תהליך דואלי, כלומר יש עלות של מלאי.

עודד פורר: מה קורה אם נתקעתי עם מלאי?

<משה אשר: אם נתקעת הרבה זמן, בסוף יש פה הערכה.

משה גפני: שנה וחצי.

<משה אשר: שנה וחצי.

<מיכל טולדנו: אל תשכחו שבשיטה התקופתית אין לנו יכולת לעקוב אחרי המלאי.

<מיכל טולדנו: אתה יכול להגיד שכל יהלום שקנית, נקנה לפני שלוש שנים.

<מיכל טולדנו: הרי בתוך המלאי יש לך גם מלאי פתיחה משנה שעברה.

<מיכל טולדנו: בשיטה התקופתית אנחנו לא יכולים לדעת אם אתה רוצה ירידת ערך.

משה גפני: נדבר כללית כשנסיים את תמונת המצב הכללית של התקנות.

משה גפני: בבקשה.

<אייל לב-ארי: והממוצע המשוקלל?

<אייל לב-ארי: מה זה האופן העקבי של הממוצע המשוקלל?

<משה אשר: אתה צריך לבחור, או שאתה רושם את המלאי בשיטה של נכנס ראשון-יוצא ראשון, או בשיטת ממוצע נע, ממוצע משוקלל נע.

<משה אשר: כלומר, אתה אומר שקנית פול של 100 יהלומים, שיש להם מחיר ממוצע כזה וכזה.

<משה אשר: כשאני מוציא אותו, אני לוקח מתוך המחיר הממוצע ומייחס למכירות שמכרתי.

<משה אשר: זאת השיטה.

<משה אשר: אני לא מזהה אותו אחד-אחד אלא באופן ממוצע לפול שקניתי אל מול הפול שאני מוכר.

<אייל לב-ארי: איך אתם רואים אופן עקבי?

<אייל לב-ארי: אם בשנה אחת לקחתי את ה-FIFO ובשנה השנייה עברתי לממוצע המשוקלל?

<משה אשר: גם לפי החשבונאות אתה לא מדלג משיטה לשיטה כל שנה.

<משה אשר: אתה עושה את זה מספיק שנים ואם אתה משנה את השיטה, צריכה להיות לך סיבה מאוד טובה גם בחשבונאות למה שינית את השיטה.

<משה אשר: מדובר בשיטה שהולכים אתה לאורך שנים.

<אייל לב-ארי: מה זה לאורך שנים?

<משה אשר: חמש שנים, עשר שנים.

<משה אשר: בגדול צריכה להיות סיבה טובה לעבור משיטה לשיטה.

<משה אשר: אתה בוחר שיטה עם רואה החשבון שלך, עם החשבונות שלך, נסעת-נגעת וזהו.

<אייל לב-ארי: אני יכול להחליף שיטה גם אחרי שנה מסיבה טובה.

<משה אשר: אם יש לך סיבה טובה – כן.

<משה אשר: באופן עקרוני אנחנו רוצים לייצר עקביות ואם אתה משנה את השיטה, יש לך סיבה טובה לשינוי מהעקביות, לעבור מ-א' ל-ב'.

ענת ברקו: נכון שכאשר קונים יהלום-יהלום החיים אכן מאוד פשוטים.

ענת ברקו: הרבה פעמים הרכישות הן של קופסאות יהלומים ואז יש עלות של קופסה.

ענת ברקו: צריך להחליט איך מחלקים את העלות הזו ואנחנו כרואי חשבון לא רוצים להיות במצב שבו יש לנו חילוקים מול פקיד המס, מול פקיד השומה והמפקח שמטפל, ואחר כך אנחנו מתווכחים אתו איך קבענו את העלות של אותו יהלום ספציפי בתוך החבילה.

משה גפני: ולכן מה את מציעה?

ענת ברקו: נניח שקנו חבילה ב-20,000 דולר.

ענת ברקו: אני חושבת שנכון יהיה שהיהלומן עצמו יקבע שהעלות של כל יהלום תהיה X, Y, ו-Z וסך הכול העלות של כל החבילה תהיה 20,000 דולר.

ענת ברקו: הוא יחליט איך לחלק את העלות הזאת בין היהלומים בתוך החבילה.

<משה אשר: אנחנו לא התייחסנו לזה.

משה גפני: רגע, רק שאני אבין את מה שאת אומרת.

משה גפני: את בעצם מבטלת את המושג של הקופסה.

משה גפני: המושג של הקופסה יהיה רק במקרים נדירים שבהם קובעים שהקופסה עולה כך וכך.

ענת ברקו: לא, זה לא מדויק.

ענת ברקו: כשקונים קופסה הרבה פעמים לא מוכרים את היהלומים כחבילה אחת.

ענת ברקו: פותחים את החבילה.

משה גפני: זה מה שאני הולך לומר.

משה גפני: את מציעה שגם כאשר קונים קופסה, יכול היהלומן להגיד שיש פה 10 יהלומים וכל יהלום השווי שלו שונה.

משה גפני: הם לא אותו שווי.

משה גפני: מה את מרוויחה בזה?

ענת ברקו: אם נמכר יהלום שהוא הרבה יותר יקר מיהלום אחר, יוצא מצב - - -

משה גפני: ומה היום?

משה גפני: אם הוא מוכר יהלום מתוך הקופסה?

ענת ברקו: היום אין שום התייחסות לזה בתקנות וזה עשוי ליצור חילוקי דעות.

משה גפני: איך אתם פותרים את הבעיה הזאת?

<משה אשר: אני חושב שאין בעיה ואני אסביר.

<משה אשר: אני אקרא, ברשותכם, את הסעיף ותבינו שאין עם זה בעיה.

<משה אשר: מה כתבנו פה?

<משה אשר: סעיף 2, "עלות מלאי יהלומים תיקבע לפי עלותו המסוימת של כל יהלום".

<משה אשר: זאת אומרת שאם היהלומן קנה פול של אבן חן כזה, אודם כזה, יהלום כזה וכולי, שהוא יכול לייחס אותם – הוא קנה פול וזאת לא איזו תפזורת יהלומים קטנטנה שאין לה כל כך ערך ושהיא כולה זהה, פחות או יותר, אלא הוא קנה אחד של 2 קראט, אחד של 3 קראט, אחד של 4 קראט והוא יכול לייחס אותם – אין בעיה.

