ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 616, 2017-11-21 12:15

איתן כבל: שלום לכולם.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, רשמת פרלמנטרית, דובר, חברותי וחברי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, הנושא שעומד לפתחנו הוא זמני המתנה למבחנים מעשיים לנהיגה, של שני חברי כנסת: חבר הכנסת איימן עודה וחבר הכנסת חמד עמאר.

איתן כבל: לפני שאני מעביר את רשות הדיבור, הנושא טעון מאוד, לא פשוט, ולא לחינם החדר כאן מלא בחברי כנסת ובמוזמנים.

איתן כבל: כמובן אאפשר קודם כול למציעים הנכבדים להציג את הדברים.

איתן כבל: לאחר מכן תהיה התייחסות שלי, מכיוון שאני מכיר את הנושא היטב, ואז נפתח את הדיון – אני רואה שאנשי משרד התחבורה נמצאים כאן – לאנשי המשרד וכמובן לאורחים.

איתן כבל: אני מבקש להיות הכי ממוקדים שאפשר.

איתן כבל: יש כאן נציגים ממשרד התחבורה שמייצגים עובדים בתוך התהליך הזה ובוודאי גם להם אאפשר להתייחס.

איתן כבל: חברי איימן עודה, בבקשה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש איתן כבל, חברי הכנסת, נציגי משרד התחבורה ומשרד האוצר, נציגי הבוחנים ומורי הנהיגה, די לומר שתקופת ההמתנה בין מבחן נהיגה למבחן נוסף עלולה להגיד ל-4 חודשים.

איימן עודה: ברוב המקרים זמן ההמתנה הוא כ-3 חודשים.

איימן עודה: זה בוודאי רע לנבחנים, לבוחנים, למורי הנהיגה, רע לכולם, רע מבחינת המיומנות, רע מבחינת הכסף, אין בזה שום דבר טוב.

איימן עודה: לכן יש בעיה ונגרם נזק לכל הצדדים.

איימן עודה: צריך לפתור את הבעיה הזאת.

איימן עודה: לאחרונה אני מודה שמשרד התחבורה קלט 28 בוחנים נוספים ב-82% אחוזי משרה.

איימן עודה: למען האמת, אני לא יודע למה.

איימן עודה: במידה וזה היה מגיע ל-100% משרה אפשר היה להוסיף עוד 14,840 מבחנים חדשים.

איימן עודה: זה פותר חלק מן הבעיה.

איימן עודה: בשביל לפתור את כל הבעיה בוודאי צריך להוסיף יותר בוחנים.

איימן עודה: מן הסתם אני מתנגד עקרונית לכל תפיסת ההפרטה, לא רק בטסטים אלא גם בתיאוריה.

איימן עודה: מה זה מבחן תיאוריה היום וגם מחר ומחרתיים אם אפשר לשלם עוד קצת כסף ולבוא מחר.

איימן עודה: זה פוגע גם במיומנויות, גורם לפגיעה ותורם ליצירת אחד הדברים הכי פוגעים במדינה – תאונות הדרכים.

איימן עודה: לכן לפחות בשביל לפתור את הבעיה הספציפית הזו, עד שנגיע לשלב של ההפרטה, בוודאי צריך להפוך את ה-82% משרה ל-100% משרה ל-28 הבוחנים החדשים, וגם להוסיף עוד בוחנים.

איימן עודה: תודה.

איתן כבל: תודה, יקירי.

איתן כבל: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

איתן כבל: אני רק רוצה להזכיר שחבר הכנסת עמאר עוסק בעניין הזה, לצדו של חברי חבר הכנסת דודי אמסלם, כבר תקופה ארוכה.

דוד אמסלם: יותר משנה וחצי.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כל הנוכחים, משרד התחבורה הודה שהוא נכשל כישלון חרוץ בניהול מבחני הנהיגה.

חמד עמאר: עצם העובדה שהוא מפריט את זה – זה הודאה של משרד התחבורה: אני לא יכול, תוציאו את זה ממני.

חמד עמאר: כך עשה משרד התחבורה.

חמד עמאר: כישלון חרוץ בכל ניהול מבחני הנהיגה על ידי משרד התחבורה.

חמד עמאר: מי ש"אוכל אותה" עכשיו זה הבוחנים.

חמד עמאר: אני לא רוצה להיכנס לנושא הזה עכשיו בתחילת דבריי, אבל טוב מאוד שמשרד התחבורה יודע להודות שהוא נכשל כישלון נחרץ.

חמד עמאר: עם כל היכולות של משרד התחבורה, עם כל האגפים שיש לו וכל מה שהוא יכול לעשות, לנהל מבחני נהיגה הוא לא יכול?

חמד עמאר: הוא לא יודע?

חמד עמאר: הוא לא מצליח?

חמד עמאר: אנחנו כאן בוועדת הכלכלה בכנסת הקודמת הורדנו את גיל קבלת הרישיון.

חמד עמאר: ומה הייתה הטענה של משרד התחבורה?

חמד עמאר: טענה פשוטה מאוד: החבר'ה מתגייסים בגיל 18 – ואני יודע את זה מהבן שלי שבגיל 16 ו-9 חודשים קיבל רישיון – ואנחנו צריכים לתת להם ניסיון נהיגה, של שנה ו-3 חודשים, כדי שיהיה להם זמן לעשות רישיון.

חמד עמאר: ומה אנחנו רואים כאן?

חמד עמאר: שאותו בחור צעיר שרוצה לעשות רישיון מתחיל ללמוד את כל שיעורי הנהיגה הדרושים.

חמד עמאר: אמרנו גם כמה שיעורים הוא צריך לעשות עד שייגש למבחן.

חמד עמאר: ואז הוא צריך להמתין: 3 חודשים, 4 חודשים, חודשיים, תלוי איפה הוא גר, איפה הוא נמצא.

חמד עמאר: ואז אם הוא נכשל בטסט הוא צריך לחכות עוד פעם את כל התקופה הזאת.