ענת ברקו: אולי אפשר רק להוסיף?

<משה אשר: לא, זה בפנים ולא צריך להוסיף.

<משה אשר: זה כתוב.

ענת ברקו: להוסיף את המילים "לרבות בחבילה".

<משה אשר: את זה הוא קונה במסגרת חבילה.

משה גפני: רגע, דקה.

משה גפני: סיכמנו משהו לגבי חברי הכנסת, בעיקר לגבי היושב-ראש.

משה גפני: לוקח לי הרבה זמן עד שאני מבין.

משה גפני: אומר משה אשר שזה כתוב בתקנות.

<משה אשר: שאם אפשר לזהות, אין בעיה.

משה גפני: רגע, שנייה, אני עוזר לך כבר.

משה גפני: הגיע הזמן.

<משה אשר: אחרי חמש שנים.

משה גפני: הוא אומר שכתוב שעלות מלאי היהלומים תיקבע על פי עלותו המסוימת של כל יהלום.

משה גפני: הוא אומר שיש קופסה, כמו שהעלית, ויכול היהלומן להגיד שאחד זה אבן חן והשני שוהם וכל מיני שמות, והוא אומר את העלות של כל יהלום.

משה גפני: על זה נאמר שתפילתך התקבלה לפני שאמרת אותה.

ענת ברקו: בעיקר כשזה בפרוטוקול.

<אייל לב-ארי: ואם לא ניתן לזהות?

<משה אשר: אז הולכים באופן - - -

משה גפני: ברור, גם היא לא מבקשת על מה שלא ניתן.

משה גפני: בסדר, בקשתך התקבלה.

<יורם דבש: בפרקטיקה זה דבר שהוא בהחלט אפשרי.

<יורם דבש: חבילה עם 20 יהלומים שסך העלות שלה 20,000 דולר, אנחנו יודעים לתת מחיר לכל יהלום.

<יורם דבש: ברגע שהוא נמכר מתוך החבילה ורואים את העלות, יש לו אבא ואימא ואין לנו שום בעיה עם זה בפרקטיקה.

<משה אשר: ברגע הראשון מייחסים את הערך, בהנחה שהוא יודע לזהות אותו.

<משה אשר: זאת מעין תעודת זהות לאורך כל הדרך.

<יורם דבש: בהחלט.

משה גפני: הלאה.

<ישי פרלמן: תקנה 3 – פה מתחילים החריגים.

<ישי פרלמן: כמו שמשה אמר, אם זה יהלום שמשקלו קראט או יותר, יהיה אפשר להעריך אותו על פי השווי לפי שווי השוק, כמו שדיברנו בהגדרה.

משה גפני: אם עברה שנה, לא שנה וחצי.

<משה אשר: אז לא.

משה גפני: רגע.

משה גפני: היהלום היה שווה בשעת המכירה סכום מסוים ולאחר מכן, אחרי שנה, הוא שווה חצי מהמחיר.

משה גפני: הייתה נפילה, לא ירידה.

משה גפני: נפילה.

משה גפני: הוא יצטרך לספוג את זה?

משה גפני: אני מדבר על המקרים שהם מיעוט.

<משה אשר: אני לא יודע מה זה מיעוט.

<משה אשר: ברגע שעושים הערכות שווי פרטניות, חזרנו לעולם הישן.

<משה אשר: אנחנו מוכנים היום לדבר לגבי יהלומים מעל קראט ומעלה, ולא על היהלומים הקטנים, ורק לגביהם כעבור תקופה מינימלית של שנה וחצי.

<משה אשר: בשנה וחצי תנסה למכור בשוטף.

<משה אשר: אחרי זה יכול להיות שהמלאי ייתקע אפילו עשר שנים, אבל אין לי בעיה.

<משה אשר: אחרי שנה וחצי תוכל כל שנה – אם ירד 2%, ירד 3% או ירד 4% – להוריד.

<משה אשר: אבל קודם כל שנה וחצי – מה שנקרא דמי רצינות – תראה שאתה מוכר אותו, תראה שהעלות היא אותה עלות.

<משה אשר: אנחנו נמצאים שם.

משה גפני: אבל יש פה אי צדק כלפי אותו יהלומן שקרתה לו קריסה.

משה גפני: וקרתה לו הקריסה הזאת לא בגלל שהוא אשם בזה, אלא בגלל שזה מה שקרה.

משה גפני: זה לא בגללו.

<משה אשר: כאשר קורית לו קריסה הוא מוכר את זה כעבור כמה חודשים בהספד כי הבנק רוצה את הכסף.

משה גפני: לא, זה קרה כעבור שנה.

משה גפני: צריך לקחת את זה בחשבון.

<משה אשר: אדון גפני, רצינו עשר שנים ובסוף זה מה שסיכמנו.

<משה אשר: אנחנו עושים עכשיו משא ומתן על משא ומתן?

<משה אשר: אין לזה סוף.

<משה אשר: אנחנו אמרנו להם שזה לתמיד, הם אמרו שלא לתמיד ובסוף הגענו לשנה וחצי.

משה גפני: מה אתם אומרים?

משה גפני: אל תגידו שהייתה הסכמה.

משה גפני: את "הייתה הסכמה" שמעתי כבר בהתחלה.

משה גפני: תגידו מה עושים עם היהלומן הזה.

<יורם דבש: אדוני היושב-ראש, אפילו בבית שלי אני לא הבוס.

<יורם דבש: פה בטח אני לא הבוס.

משה גפני: לא, לא ביקשתי שתהיה הבוס.

משה גפני: אף אחד לא בוס פה.

<יורם דבש: אני אומר בצורה חד-משמעית שהנושא הזה הוא קשה מאוד ליהלומנים.

<יורם דבש: זאת החרגה של הענף, אבל סיכמנו על זה.

<יורם דבש: אין ספק שזה יקשה מאוד על התפקוד ואני מוטרד מכך שהרבה יהלומנים עוזבים את הארץ ואלה הגדולים, לא הקטנים.

משה גפני: יש לי שאלה אליך, יהלומן שקנה יהלום או קופסת יהלומים, כעבור שנה הייתה נפילה של היהלומים.

משה גפני: אתם הסכמתם.

משה גפני: בסדר, מקובל עליי שהסכמתם והכול טוב ויפה.

משה גפני: היהלומן הזה הולך לפשוט את הרגל.

<יורם דבש: נכון.

<יורם דבש: יכול מאוד להיות שהוא יפשוט את הרגל.

משה גפני: זה לא חייב לקרות אבל זה עלול לקרות.

ענת ברקו: וישלם מסים.

<משה אשר: אני לא מבין דבר אחד.

<משה אשר: הרי תמיד אתם אומרים לנו: תטפלו עם התעשייה הרלוונטית.

<משה אשר: שבו אתם ותבואו עם הסכמות – נכבד אותן.

<משה אשר: אז אנחנו באנו אחרי שנתיים, לא יום אחד ולא יומיים, שישבנו אתם.

משה גפני: אני כל היום משבח אתכם.

<משה אשר: לשבח ולכבד.

<משה אשר: סיכמנו את הדברים ותאמין לי שהיו לנו רעיונות אחרים.

<משה אשר: בסוף זה מה שסיכמנו.

משה גפני: בסדר, משה, אבל אתה לא יכול למנוע ממני, אם אני רואה שיש תקלה שיכולה להיות.

משה גפני: נראה, אולי נמצא פתרון.

משה גפני: הלאה.

עודד פורר: אני חוזר לשאלה ששאלתי קודם.

עודד פורר: אמר פה נשיא ההתאחדות שיש יהלומנים שעוזבים את הארץ ומעבירים את הפעילות שלהם למקום אחר.

עודד פורר: הרי בתקנות של ה-בקס – אני לוקח את זה כדוגמה.

עודד פורר: בירכתי גם את אגף התקציבים, שזה חריג.

משה גפני: את אגף התקציבים בירכת?

עודד פורר: כן.

משה גפני: ואתה מסכים שזה יישאר בפרוטוקול.

עודד פורר: כן.

עודד פורר: אני חושב שזה בגלל שבחור חרדי הוביל את העניין של אגף התקציבים.

עודד פורר: אבל באמת זאת הייתה יוזמה מבורכת ומדינת ישראל נמצאת צעד קדימה לפני מדינות אחרות, מתוך הבנה שבעולם הגלובלי ישנה תחרות ואולי חברות כאלה יעדיפו להיות פה, במשטר מסים שהוא נוח.

עודד פורר: הן ישלמו פחות אחוזים, אבל מדינת ישראל תהנה מיותר מס.

עודד פורר: זאת תפיסת העולם שלי.

עודד פורר: פה נראה שאנחנו מחמירים.

עודד פורר: אני חושב שזה ענף היצוא המרכזי של מדינת ישראל.

עודד פורר: תמיד מחריגים אותם.

עודד פורר: הוא ענף יצוא, אחד הגדולים שהיה במדינת ישראל ואנחנו אומרים לו: אתה תהיה במשטר מסים פחות טוב ממה שאתה יכול להיות במקומות אחרים.

<קריאה: אנחנו אומרים שאנחנו לא יודעים לבקר אותו היום.

<קריאה: זה מה שאנחנו באים ואומרים פה.

עודד פורר: אני מבין את זה, אני מבין את הפתרון שמצאתם עבור רשות המסים.

משה גפני: אין לנו טענה.

עודד פורר: אני גם מבין את הסיבה שאנחנו יושבים ומתדיינים פה.

עודד פורר: השאלה היא האם אנחנו לא נמצא את עצמנו בעוד שנה עם ענף שהוא קטן ב-50% מכפי שהוא היום.

עודד פורר: בסוף נמצא את עצמנו עם מצב שיכול להיות שזה יהיה מאוד מאוד מסודר בספרים, אבל גם נגבה שם הרבה פחות מס כי לא יהיו יהלומנים.

משה גפני: טוב, זאת הערה לגבי העניין הזה.

משה גפני: תמשיך הלאה.

<ישי פרלמן: קביעת שווי השוק 4.

<ישי פרלמן: "קביעת שווי השוק ליהלום של יהלום כאמור בתקנה 3 יקבע כלהלן: (1) לגבי יהלום שמשקלו בין קרט אחד ל-3 קרטים – על פי חוות דעת של מרכז הערכה, הערכה של גמולוג בלתי תלוי או ראיה בלתי תלויה אחרת; הוכח שווי השוק ליהלום באמצעות ראיה בלתי תלויה אחרת, לא יפחת השווי מערך היהלום לפי מחירון;"

משה גפני: איזו ראיה בלתי תלויה אחרת, למשל?

<משה אשר: עסקה אחרת להשוואה, שבוצעה במועד כזה או אחר.

<משה אשר: זאת יכולה להיות ראיה.

משה גפני: אבל זה סעיף שקובעים את השווי.

משה גפני: איך קובעים את השווי?

<משה אשר: אתה צריך אינדיקציה למחיר, לעסקאות אחרות שנעשו באותו זמן.

<משה אשר: דרך אגב, איך קובע גמולוג את המחיר?

<משה אשר: הוא רואה את העסקאות שיש בשוק ואומר: בתנאים מסוימים, בתקופה מסוימת ובנקודת זמן מסוימת, זה השווי.

<משה אשר: זאת אומרת שאם תרצה למכור את זה, הוא סוקר את המחירים.

משה גפני: הוא אומר שזה שווה כך וכך.

משה גפני: מה המשפט הבא?

משה גפני: "הוכח שווי השוק ליהלום באמצעות ראיה בלתי תלויה אחרת, לא יפחת השווי מערך היהלום לפי מחירון".

משה גפני: למה אתם מתכוונים בזה?

משה גפני: הגמולוג אמר שהשווי הוא 1,000 שקל ופתאום התברר לכם ששווי השוק באמצעות ראיה בלתי תלויה אחרת היא 800 שקלים.

משה גפני: אתם אומרים שזה לא יפחת מערך היהלום לפי מחירון?

משה גפני: איפה המחירון הזה?

<משה אשר: זה המחירון שדיברנו עליו קודם.

<משה אשר: יש לך בסוף שווי של יצחק לוי כזה.

משה גפני: רבותי, יורם, מקובל עליכם הדבר הזה?

<משה אשר: אדון גפני, אתה מטלטל את המשא ומתן?