חמד עמאר: היום אנחנו מדברים על מחסור בבוחנים.

חמד עמאר: זה הכישלון של משרד התחבורה, הכישלון החרוץ.

חמד עמאר: זה לא נושא כלכלי, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: הרי כל נושא המבחנים הוא עסק רווחי – הנבחנים משלמים את האגרה.

חמד עמאר: בחישוב כללי משרד התחבורה נותר עם תקציב שנשאר מכל המבחנים, אז אפשר לגייס עוד בוחנים.

חמד עמאר: לפי הנתונים שקיבלתי יש הכנסה של כמעט 100 מיליון שקל בשנה – תתקנו אותי אם אני טועה – אחרי שמשלמים לבוחנים נשאר רווח, ויגידו את זה הבוחנים.

חמד עמאר: ומה אנחנו עושים עכשיו?

חמד עמאר: אנחנו מחכים כבר שנה וחצי ונחכה עוד כמעט 10 חודשים עד שתגיע ההפרטה.

חמד עמאר: לפי כל הנתונים, כל הדברים שם יהיו עם מצלמות, נבחן יוכל לערער, לבוחן לא יהיה בכלל שיקול דעת, הוא יישב שם רק כדי להגיד את ההערות שהוא צריך.

חמד עמאר: אני לא רוצה להיכנס לנושא ההפרטה כהפרטה, אבל אנחנו מדברים על בטיחות, על חיי אדם.

איתן כבל: משפט אחרון, חברי.

חמד עמאר: אפילו 3 דקות לא דיברתי.

חמד עמאר: תמיד אתה עוצר אותי באמצע.

חמד עמאר: אנחנו מדברים על חיי אדם, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: רק בשבוע שעבר ציינו את יום הבטיחות בדרכים.

חמד עמאר: אנחנו רואים את מגמת העלייה במספר ההרוגים והפצועים בתאונות הדרכים.

איתן כבל: עכשיו המספר כבר גבוה מזה שהיה בשנה שעברה.

חמד עמאר: אני עוקב אחרי זה.

חמד עמאר: כבר עברנו את המספר שהיה בשנה שעברה, יש כבר 4 הרוגים יותר, ומספר התאונות הולך וגדל.

חמד עמאר: לכן כל נושא הבטיחות – אנחנו כאן כחברי כנסת, ודווקא הוועדה הזאת שלקחה את נושא הבטיחות בדרכים כנושא מוביל, אנחנו חייבים לומר את דברינו.

חמד עמאר: אגיד משפט אחרון.

חמד עמאר: לפני שנה וחצי אמרתי מי יזכה במכרז, ואותם אנשים שאמרתי שיזכו במכרז אכן זכו במכרז.

חמד עמאר: כך היה לפני שנה וחצי.

חמד עמאר: אותם אנשים.

חמד עמאר: איך ידעתי?

חמד עמאר: קיבלתי הדלפה מתוך משרד התחבורה, וקלעתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא רק במשטרה מדליפים?...

חמד עמאר: אמרתי את זה לפני שנה וחצי, כפי שאתה זוכר, וקלעתי בול מי יזכה במכרז.

חמד עמאר: תודה רבה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני, ברשותכם, רוצה לומר כמה מילים.

איתן כבל: זה אחד הנושאים שהוא כפצע לי כיושב-ראש הוועדה, אני מספיק הגון כדי לומר את זה.

איתן כבל: בעניין הזה אני כיושב-ראש הוועדה ואנחנו נכשלנו כישלון מוחץ.

איתן כבל: נמצא כאן דודי אמסלם, שכל הזמן נשף לי בעורף.

איתן כבל: גם העובדים טעו עם ההליכה לבג"ץ, שבמידה רבה סגרה לנו את האפשרויות לנהל משא ומתן וקרב.

איתן כבל: ברגע שניגשתם לבג"ץ נוצר מצב שכבר לא יכולנו להתנהל בתוכו כי ברגע שבית המשפט קבע שיש זכות מלאה לשר ללכת להליך הזה – נגמר.

איתן כבל: אני רוצה לחלק את זה לשתיים.

איתן כבל: אני אומר לאבנר פלור, אתה הבכיר פה ממשרד התחבורה, אני אומר לך בצורה הברורה ביותר.

איתן כבל: יש שתי נקודות.

איתן כבל: נקודה אחת שלגביה אני חלוק עליכם – יכולתם לתת מענה.

איתן כבל: עניין ההפרטה, כן או לא, נמצא בוויכוח, אבל חובתכם הייתה לייצר מצב שהתלמידים לא ייפגעו והמקצועיות של המבחנים לא תיפגע.

איתן כבל: אלה שני דברים שונים.

איתן כבל: זה שאולי היה מישהו מכם שחשב שככל שנגרום למערכת לקרוס וככל שנראה שהכאוס גדול יותר כך כולם כבר ימתינו למאי או ליוני, לתקווה הגדולה שתגיע – זה פשוט טעות.

איתן כבל: התחננתי ודיברתי אתכם, אמרתי: יש לכם כאן הזדמנות.

איתן כבל: אמרתי: אם צריך אלך אישית למשרד האוצר, עוד לפני העובדים.

איתן כבל: אמרתי לכם: בואו נלך למהלך שבו אנחנו מגייסים פנסיונרים, מגייסים כוחות שיכולים לבוא לתקופה מסוימת.

איתן כבל: אז הדיון הזה בכלל לא היה מתקיים.

איתן כבל: אילו ידענו שיש מענה, וזה זכותו או לא זכותו – יש כאן עובדים, ויש להם את ההסתדרות והם יכולים לפנות ולעשות ולהילחם, זכותם המלאה לדאוג שמטה לחמם לא יישבר, זה זכות לגיטימית ואפילו הייתי מוצא את עצמי נאבק למענם.

איתן כבל: אבל מה עשיתם?

איתן כבל: ריסקתם אותם לגמרי.

איתן כבל: עכשיו כולנו יושבים וחולמים על חודש מאי שיגיע.

איתן כבל: אילו הייתם באים אלינו ואומרים – אפילו תאמרו לי עכשיו, אני מקווה – יש לנו עכשיו 5 חודשים, כי מה שנקבע לחודש מאי לא יהיה בחודש מאי.

איתן כבל: למה?

איתן כבל: ככה, מה זה חשוב, אנחנו מכירים את זה, תמיד יש בעיות.

איתן כבל: אם היית אומר לי: המשרד יוצא להתגייסות שלא הייתה כדוגמתה, אנחנו משקיעים את הכסף עד שיעלה הפרויקט אל האוויר, אנחנו ניתן את כל אשר נדרש כדי שתלמיד לא יידרש להמתין זמן רב.

איתן כבל: אבל אתם בכלל לא בכיוון.

איתן כבל: זה דבר אחד.

איתן כבל: דבר שני – כל מה שאני הולך לומר עכשיו הוא רק על פי פרסומים בכלי התקשורת, אינני יודע לומר על כך מעבר.

איתן כבל: התפרסמה כתבה מאוד לא פשוטה ב"דה מרקר".

איתן כבל: הכותרת שלה הייתה: "הזוכות במכרז נעזרו במנהלי אגף הרישוי שפרשו עקב עבירות משמעת".

איתן כבל: אין זה תפקידי עכשיו להתייחס, אני רק מציג את הדברים.

איתן כבל: מדובר פה על סכום של 400 מיליון שקל עבור תקופת הזיכיון ששתי חברות אמורות להוביל.

איתן כבל: זה עולה מהכתבה.

איתן כבל: אני רק מביא דברים בשם אומרם, אין לי כוונה לעלוב או לפגוע, אני לא נמצא במקום שבו אני יכול להגיד דברים ברורים.

איתן כבל: אני לא כמו חמד עמאר חברי שאמר – באמת אמר לפרוטוקול בצורה ברורה לחברי הכנסת, והוא חזר היום ואמר.

איתן כבל: אין לי יכולת להגיד: צודק, לא צודק.

איתן כבל: אני רק יודע להגיד שמה שהוא אמר קרה.

איתן כבל: אנחנו נבקש תשובות ודיון גם על הפרסומים הללו.

איתן כבל: יש לנו חובה כרגולציה שאמורה להיעשות על המשרד, אנחנו חייבים לקבל תשובות.

איתן כבל: מצדי שיגידו הגורמים הבכירים במשרד מבקר המדינה, היועץ המשפטי: "בדקנו, הכול נעשה כדת וכדין".

איתן כבל: אני לא יודע להגיד.

איתן כבל: זכותכם לעשות מה שאתם רוצים.

איתן כבל: אם אתה לא צריך ממני אישור אני לא יכול לשנות.

איתן כבל: אני רק יכול לקיים את הדיון פה.

איתן כבל: אני לא רוצה שנמצא את עצמנו כפי שהיה לנו עם ההמרה במוניות, אמרתי: אין בעיה, אם אתם רוצים שנדון בהמרה תביאו לי אישור מהיועץ המשפטי לממשלה, ממשרד המשפטים, שמבחינתם אין בעיה.

איתן כבל: הוצאתי את זה בכתב ואמרתי את זה פה.

<לאה ורון: תאמר שמדובר בתשלום לנהגי מוניות שאמורים לפרוש.

איתן כבל: אמרתי: אין לי בעיה.

איתן כבל: יש דברים שאני רוצה לראות שחור על גבי לבן.

איתן כבל: אני אומר לך, אבנר פלור, כנקודת מוצא, לפני שאני מעביר את רשות הדיבור לחברים שלי, לא ייתכן שלא יינתן בכל מקרה מענה כבר מחר בבוקר לכל אותם אלפי תלמידים שממתינים.

איתן כבל: די, מספיק, העניין הזה פשוט נמאס, בכל הכבוד לכם, וזה גם יהיה הסיכום בסוף הדיון.

איתן כבל: גם אם אצטרך – ולא עשיתי את זה עד היום, יש יושבי-ראש ועדות מן הקואליציה, הנה יושב פה חברי דודי אמסלם, שעוצרים תקציבים.

איתן כבל: אני בחיים שלי עוד לא עשיתי את זה, אבל אם אין ברירה כך נעשה.

איתן כבל: הדוברים הבאים יהיו חברי הכנסת אילן גילאון ודודי אמסלם.

אילן גילאון: אדוני, אני לא חבר בוועדת הכלכלה, יש פה חבר מכובד שמייצג אותי, חבר הכנסת עיסאווי פריג', סגן יושב-ראש הכנסת, אבל ראיתי לעצמי בכל זאת חובה להגיע לכאן, דווקא בגלל שהיה לי טסטר קשוח ועברתי כמובן במבחן ראשון, ברור לגמרי.

אילן גילאון: בקליפת אגוז, אני לא אחד מן התומכים הגדולים בכנסת בהפרטה ואני גם לא חושב שמה שציבורי גרוע ומה שפרטי טוב.

אילן גילאון: דיברת על הפצע שלך.

אילן גילאון: זה לא פצע שלך.

אילן גילאון: זה פצע ברמה לאומית: איך אנחנו "מייבשים" מערכת כדי להפריט אותה בסופו של דבר.

אילן גילאון: כאשר אתה יודע גם את המתחים שאתה מדבר עליהם אז קל וחומר שהדבר הזה חייב לחזור לנדנו, לא פחות מכך.

אילן גילאון: אין פה שום סיבה.

אילן גילאון: אני לא חסיד גדול של הפרטה, אבל יש מצבי קיצון שאני בעד הפרטה, כאשר יותר אנשים נהנים מן השירות, כאשר זה מוזיל אותו, כאשר זה מייעל אותו.

אילן גילאון: פה כל הדברים האלה לא קורים, אף אחת מן הרובריקות האלה לא מתמלאת.