<משה אשר: אני לא מבין.

משה גפני: אני חושב מה אני אעשה כשאני עוזב את הכנסת.

משה גפני: חשבתי אולי להיות יהלומן.

<קובי קורן: הדבר הזה מקובל עלינו.

<קובי קורן: מה זה אומר במילים פשוטות?

<קובי קורן: נניח שאני מביא מעריך והוא מעריך את הסחורה יותר בזול – הורדת ערך.

<קובי קורן: מס הכנסה בא ואומר: שמע, זה לא שרירותי שערך אחד נמוך מאוד מאוד, אלא הלימיט התחתון זה המחירון.

<קובי קורן: פשוט.

<משה אשר: אלא אם כן הוא הביא גמולוג.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אתה כל הזמן חוזר על מה שמשה אשר מסביר לי.

משה גפני: אני שואל אם זה מקובל עליכם.

<קובי קורן: כן.

<משה אשר: הרב גפני, בוא נתקדם.

<משה אשר: יש עוד שלוש שורות.

עודד פורר: חכה, יש את התוספות שאנחנו רוצים להוסיף לתקנות.

משה גפני: כן, בדיוק.

משה גפני: מקובל.

משה גפני: אני רוצה לאשר את זה ואני רוצה שזה יהיה טוב, אבל זה עדיין לא מוצא חן בעיניי לגמרי.

משה גפני: נראה לי שגם עודד פורר לא כל כך - - -

<משה אשר: אתה אומר שהנוסח לא מספיק מלוטש.

משה גפני: מה שאתם טוענים הוא שאי אפשר להפחית את השווי מהמחירון.

<משה אשר: בגבול הסביר.

משה גפני: הם יכולים להביא גמולוג.

<משה אשר: כן, והוא יקבע שווי.

משה גפני: הם יכולים לקבוע שזה לא 500 שקלים, זה 400 שקלים.

משה גפני: בתנאי שזה מעל המחירון.

<משה אשר: לא.

<משה אשר: ברגע שגמולוג הוא בעל תעודה רשמית והוא איש מקצוע, גם אם הוא יקבע 300, זה יהיה 300.

משה גפני: אבל בתנאי שה-300 הם לא פחות מהמחירון.

<משה אשר: לא.

<משה אשר: אם הוא הביא גמולוג, כל שווי שהגמולוג יקבע, יהיה בסדר.

<משה אשר: אם הוא לא הביא גמולוג, כלומר הוא מביא כראיה עסקה של החבר שלו, אז זה לא יפחת מהמחירון.

עודד פורר: אבל גמולוג יכול להגדיר רק אחרי 18 חודשים.

<משה אשר: כן.

משה גפני: זה מה שאמרתם.

עודד פורר: אם אני מביא גמולוג שאומר שהשווי ירד ב-50%?

<משה אשר: הוא יחכה עוד חצי שנה.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: הוא לא יחכה.

משה גפני: לפי ההצעה הוא יחכה.

<משה אשר: ימתין בסבלנות חצי שנה.

משה גפני: משה, לא אמרת לי מה זה ראיה בלתי תלויה אחרת.

<משה אשר: לדוגמה, עסקאות של מישהו אחר שעשו בבורסה.

משה גפני: נכון, אמרת.

משה גפני: נמשיך הלאה.

<ישי פרלמן: (2) "לגבי יהלום שמשקלו יותר מ-3 קראטים – על פי חוות דעת של מרכז הערכה או הערכה של גמולוג בלתי תלוי.

<ישי פרלמן: "

משה גפני: תסביר.

<ישי פרלמן: ביהלומים מאוד מאוד גדולים אנחנו דורשים שהיהלומן לא יעשה את זה לבד אלא שהוא יביא איש מקצוע שייתן חוות דעת או הערכה לגבי השווי.

משה גפני: זה בסדר?

<יורם דבש: בסדר גמור.

משה גפני: תגידו על מה הסכמתם כי אין ברירה ותגידו על מה הסכמתם מקצועית.

<יורם דבש: זה בסדר גמור.

<משה אשר: כשהוא אומר "בסדר גמור" זה הסכים עם חיוך.

<יורם דבש: משה, לא צריך להגזים.

<יורם דבש: אצלך לא מחייכים.

<ישי פרלמן: אי תחולה 1.

<ישי פרלמן: "פקיד השומה רשאי לקבוע, לבקשת יהלומן, כי מחמת אופיו, היקפו או נסיבותיו של עסקו, לא יחולו לגביו החובות הקבועות בתקנה 2." פה אנחנו מדברים בעיקר על החובה לניהול מלאי תמידי.

<ישי פרלמן: כשיש יהלומן שמחמת אופי העסק קשה לו לנהל מלאי תמידי, כי זה דורש מערכות מסוימות, פקיד השומה רשאי לאשר לו לא לעשות את זה.

<ישי פרלמן: זה משהו שיש גם בהוראות ניהול ספרים.

<ישי פרלמן: משהו דומה.

<משה אשר: זה סוג של הקלה.

<אייל לב-ארי: באיזה היקפים של מחזורים מדובר?

<משה אשר: מחזורים קטנים.

<משה אשר: המסה לא צריכה להיות שם.

<אייל לב-ארי: מה, להערכתכם, ייחשב מחזור קטן כדי לקבל את ההקלה?

<משה אשר: יורם, מה זה מחזור קטן של אנשים קטנים בבורסה אצלכם?

<יורם דבש: עד מיליון דולר בשנה.

<משה אשר: זה קטן?

<משה אשר: אופס.

<קובי קורן: יש אנשים שעובדים לבד.

<קובי קורן: הם אנשים מבוגרים, הם לא יודעים לתפעל מחשבים כי מלאי תמידי דורש מחשבים.

<קובי קורן: אין להם אפילו פקידה והם מסתובבים.

<קובי קורן: יכול להיות שהם קונים ומוכרים הרבה.

<משה אשר: סוכם שלהם ניתן הקלות ואלה בדיוק הנסיבות הרלוונטיות.

משה גפני: ומה תחליטו?

<משה אשר: בנסיבות מהסוג הזה נחליט.

משה גפני: מה, לפי דעתך, תחליטו כשיגיע יהלומן מבוגר שעוסק עשרות שנים במקצוע הזה ואומר: אין לי מחשבים ואין לי את כל הדברים האלה.