אילן גילאון: יש הכנסות של 50 מיליון שקלים בשנה מהטסטים, ככל הידוע לי, ויש הוצאה של 20 מיליון שקלים על הטסטרים.

אילן גילאון: אני יודע שמ-2002–2015 150 טסטרים – דבר שלא שוּנה אף פעם – היו צריכים להתמודד עם מציאות של גידול של לדעתי בין 1.2–1.5 מיליון נבחנים חדשים.

אילן גילאון: מה זה אם לא "ייבוש" מלכתחילה?

אילן גילאון: ולמה?

אילן גילאון: זה אפילו חמור יותר מהפקחים בבנייה, כי כאן אנחנו שולחים אנשים לכביש.

אילן גילאון: אני מקבל את עניין הטכנולוגיות, למעט אולי 8 מסלולים שאנשים יתאמנו רק עליהם כדי שהם יידעו לנהוג ב-8 מסלולים ולך תדע מה זה יוציא החוצה, כאשר התמריץ של הרווח ולהראות את התוצאות הוא הגדול ביותר, ואני לא רומז לכם פה שתהיו פשוטים יותר מדי, לא זאת הנקודה, אלא יש ללמד נכון.

אילן גילאון: אבל כאן העניין הזה של "יד ענקית זדונה ובוטחת" – טרח, זורקים 100 אנשים, סתם.

אילן גילאון: אין לזה סיבה, למעט סיבה אחת, של איזשהו "קלבסה", איזה ראש שאומר: "מה שמופרט – טוב, מה שציבורי – גרוע".

אילן גילאון: בקצב הזה, חברים, אפשר את מדינת ישראל לנהל בצורה אחרת, למסור אותה ל-BOT כי אולי זה יהיה יותר פשוט.

אילן גילאון: יותר זול זה לא, יותר יעיל זה לא, יותר טוב זה לא, לא מנגיש טוב יותר את השירות.

אילן גילאון: לכן התוכנית הזאת חייבת לחזור כלעומת שבאה אל המקום שממנו היא יצאה.

אילן גילאון: כאן אני פונה אל חברינו בקואליציה.

אילן גילאון: אנחנו יכולים לדבר הרבה, כפי שידוע לכם, אבל ההחלטות מתקבלות במקום שבו מתקבלות החלטות, ואין באמצע.

אילן גילאון: צריך לקבל מדד לגבי כמה טסטרים דרושים.

אילן גילאון: הטכנולוגיות דווקא נראות סבירות, אני חושב שטוב שיש מצלמה כי אם יש ויכוח יש עדוּת, זה עדיין משאיר את חוות הדעת של הטסטר כאינסטנציה אחרונה, אבל הדברים האלה יכולים להשתלב בתוך המארג הקיים.

אילן גילאון: למה לעשות מהפכה במקום שלא צריך?

איתן כבל: תודה חברי חבר הכנסת אילן גילאון.

איתן כבל: חבר הכנסת דודי אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: איתן כבל, אתה יודע שאני מלווה את הנושא כבר יותר משנתיים.

דוד אמסלם: דיברתי אתך על זה כבר פעמים רבות מאוד.

דוד אמסלם: יש פה את עגל הזהב, סיפור ההפרטה.

דוד אמסלם: מישהו חושב: "הפרטה – הכול מצוין, הכול טוב".

דוד אמסלם: טסטים לא מפריטים.

דוד אמסלם: אנחנו לא מפריטים בתי משפט, אנחנו לא מפריטים משטרה, אנחנו לא מפריטים את הטסטים.

דוד אמסלם: מה קורה כאן?

דוד אמסלם: בדיוק כפי שאילן גילאון אומר: יש פה מישהו הטובל ושרץ בידו.

דוד אמסלם: הוא גם משבית את המערכת.

דוד אמסלם: הרי המרווח בין טסט לטסט, למה הוא ארוך?

דוד אמסלם: בגלל שאין טסטרים.

דוד אמסלם: תביא מחר 100 טסטרים – הכול יהיה טוב.

דוד אמסלם: אתה "מייבש" את העסק ובסוף אתה מאשים את הטסטרים.

דוד אמסלם: טסטר עושה כ-10–12 טסטים, ועובד לפעמים גם בימי שישי.

דוד אמסלם: זה אותם אנשים.

דוד אמסלם: גם אם המשרד שם יעסיק 100 טסטרים יהיה אותו מרווח זמן, לפעמים תחלוף גם חצי שנה בין טסט לטסט.

דוד אמסלם: לכן יש פה משהו יזום כדי להבאיש את ריחם של הבוחנים.

דוד אמסלם: על מי מדובר?

דוד אמסלם: על 160 משפחות, אנשים טובים שעובדים.

דוד אמסלם: דרך אגב, טסטר לא טוב – תזרוק אותו, כמו כל עובד מדינה.

דוד אמסלם: לכן נראה לי שפה משהו מעוות מן היסוד, מתחילת הדרך.

דוד אמסלם: אני שואל את עצמי מה יקרה בפועל.

דוד אמסלם: הרי באו משרדים פרטיים.

דוד אמסלם: הם לא גמילות חסדים.

דוד אמסלם: דרך אגב, טסטר לא מרוויח יותר אם הוא מכשיל בטסט או לא מכשיל בטסט, זה המשכורת שלו כעובד מדינה, אין לו תמריץ.

דוד אמסלם: אלה משרדים שהתמריץ הכלכלי הוא שמעניין אותם.

דוד אמסלם: מה שיקרה בפועל, מספר הטסטים פר בוחן יגדל.

דוד אמסלם: יגידו לנבחן: "משה, נכשלת אתמול, לא נורא, תבוא מחר, רק אל תשכח להביא את הצ'ק מן האבא".

דוד אמסלם: זה מה שיקרה בפועל.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה מה שקורה בתיאוריות.