משה גפני: מה אז תחליטו?

<משה אשר: הרישומים של המלאי, של ה-FIFO, הממוצע המשוקלל וכולי וכולי, לא יחולו לגביו.

<משה אשר: נגיד לו: אוקיי, אתה באמת חצי פנסיונר שעושה מחזורים קטנים.

משה גפני: לפעמים זה לא חצי פנסיונר.

משה גפני: לפעמים זה אחד שאתה משתכנע שהאיש לא עוסק - - -

<משה אשר: אני אומר שכבר היום יש סמכות לפקיד השומה לתת הקלות מהחובות המלאות של הוראות ניהול ספרים.

<משה אשר: אותו דבר פה.

<משה אשר: בהקבלה יהיה גם פה.

משה גפני: מה יקרה זה שיש הקלות זה בסדר.

משה גפני: הכול בסדר.

משה גפני: מה לעשות, הרבה פעמים אני צריך לפנות אליכם על כאלה שאתם בסוף לא עושים להם הקלות.

משה גפני: לפעמים אתם נענים לי בחיוב ולפעמים לא.

משה גפני: אני שואל לפרוטוקול, יבוא אחד כזה שברור שהוא לא משתמש במחשבים ובכל הדברים שאתם מחייבים אותו במקרים הרגילים.

משה גפני: ברור לכם שהאיש, או שהוא קשיש או שהוא חצי פנסיונר או שמסיבות אחרות הוא לא עוסק בדברים האלה.

משה גפני: מה יעשה פקיד השומה לאיש הזה?

<משה אשר: הוא יכול לפטור אותו - - -

משה גפני: זה שהוא יכול אני יודע.

משה גפני: מה יקרה לפי הערכתך, במקרה שכולם השתכנעו?

<משה אשר: בנסיבות המתאימות הוא יפטור אותו מהדבר הזה.

משה גפני: טוב.

משה גפני: לא הייתה תקלה בפרוטוקול?

משה גפני: בסדר.

משה גפני: נמשיך הלאה.

<ישי פרלמן: תחולה והוראת מעבר 6.

<ישי פרלמן: (א) "תקנות 3 ו-4 יחולו לגבי יהלום שנרכש ביום ג' בטבת התשע"ז (1 בינואר 2017) או לאחריו.

<ישי פרלמן: "

<קריאה: דרך אגב, זה מופיע לנו פה כ-8.

<קריאה: יש לכם טעות סופר.

<ישי פרלמן: כן, נכון.

משה גפני: אצלך רשום 6?

משה גפני: אני לא בטוח שאתה צריך לתקן.

משה גפני: יכול להיות שאנחנו צריכים לתקן.

משה גפני: הוא צריך לתקן?

<אייל לב-ארי: זאת הייתה טעות סופר.

<אייל לב-ארי: (ב) "החובה לנהל מלאי תמידי הקבועה בתקנה 2 לתקנות אלה, תחול על יהלום שיירכש ביום כ"ד בטבת התשע"ט (1 בינואר 2019) ואילך.

<אייל לב-ארי: " עשינו פה תיקון בעקבות הישיבה הקודמת וההערות שעלו.

<אייל לב-ארי: אנחנו כותבים: "שיירכש וכולי".

<משה אשר: נתנו עוד שנה גרייס ליהלומנים בעקבות שיחות אתם והבנות מחודשות, שאנחנו ניתן עוד שנה היערכות.

לומר כדלהלן: יש פה בעיה שתגידו איך להתמודד אתה.

לומר כדלהלן: או שאתם קובעים לא 18 חודשים אלא שנה, מכיוון שפה יכולה להיות בעיה גדולה.

לומר כדלהלן: דבר נוסף, זה לא יכול להיות לא הוראת שעה.

לומר כדלהלן: לא יכול להיות.

לומר כדלהלן: למה?

לומר כדלהלן: מכיוון שאנחנו לא יודעים.

לומר כדלהלן: זה שוק שאתם הולכים לשקם אותו.

לומר כדלהלן: משה, תהיה פתוח.

לומר כדלהלן: אל תהיה רציני, זה מבלבל אותי.

<משה אשר: אתה מתחיל להלחיץ אותי.

משה גפני: לא, לא, לא.

משה גפני: אני מדבר אתך בתור חבר.

משה גפני: אני אומר לפרוטוקול שזה שוק שאתה רוצה לשקם אותו.

משה גפני: אתה יודע שיש בעיות.

משה גפני: זה יכול להצליח ויכול, חס וחלילה, לא.

משה גפני: הרי אנחנו לא יודעים.

משה גפני: אנחנו נמצאים במשבר בשוק היהלומים.

משה גפני: מדינות אחרות בעולם נתנו פטור.

משה גפני: אתה מציין את דובאי, אבל זאת לא רק דובאי.

משה גפני: היום אנחנו בכפר גלובלי קטן ויהלומן שיראה שזה המצב פה ולא מסתדרים הדברים – הוא רוצה לעסוק ביהלומים במדינת ישראל – הוא ילך לבלגיה או למקומות אחרים.

משה גפני: אנחנו רוצים למנוע את זה ואתה עושה הכול על מנת למנוע את זה גם כמנהל רשות המסים וגם כאזרח, וזה בסדר.

משה גפני: והיה אם לא?

משה גפני: מה אז יקרה?

משה גפני: יהיה מנהל רשות מסים שיהיו לו הרבה בעיות אחרות עם נטו משפחה ועם מס חברות, והיהלומים לא עומדים בכותרות כל הזמן.

משה גפני: העסק ילך ככה ולא יקרה שום דבר ובסוף הכול יקרוס.

משה גפני: אם אתם צריכים לבוא לכאן כעבור שלוש שנים ולהגיד: המצב טוב, המצב רע, צריך לשנות א', צריך לשנות ב', הכול נראה אחרת.

משה גפני: גם בתוך התהליך עוסקים בעניין הזה.

משה גפני: אני רוצה שהיהלומים לא ירדו מסדר-היום, לא שלכם ולא שלנו.

משה גפני: אחרת לכולנו יהיו בעיות.

משה גפני: בעוד שלוש שנים זה אחרי בחירות.

משה גפני: אין סודות בחברה.

<משה אשר: עוד מעט אני אשחרר את הסוד הזה.

<משה אשר: אל תדאג.

משה גפני: אנחנו נמצאים במדינה מזרח תיכונית שהרבה פעמים יש בה בחירות.

משה גפני: אני לא יודע מה יהיה בסוף עם השבת ומה יהיה עם הנושא של חקירות המשטרה.

משה גפני: זאת מדינה שיש בה הרבה בעיות.

משה גפני: באמת, התקופה שלך היא תקופה מוצלחת.

משה גפני: אין ויכוח לגבי העניין.

משה גפני: הקדוש ברוך הוא עזר, היה לך סיעתא דשמיא.

משה גפני: אני לא אומר שלא.

משה גפני: להפך, אני אפילו שמח על כך וזהו.

משה גפני: אבל אתה לא יכול לדעת מה יהיה בהמשך.

<משה אשר: גפני, לייצר הוראות לא יציבות בנושא הזה, זה לא נכון.

<משה אשר: זה גם לא הסיכום שלנו אתם ומבחינתנו זאת הוראת קבע.

<משה אשר: אבל מה?

<משה אשר: אתם חברי כנסת וכל אחד מכם יכול להציע הצעת חוק פרטית ולשנות הכול מהיסוד.

<משה אשר: זאת זכותכם תמיד וזה יכול להיות גם מחר בבוקר.

<משה אשר: אנחנו הולכים לעשות דיאלוג על הנושא הזה.

משה גפני: אין דבר שאנחנו אישרנו כאן בוועדה ואישרנו אותו יחד אתכם ולמחרת באנו ואמרנו: בואו נהפוך את הכול.

משה גפני: קשה לאשר, אבל אישרנו.

<משה אשר: אני אומר שוב, אחרי שקיימנו דיונים מאוד מאוד עמוקים עם התעשייה של היהלומים קבענו שזאת הוראת קבע, אבל בעוד שלוש שנים – דרך אגב, כשעשינו את 2019, הכול כבר מתרחק לנו ומתרחק לנו.

<משה אשר: בכל זאת אנחנו נעשה מעקב שוטף אחרי הדוחות שלהם, לראות את איכות הדוחות, את הרווחיות, מה קרה שם, את המכירות שאחרי זה, את ירידות הערך שאחרי זה ברמה פרטנית.

<משה אשר: נעשה מעקב אחרי הדבר הזה.

<משה אשר: אנחנו גם נהיה בדיאלוג אתם.

<משה אשר: הבטחתי, וגם הבטחתי את זה לפרוטוקול שבתום שלוש שנים נעשה אתם דיאלוג עמוק אל תוך המקרים השונים.

<ישי פרלמן: זה כתוב בדברי ההסבר, אגב, אדוני.

<משה אשר: אבל אני חושב שלבוא, לטלטל ואחרי שלוש שנים באוטומט הם חוזרים לעולם הישן, אני חושב שזה לא נכון.

<משה אשר: גם אסור לשדר דבר כזה.

<משה אשר: אסור לשדר דבר כזה לתעשייה וליהלומים – הנה, שלוש שנים תהיו בתוך מסגרות יותר הדוקות ואחרי זה - - -

משה גפני: אני לא אמרתי שצריך לשנות את זה.

<משה אשר: זאת המשמעות של מה שאתה אומר.

משה גפני: לא אמרתי שצריך לשנות.

<משה אשר: זה מה שאתה משדר.

משה גפני: לא אמרתי שצריך לשנות את זה כעבור שלוש שנים.

משה גפני: לא אמרתי.

משה גפני: אמרתי שאתם חייבים לבוא לכאן כעבור שלוש שנים למסור דיווח.

<משה אשר: אנחנו נבוא.

<משה אשר: תקראו לנו, אנחנו נבוא.

משה גפני: אפשר לקבל החלטה בעקבות הדיווח שלכם שמשנים, שלא משנים, שעושים משהו חדש.

משה גפני: אבל זה צריך להיות כתוב בתקנות.

<משה אשר: לא, אנחנו לא מסכימים לזה.

<משה אשר: אין בעיה שבעוד שלוש שנים, בעקבות הישיבות שלנו אתם, תבואו ותציגו את המסקנות מהמהלך הזה.

<משה אשר: אין לי בעיה.

עודד פורר: משה, הם צריכים להציג את המסקנות.

עודד פורר: אתם צריכים לבוא.

עודד פורר: כשיש הוראת שעה, אם אתה רוצה לחדש אותה, אתה בא לוועדת הכספים.

משה גפני: אני אפילו לא קורא לזה הוראת שעה.

משה גפני: תבוא ותגיד.

משה גפני: יבוא הבא אחריך ויגיד.

<משה אשר: לא, לא מקובל.

משה גפני: אני רוצה דיווח, אבל שהדיווח הזה יהיה כתוב בתקנות.

משה גפני: הדיווח הזה יביא או לשינוי או לא לשינוי, לפי הדיווח.

עודד פורר: משהו שיחייב אותם באיזשהו שלב לקראת השלוש שנים, לבוא לכאן.

משה גפני: אני רוצה שהדיווח הזה יהיה מחויב המציאות, ועל זה אין לנו ויכוח.

משה גפני: אם בדיווח יתברר שיש בעיות גדולות או קטנות, בסעיף 1 או בסעיף 2, אפשר יהיה לשנות אותם כאן בוועדה לאחר דיון?

<אייל לב-ארי: אם יהיה רק סעיף דיווח, אז לא.

<אייל לב-ארי: אם זה יהיה סעיף כמו שאתה מכוון, שזאת תהיה הוראת שעה - - -

משה גפני: זאת לא הוראת שעה.

<משה אשר: אני מניח שכאשר תבקשו דיווח אנחנו נבוא לכאן עם התעשייה ואנחנו נציג בפניכם – אני מקווה גם מוסכם, לא בטוח – את הממצאים של הדבר הזה.

<משה אשר: אתם בכנסת תמיד יכולים לחוקק חוקים, אבל מבחינתנו אנחנו צריכים לשדר לענף שבאופן עקרוני זה מעתה וקדימה.

<משה אשר: אנחנו עושים בקרה על זה וגם אתם עושים בקרה עלינו, אבל זה לא איזה עולם קצר של כאן ועכשיו.