דוד אמסלם: אם תבדוק בתיאוריות כמה מבחנים היה עובר כל נבחן – אתה רואה שהיום המספר כמעט כפול.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: אתה זוכר שגם היינו מעבירים רכבים בטסטים.

דוד אמסלם: היום כאשר אני הולך להעביר את הרכב שלי טסט, מסביב לזה הכול בעלי עסקים – האחד שולח אותי להחליף חלק כזה, השני שולח אותי לשים מדבקה.

דוד אמסלם: בסוף אני נאלץ לשלם 700 שקלים סתם.

אילן גילאון: זה גידול של 88% בהוצאות.

דוד אמסלם: ואני עוד עבד שלו.

דוד אמסלם: ברגע שזה ייגמר, אגיד לך מה יקרה – כל הטסטרים עובדים באותם משרדים, עבדים נרצעים, כולם.

דוד אמסלם: אף אחד כמעט לא יכול להחליף אותם.

דוד אמסלם: לכן הכול פה עקום.

דוד אמסלם: במקום להביא עוד 100 תקנים, שמכניסים לך ממילא כסף, תזכור שכל טסטר הוא מרכז רווח, הוא מכניס למדינה אחרי שהוא מנכה את המשכורת שלו.

דוד אמסלם: כל העיוות הזה נוצר כדי שמישהו יגיד: "עשיתי רפורמה, שימו לב איזו רפורמה, אני שר מצוין, הכול בסדר אצלי, תראו איך אני גאון".

דוד אמסלם: בסופו של דבר 160 אנשים טובים ומשפחותיהם ייפגעו.

דוד אמסלם: נפגשתי איתם, הפגנו מול לשכת השר עם מגפונים.

דוד אמסלם: אני לא מבין מה קורה פה.

דוד אמסלם: אין פה אנשים?

דוד אמסלם: אין פה כלום?

דוד אמסלם: הכול ככה חאפ-לאפ?

דוד אמסלם: שולחים אותם הביתה?

דוד אמסלם: לא מדברים איתם אפילו.

דוד אמסלם: חוצפה ועזות מצח.

דוד אמסלם: תודה.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: אמיר אוחנה, בבקשה.

אמיר אוחנה: תודה, אדוני היושב-ראש.

אמיר אוחנה: הדיון הזה חשוב.

אמיר אוחנה: יש פער משמעותי בין השקפת העולם שהציג חבר הכנסת איימן עודה לתפיסת העולם שבה אני מחזיק.

אמיר אוחנה: בעוד איימן עודה סבור שבמדינה יש איזה גניוס והיא המנהלת הכי טובה והיא עושה את הדברים ביעילות, אני חושב שמה שבסוף יוצא מכיסו הפרטי של אדם יש בו פחות בזבזנות, יש בו יותר יעילות.

אמיר אוחנה: אבל זה פער תיאורטי בין שתי השקפות עולם ואנחנו לא דנים בתיאוריה, תרתי משמע.

אמיר אוחנה: במבחן המעשי, כפי שאמרת בצדק, חבר הכנסת חמד עמאר, משרד התחבורה מודה שהוא נכשל.

אמיר אוחנה: אגב, לא היינו צריכים את ההודאה של משרד התחבורה בעניין הזה.

אמיר אוחנה: כל מי שהשתתף בפנלים של בחירות ב-2015 בבתי הספר התיכוניים, באוניברסיטאות, במכינות קדם צבאיות ובתנועות הנוער שמע את זה מן השטח.

אמיר אוחנה: מי שמצוי בקשר עם השטח יודע כמה מפריעים לאנשים זמני ההמתנה הארוכים והבלתי סבירים בעליל.

אמיר אוחנה: כאן בא משרד התחבורה באחריות ואומר: אני הולך למהלך, אני מתנער מן הטענה שאני המנהל הכי טוב ואני עושה את הדברים ביעילות הכי רבה, ואומר: בואו נשנה.

אמיר אוחנה: חמד עמאר, דיברת על נושא הבטיחות בדרכים, שהוא אחד הנושאים המרכזיים.

אמיר אוחנה: לצערנו יש לנו יותר הרוגים בתאונות דרכים מאשר בכל הפיגועים והמלחמות גם יחד, אין ספק.

אמיר אוחנה: אבל זה במצב הקיים, זה כאשר משרד התחבורה ניהל עד עכשיו את המבחנים.

אמיר אוחנה: מי שמבקש לטעון שזו השיטה הטובה והנכונה יצטרך להסביר מדוע הרפורמה תביא חס וחלילה לעלייה במספר תאונות הדרכים, אבל לבסס את הטענה על משהו, לא להפריח טענה בעלמא.

אמיר אוחנה: הרפורמה שתביא לקיצור משמעותי מאוד בזמני ההמתנה, שתביא לתיעוד של כל בחינה בצורה מצולמת, עם אפשרות ערעור למשרד התחבורה – כלומר משרד התחבורה לא מתנער, משרד התחבורה נשאר שם כאינסטנציה לערעורים – היא רפורמה נכונה ואנחנו צריכים להמשיך ולקדם אותה לטובת הציבור.

אילן גילאון: - - -

אמיר אוחנה: כי הציבור צריך את זה.

אמיר אוחנה: הציבור צריך שינוי בעניין הזה.

אילן גילאון: אבל אם "פמי פרימיום" יעשה את זה – זה לא ייעשה טוב יותר.

אילן גילאון: קח את הכסף הזה ושים אותו כאן.

אמיר אוחנה: אני חולק עליך.

אמיר אוחנה: הם יעשו את זה טוב יותר, בפחות בזבזנות וביעילות רבה יותר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חברים, אני חייב להתקדם.

איתן כבל: אני רוצה לשמוע גם את האורחים ואנשי המקצוע.

איתן כבל: אבל הגיעו לכאן חברי כנסת, וזה מראה בדיוק על הרצינות של העניין.

איתן כבל: חברי הכנסת חאג' יחיא ועיסאווי פריג'.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עניין ההפרטה, קודם כול מתחילים בזה שאומרים: בעוד 6–7 חודשים זה מתחיל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אין ודאות, אני לא בטוח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל עד התקופה הזו מה יעשו הצעירים שרוצים להיבחן?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם צריכים להמתין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אולי חלק מהם שלומד היום יחכה עד שתהיה הפרטה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה כל התעמולה שלהם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הראו לנו סרטונים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה זה אומר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: "תירגעו, הוא לא יכשיל אתכם כי הוא גוף פרטי כדי שתשלמו עוד פעם, תירגעו".

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא רואה כמה שעות נוספו כדי שהחברות האלה יעמדו בקצב הנדרש, שתוך יומיים עד 5 ימים התלמיד יעבור טסט, ואם הוא ייכשל תוך 14 ימים יהיה לו טסט חוזר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה כמה שעות הטסטרים יעבדו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שמענו כאן בוועדה טסטרים שסיפרו שהם עובדים לפעמים 14 שעות, או 14 מבחנים, אין לי את הנתונים לפניי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המשמעות היא שהטסטר לפעמים עייף או לא מרוכז וגם יש מי שנכשלים כי הוא לא מרוכז ובשל אותה סיבה יש גם מי שמקבלים רישיון ויוצאים לכביש ועלולים להיות מעורבים בתאונות דרכים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא הזה צריך טיפול אחר: צריך יותר טסטרים, צריך לקבוע את לוחות הזמנים, כי היום אנשים יחכו 3–4 חודשים, ואפילו יותר, ויש לכך גם עלות כספית כי צריך לשלם עבור עוד ועוד שיעורים כדי להגיע לטסט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה מה עושים עם הטסטרים הקיימים היום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם הם הולכים הביתה?

איתן כבל: תיכף נתייחס לזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הטסטרים הקיימים היום, מה עושים איתם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מעבירים אותם לחברות או שחלק יהיה מופרט וחלק יישאר במדינה?

<אבנר פלור: אענה בסוף על כל השאלות.

<אבנר פלור: אני רושם הכול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו צריכים לדעת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם מבטיחים להם שהם יעברו לחברות הללו?

איתן כבל: זה אחת השאלות הבסיסיות.

איתן כבל: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': אגיד כמה משפטים בקיצור.

עיסאווי פריג': חבריי אילן גילאון ודוד אמסלם תיארו את זה בצורה הנכונה ביותר.

עיסאווי פריג': ההפרטה היא באמת עגל זהב.

עיסאווי פריג': זה התהליך, מה לעשות, זאת המדיניות הכלכלית שקיימת במדינה בעשור האחרון, מפריטים כל מה שזז והכסף הוא המפעיל.

עיסאווי פריג': איך אמרנו: "צדק צדק תרדוף"?

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': "כסף כסף תרדוף" – זה הכותרת של המדיניות הכלכלית בעשור האחרון.

עיסאווי פריג': אני מסתכל אצל לאה ורון על הקלסרים ורואה כמה דיונים הוועדה ערכה בנושא הזה.

עיסאווי פריג': בשנתיים–שלוש האחרונות השתתפתי בכמה דיונים, אני לא זוכר את המספר, ועובי הקלסר מעיד בכמה דיונים השתתפנו.

עיסאווי פריג': אבל אני שואל את עצמי ושואל אותנו, איתן כבל, האם אנחנו חברי ועדת הכלכלה?

עיסאווי פריג': יש לי תחושה שאנחנו "פול גז בניוטרל", זאת התחושה שלי, כי אנחנו חוזרים על אותם דברים.

עיסאווי פריג': כל החברים התייחסו לבעיות ואנחנו מודעים לבעיה הזאת, כל הדברים נאמרו, והדיון מסתיים ואתם, אבנר פלור וכל החברים, יוצאים עם תחושה של כאילו "יאללה, שידברו ללמפה" ועולם כמנהגו נוהג.

עיסאווי פריג': מה הולך להשתנות היום כתוצאה מן הפגישה הזאת?

עיסאווי פריג': הרי את כל הדברים הללו אמרנו, כל הנתונים היו על השולחן וידענו אותם.

עיסאווי פריג': אל סוגיית ההפרטה אני לא רוצה להתייחס כי זה מאחורינו ולא נעצור אותה, אפילו שאנחנו רוב כאן לא נעצור אותה.

עיסאווי פריג': אבל להבא – אתם "מצפצפים" עלינו.

עיסאווי פריג': אני חולק על החברים שאמרו שאתם נכשלתם.

עיסאווי פריג': לא, אתם התכוונתם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תכננתם להיכשל.

עיסאווי פריג': לא נכשלתם, כי מי שיש לו את הכסף, שעליו אני שומע כאן, ואת הנתונים הכלכליים – אין סיכוי בעולם שהוא ייכשל.

עיסאווי פריג': אבל המדיניות תוכננה לכישלון בכדי להגיע לעגל זהב מסוים.

עיסאווי פריג': אני פונה אליך, אדוני היושב-ראש, ושואל מה אתה מתכנן לעשות בכדי שהדיונים וכל סיעור המוחות שמתקיים כאן יניבו תוצאה ונביא את הבשורה לאזרח הפשוט, שאכן ועדת הכלכלה מזיזה דברים?

עיסאווי פריג': לא רק מנהלת דיון אקדמי שאחריו יוצאים ואומרים: "יאללה, דיברו, שיהיו בריאים".

איתן כבל: תודה לחבר הכנסת עיסאווי פריג'.

איתן כבל: חברת הכנסת נורית קורן, את רוצה להתייחס?

איתן כבל: אני רק מזכיר שב-27 ביולי 2015 קיימנו דיון מהיר לבקשתך ולבקשת חבר הכנסת יואל חסון וחבר הכנסת לשעבר באסל גטאס בעניין הזה והיו גם סיכומים.