<משה אשר: דיווח מלא, שקוף לחלוטין.

משה גפני: אנחנו תמיד שמחים שאתה מדווח, זה בסדר.

משה גפני: אני חושש מהעניין הזה.

<משה אשר: זה גם מקובל על התעשייה.

משה גפני: לא, לא עוד פעם.

משה גפני: אני כבר בירכתי אותך על זה שש פעמים.

<משה אשר: גפני, אפשר לברך על המוגמר.

<משה אשר: איך אומרים בענף היהלומים?

<משה אשר: מזל וברכה.

משה גפני: לא, אני חוזר ואומר שאני לא חוזר בי מהדבר הזה.

משה גפני: זה שישבתם עם הענף, עם ההנהלה שלהם והגעתם להסכמות, אני מברך על זה.

משה גפני: אני חושב שזה דבר חשוב וחיוני ולכן גם הגעתם למסקנה הזאת.

משה גפני: לנו, לוועדה יש שתי בעיות, וזה לא קשור אליהם.

משה גפני: בעיה אחת היא מה יקרה עם אחד שמתרסק פתאום, היות והענף לא יציב, לא כעבור 18 חודשים אלא כעבור שנה.

משה גפני: אני מבין שצריך לקבוע קו שעד אליו לא משנים.

משה גפני: 18 חודשים זה הרבה זמן.

משה גפני: הדבר השני, צריך שיהיה משהו מחייב את מי שיהיה מנהל רשות המסים בעוד שלוש שנים או במהלך שלוש השנים.

משה גפני: שמנהל רשות המסים לא יעסוק בדברים אחרים, חיוניים וחשובים לפעמים יותר למדינה, אלא שיהיה חייב לבוא לכאן ובמידה והדיווח שלו הוא כזה שהוא מחייב שינוי, שיהיה חייב לעשות שינוי.

משה גפני: אי אפשר למרוח את העניין הזה.

משה גפני: זה הנושא.

<משה אשר: ברור שזה לא קשור לזהות המנהל הבא.

<משה אשר: אנחנו מקימים צוות בתוך הרשות, כמו שהקמנו, ומי שהוביל את זה הוא ערן יעקב, שהיה משנה והוא זה שהיה ביום-יום עם צוות שלם שלו ועם אנשים מהמשרד.

<משה אשר: הם עבדו על הנושא הזה קרוב לשנתיים והביאו המלצות.

<משה אשר: לשמחתי, ההמלצות מוסכמות.

<משה אשר: אני חושב שאנחנו כולנו צריכים לכבד את ההמלצות האלה.

<משה אשר: לעשות עליהן בקרה – אנחנו נעשה עליהן בקרה – אבל לצאת לדרך חדשה.

<משה אשר: זאת אמירה של דרך חדשה.

משה גפני: את ה-18 חודשים אתם יכולים להוריד לשנה?

<משה אשר: לא.

<משה אשר: אנחנו חשבנו על הרבה יותר.

<משה אשר: הסתפקנו ב-18 חודשים.

עודד פורר: זה לא הופך להיות אוטומטי.

עודד פורר: זה אומר שאחרי שנה, אם יש מצב ואם באים עם זה ובאים עם זה - - -

משה גפני: זה לא שבאופן אוטומטי העניין הזה משתנה.

משה גפני: אתם רואים מול העיניים שהאיש נפל ולא באשמתו.

משה גפני: זה לא שהיו בעיות עם הניהול שלו.

משה גפני: היהלום נפל, התרסק.

<משה אשר: אני מבין.

<משה אשר: ביהלומים הגדולים - - -

משה גפני: מה זה גדולים?

משה גפני: זאת הפרנסה שלו.

משה גפני: בזה הוא עוסק.

עודד פורר: גם הגדולים נופלים לפעמים.

משה גפני: מדברים על נורמלי.

משה גפני: להוריד את זה לשנה.

משה גפני: נו, תהיו טובים.

משה גפני: משה, עודד, אני מציע, אם אתה מסכים, להוריד את הנושא הזה לשנה.

משה גפני: לא לתת ליהלומנים ליפול בצורה כל כך קשה.

משה גפני: אם הוא לא נופל בצורה קשה, אז לא, אבל אם הוא נופל בצורה קשה, לתת לו אפשרות של שנה.

משה גפני: אם תסכימו לזה, יש לי הצעה לגבי שלוש השנים.

<משה אשר: אני מצטער, גפני, אנחנו לא יכולים.

משה גפני: מה אתם לא יכולים?

<משה אשר: לא יכולים.

משה גפני: למה?

משה גפני: זה כתוב בתורה?

משה גפני: זאת הלכה למשה מסיני?

משה גפני: מה זה "לא יכולים"?

משה גפני: לא יכולים זה כשאתה אומר שכתוב בתורה.

<משה אשר: הענף, כשישבנו אתו, מכיר - - -

משה גפני: עזוב את הענף.

משה גפני: הענף גמר, סיים, הכול בסדר.

משה גפני: אני מברך אותם גם כן על זה שהם הגיעו להסכמות אתכם.

משה גפני: עכשיו אנחנו צריכים להצביע.

<משה אשר: אני מסביר, גפני.

<משה אשר: אתה אמרת שאתה רוצה ללמוד את הענף, אבל הם כבר חמישים שנה בעסק.

משה גפני: אל תיקח אותי ברצינות.

משה גפני: מה, אני אלך להיות יהלומן אחרי שאני עוזב את הכנסת?

עודד פורר: אולי גמולוגיה?

<משה אשר: כבוד הרב, אני מסביר שוב, הם, שהם מכירים את הביזנס שלהם – הם מכירים את הסיכונים ואת כל הדברים האלה – אמרו:

<משה אשר: אנחנו שמים את הידיים על זה ואפשר לחיות עם זה.

<משה אשר: זה בסדר.

משה גפני: היה יותר טוב אם לא היה לי ניסיון בדברים האלה.

משה גפני: על זה אמר שלמה המלך בקהלת: יוסיף דעת, יוסיף מכאוב.

משה גפני: עזוב, אני יודע.

משה גפני: אני הרי מכיר את הענף.

משה גפני: לא הכרתי פעם אבל בשנים האחרונות הכרתי.