<לאה ורון: הונחו מסקנות על שולחן הכנסת.

איתן כבל: גברתי רוצה להתייחס עכשיו?

נורית קורן: בואו נשמע עוד קצת כי לא הייתי מן ההתחלה.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: ברשותכם, נתחיל את הדיון.

איתן כבל: ראש וראשון, חנן אהרון, סגן מנהל אגף הרישוי, בבקשה.

<חנן אהרון: שלום לכולם.

<חנן אהרון: אחרי הדברים שנאמרו על ידי חברי הכנסת, דברים כדורבנות, אני לא יודע אם יש הרבה מה להוסיף.

איתן כבל: אגיד לך מה אני כן רוצה.

איתן כבל: הם הציגו את הדברים מנקודת המבט שלהם.

איתן כבל: אני רוצה שאתה תגיד לי מה הולך להיות נכון לרגע זה עם הבוחנים.

איתן כבל: איך הם משולבים במשרד?

איתן כבל: האם הם הולכים הביתה?

<אבנר פלור: הוא יושב-ראש ועד.

<אבנר פלור: עדיף שתשמע אותי.

נורית קורן: לא, גם הוא צריך להתייחס.

איתן כבל: קודם כול, לא נחסום שור בדישו.

איתן כבל: אבנר פלור, אתה תדוש בדרכך, הוא ידוש בדרכו.

איתן כבל: חלק מן העניין הוא לראות לאחר מכן את הפערים לגבי מה הוא חושב ולגבי איך אתם רואים את זה, זה גם חלק מן העניין שאנחנו צריכים ללמוד כאן.

איתן כבל: בבקשה, חנן אהרון.

<חנן אהרון: דעתי בעניין ההפרטה ידועה ואני עדיין עומד מאחוריה.

<חנן אהרון: אני חושב שההפרטה הזאת היא הפקרות מוחלטת מבחינה מקצועית.

<חנן אהרון: נציג בכיר ממשרד מבקר המדינה ישב לידך ואמר את הדברים, שלא נעשתה עבודה מקצועית ולא שום דבר.

<חנן אהרון: כל הטכנולוגיה שמדברים עליה היא מצוינת.

<חנן אהרון: היא יכולה להיעשות מחר בבוקר עם הרכבים הקיימים היום, לעשות אותו דבר ולהביא עוד 30 בוחנים.

<חנן אהרון: דרך אגב, בהפרטה כתבו שהם צריכים לעשות 400,000 מבחנים.

<חנן אהרון: משלמים להם כסף על 400,000 מבחנים.

<חנן אהרון: היום אנחנו עושים 400,000 מבחנים ולאחר ההפרטה יעשו 400,000 מבחנים.

<חנן אהרון: מה ההבדל הגדול?

<חנן אהרון: זה אותם מורים, זה אותם תלמידים, זה אותם בוחנים.

<חנן אהרון: מה ההבדל הגדול?

<חנן אהרון: ששתי החברות הללו ירוויח 400 מיליון שקל.

<חנן אהרון: מעבר לזה, אין שום דבר, לא השתנה שום דבר, לא שינינו שום דבר במערך הנהיגה, לא שינינו שום דבר במערך הבחינה.

עיסאווי פריג': הם ירוויחו 400 מיליון שקל לשנה?

<חנן אהרון: לתקופת המכרז.

<חנן אהרון: לא שינינו כלום.

<חנן אהרון: ואפילו המדינה אומרת להם: תעשו 400,000 מבחנים.

<חנן אהרון: הרי כל הזמן אמרו לנו שהטכנולוגיה תשפר את המבחן, שלא יהיה שיקול דעת לבוחן.

<חנן אהרון: "הבוחנים ההם לא יודעים לבחון.

<חנן אהרון: " בסוף מה?

<חנן אהרון: בסוף יעשו 400,000 מבחנים.

<חנן אהרון: אז מה עשינו?

<חנן אהרון: חשבתי שיהיו 100,000 מבחנים.

<חנן אהרון: אולי כעת יעברו בטסט ראשון ולא בטסט חמישי.

<חנן אהרון: אבל זה אותו דבר, המדינה כותבת במכרז "תעשו 400,000 מבחנים", כלומר היא לא מצפה שיהיה שינוי.

<חנן אהרון: הכול הפקרות.

<חנן אהרון: זה עלה ממוחו הקודח של סמנכ"ל תנועה מ-2003 שגרם לכל המפקחים שהיו במשרד לעזוב את תפקידם.

<חנן אהרון: שמו ידוע, בסוף הוא היה גם מנכ"ל.

<חנן אהרון: בשנת 2003 הוא היה סמנכ"ל תנועה.

<חנן אהרון: כל מפקחי המבחנים שפיקחו על המבחנים עזבו, ומספר הבוחנים ירד מ-150 ל-120, ובסוף ממוחו הקודח הוא רצה, והוא כתב את זה, ויש מסמך שהצגתי פה, הוא כתב שכל ההפרטה הזאת היא לא בגלל שהם לא מקצועיים ולא בגלל שחסרים בוחנים והוא לא יכול להביא נוספים אלא כי הוא "רוצה להכניס להם", כי הם עושים נגד, כי אני-לא-יודע-מה, כי הם רצו הסכם קיבוצי.

<חנן אהרון: הוא כתב את זה.

<חנן אהרון: הגענו היום למצב שמדברים על הפרטה ומראים סרטונים.

<חנן אהרון: אני אומר לך, אני לא רוצה לומר "תמיד אמרתי":

<חנן אהרון: בעוד כמה שנים – אני מקווה שאתבדה – כולנו, כל מי שהיה לו חלק בזה, שלא יאמר שעינינו לא ראו וידינו לא שפכו את הדם הזה.

<חנן אהרון: אני אומר את זה באופן אמיתי.

<חנן אהרון: אני לא מטיף פה כמו קאטו הזקן אבל אני אומר באופן אמיתי: זה מה שהולך להיות.