משה גפני: אנחנו יכולים לקחת אנשים ששמים את מיטב כספם, נמצאים בארץ, לא הולכים למקום אחר, נכנסו לתוך המערכת וכעבור שנה התרסקו.

משה גפני: ואני אואשם, לא אתה.

משה גפני: אני אואשם – למה אישרת את זה?

משה גפני: אני לא אומר שכל חצי שנה, אבל שנה.

משה גפני: שנה.

<משה אשר: לא תואשם כי הנציגים של הענף באו אתנו בדברים.

משה גפני: שנה, שנה.

משה גפני: אם אתה אומר שנה, יש לי הצעה לגבי שלוש השנים.

<משה אשר: לא, לא.

<קובי קורן: אני רוצה לומר משהו לגבי 18 החודשים.

<קובי קורן: נכון שהסכמנו להם ואני לא חוזר בי, אבל זה היה מותנה בכך שעל ה-18 חודשים האלה יהיה דיון נוסף לאחר שלוש שנים.

<קובי קורן: דאגנו שזה יופיע כאן.

משה גפני: עם כל הכבוד, אתם סיימתם את תפקידכם.

משה גפני: אני מאוד מכבד אתכם, מאוד מעריך אתכם.

משה גפני: תן לי לנהל את המשא ומתן כמו שאני יודע, מה לעשות?

משה גפני: מחר אל תבחר בי, תבחר במישהו אחר.

<משה אשר: אנחנו מסכימים לדיון.

<משה אשר: נבוא לכאן ונפתח את הדברים.

<משה אשר: הכול יהיה פתוח.

<יורם דבש: משה, לא אתה תהיה פה ולא כבוד היושב-ראש.

<יורם דבש: זאת הדאגה שלנו.

<יורם דבש: אנחנו נהיה פה.

<קריאה: הוא עוד יכול להיות פה.

משה גפני: אם אתם מסכימים לזה יש לי הצעה לגבי הוראת השעה, שכנראה תספק אתכם.

משה גפני: אם אתם מסכימים להוריד את זה לשנה.

משה גפני: אם אתם לא מסכימים להוריד את זה לשנה, אני עומד על הוראת השעה.

<משה אשר: מה זה הוראת שעה?

משה גפני: הוראת שעה לשלוש שנים.

<משה אשר: לא.

משה גפני: אבל אתה לא מקשיב לי.

<משה אשר: הבנתי, אתה אומר שאתה תוותר על הוראת השעה.

משה גפני: יש לי הצעה לגבי שלוש השנים האלה מבלי לעשות את זה הוראת שעה, אם אתה מוריד את זה לשנה.

משה גפני: אם לא, אני מעביר את ההצבעה ליום שני ואתה תהיה פה בין כה וכה.

משה גפני: ועד אז אתם תצטרכו להחליט ואני אתחיל לשכנע.

משה גפני: אני אעשה גמולוגיה ברשות המסים.

משה גפני: תחליטו.

<משה אשר: אפשר כמה דקות אתך בחוץ?

משה גפני: כן.

משה גפני: רבותי, אנחנו מציעים כדלהלן.

משה גפני: יש הסכמה ואני משבח את רשות המסים על זה ואת היהלומנים על ההסכמה ביניכם ועל הדברים.

משה גפני: באמת, עשיתם עבודה טובה.

משה גפני: אני אומר למנהל רשות המסים ולאנשיו שרשות המסים עשתה עבודה מצוינת.

משה גפני: ענף היהלומים, הנהלת היהלומנים עשתה כל מה שנדרש בעניין הזה.

משה גפני: אנחנו מציעים שזה לא יהיה 18 חודשים אלא 13 חודשים ואנחנו מציעים שלא תהיה הוראת שעה אלא ההוראה תהיה קבועה, אלא שיהיה כתוב בתקנות שתהיה חובת דיווח כעבור שנתיים וחצי לוועדת הכספים.

משה גפני: אז נצטרך לקבל החלטה.

<משה אשר: שלוש שנים, שלוש שנים.

משה גפני: לא, שנתיים וחצי.

משה גפני: אין הוראת שעה.

<משה אשר: לא יהיו מספיק דוחות.

משה גפני: בחוק המתקן תהיה חובת דיווח.

משה גפני: שנתיים וחצי.

<דניאל פסרמן: כבודו, אם אפשר הערה לגבי 13 החודשים.

משה גפני: תעשה לי טובה, אתה רוצה לעזור או לקלקל?

משה גפני: אני אגיד לך את מה שאתה הולך להגיד.

משה גפני: אין בעיה.

משה גפני: משה ישמח על מה שאתה הולך להגיד עכשיו.

<דני פסרמן: לא, אני חושב שיש תשובה שהוא גם יכול להסכים לה.

<דני פסרמן: אם קניתי בדצמבר אבן, 13 חודשים משמעותם שנתיים.

משה גפני: הבנתי, תודה רבה.

משה גפני: בהוספת יהלום, אם שר האוצר נמצא בעניין, זה באישור הוועדה.

משה גפני: הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (תיקון מס' 241), התשע"ח–2017, עם התוספת שאמרנו לגבי הדיווח על ידי רשות המסים כעבור שנתיים וחצי, מי בעד אישור הצעת החוק?

משה גפני: בעד אישור הצעת החוק – פה אחד

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: הצעת החוק אושרה.

משה גפני: נעבור להצביע על התקנות עם הפרטים שהוספתי קודם בהסכמה עם מנהל רשות המסים ועם אנשיו – תקנות מס הכנסה (הערכת מלאי של יהלומן), התשע"ח–2017, מי בעד אישור התקנות?

משה גפני: בעד אישור התקנות – פה אחד

משה גפני: נמנעים – אין

משה גפני: התקנות אושרו.

משה גפני: משה, אני רוצה להגיד לך שאני שמחתי כל הזמן לעבוד אתך באמת.

משה גפני: אני אמרתי את זה לאנשים אובייקטיביים בשבוע האחרון.

<משה אשר: אני עוד לא הולך.

משה גפני: בסדר, לא חשוב.

משה גפני: אמרתי את זה השבוע ואני חוזר על זה גם עכשיו.

משה גפני: אני מודה לכם, יורם דבש, על העבודה.

משה גפני: כל הכבוד ואני מודה לכם.

משה גפני: הישיבה נעולה.