<חנן אהרון: יכולנו לעשות את זה בתוך המדינה.

<חנן אהרון: כבוחן במשך שנים רבות – דיברנו על הבוחנים שהשמיצו אותם, חלקם יושב פה כעת.

<חנן אהרון: אני אומר לך: השמיצו אותם.

<חנן אהרון: הרי מי שיודע שמחר הוא הולך הביתה ולא מדברים אתו ולא נותנים לו כלום היה יכול "לצפצף" ולשים רגליים ולתקוע את כל המערכת, אבל הם נותנים שירות לציבור.

<חנן אהרון: עד היום הם עובדים בימי שישי.

<חנן אהרון: הם יכלו להפסיק את כל הדברים האלה.

<חנן אהרון: אני רוצה לומר לבסוף, אף אחד לא מדבר איתם.

<חנן אהרון: ברגע שניתנה אפשרות לצאת להפרטה אז ממילא הם כבר לא שווים והמחיר ירד.

<חנן אהרון: אתה יכול לעשות שביתות ויכול לעשות הכול, יש עוד כמה חודשים ובינתיים יכולים להסתדר בלעדיהם.

<חנן אהרון: הם לא מקבלים שום דבר, הם יוצאים בתנאים-לא-תנאים, בתנאים עלובים אחרי 25 שנים שהם עבדו יום-יום ובוקר-בוקר וגם בימי שישי, הם עשו את כל מה שהם יכולים וזורקים אותם כמו כלבים החוצה, תסלחו לי, עם הסכם פרישה שנותנים לכל עובד מדינה.

אמיר אוחנה: בעיניך השיטה הנוהגת טובה, יעילה ונכונה?

<חנן אהרון: היה פה כישלון ניהולי, דיברו עליו.

<חנן אהרון: אני מתוך המערכת יודע שהיה פה כישלון ניהולי.

<חנן אהרון: המשרד מודה בזה.

<חנן אהרון: אבל מה הם עושים עכשיו?

<חנן אהרון: הם הולכים להביא אותם רבי בוחנים, אותם אנשים שהיו בתוך המערכת, עכשיו הם חוזרים להפעיל את זה מבחוץ.

<חנן אהרון: מה ההבדל הגדול?

<חנן אהרון: מה הבשורה הגדולה?

<חנן אהרון: זה מה שאני מנסה לומר.

<חנן אהרון: זה הכול "בולשיט".

איתן כבל: חנן אהרון אומר, אני מחדד: מי שמוביל את המערכה עכשיו בהפרטה זה אותם אנשים שבגללם אומרים שיוצאים להפרטה, חלקם לפחות.

איתן כבל: יכול להיות שזה לא נכון.

איתן כבל: אני רק מפרש את דבריו של חנן אהרון.

איתן כבל: כל עוד הוא לא עצר אותי אז כנראה הפרשנות שלי של הדברים שלו נכונה.

<חנן אהרון: מי שרוצה לתבוע אותי בתביעת דיבה- - -

<אבנר פלור: אדבר בהמשך.

<אבנר פלור: יש לי הרבה מה לומר אבל אני מחכה.

<אבנר פלור: אין זה אומר שכל מה שנאמר פה מדויק ונכון.

איתן כבל: אבנר פלור, כמה שעות היו לנו ביחד?

איתן כבל: עזוב.

<אבנר פלור: אבל נאמרים כאן דברים לפרוטוקול.

איתן כבל: כל אחד מדבר על דעתו האישית.

איתן כבל: זה חלק מן העניין.

איתן כבל: אדוני אחר כך יצטרך להגיד את הדברים.

<חנן אהרון: אני חושב עדיין שאפשר לעשות פניית פרסה ולחזור מן ההפרטה הזאת.

עיסאווי פריג': אבנר פלור, יש לנו תשוקה לשמוע אותך.

איתן כבל: אבנר פלור, לדעתי אתה כבר "בטורים".

איתן כבל: אני מכיר אותך.

<אבנר פלור: הספקת להכיר אותי.

<אבנר פלור: חשוב לי שהדברים ייאמרו לפרוטוקול.

<חנן אהרון: דרך אגב, לא האשמתי את אבנר פלור, שיהיה ברור.

איתן כבל: סלמה לאלא, בוחנת נהיגה, לאחר מכן ברנרד גרוסמן, יושב-ראש ועד בוחני הנהיגה, ויובל חלביה, יושב-ראש מועצת התלמידים והנוער הארצית.

איתן כבל: ד"ר יעקב אדלר, מ"אנשים באדום", אאפשר לך להתייחס.

איתן כבל: אני לא מתכוון להאריך.

איתן כבל: אני כבר אומר למורי הנהיגה, חברות וחברים, היום הוא היום של הבוחנים.

<אבי קרמר: גם אם יש לנו פתרונות?

איתן כבל: פתרונות – תציעו אותם במשרד התחבורה.

איתן כבל: בבקשה.

<סלמה לאלא: אני אישה דרוזית חד-הורית.

<סלמה לאלא: הייתי מורת נהיגה במשך 15 שנים.

<סלמה לאלא: אני לא רוצה לדבר על כך שכאשר הייתי מורת נהיגה נלחמתי עם כל העולם כדי לגדל את הבנות שלי.

<סלמה לאלא: אחרי כן הפכתי להיות בוחנת נהיגה.

<סלמה לאלא: בתור מורה לנהיגה הייתי מוצלחת.

<סלמה לאלא: הגישה שלי לאנשים הייתה מתאימה למקצוע שלי.

<סלמה לאלא: כאשר הפכתי להיות בוחנת נהיגה הלכתי לפי הנוהל, לפי מה שההנהלה קבעה לי: לא לפתח שיחה עם המורים, לא לפתח שיחה עם הנבחנים, אני צריכה להיות בשקט, להגיד: שמאלה, ימינה.

<סלמה לאלא: אנחנו נתפסים, יש לנו תדמית כאילו אנחנו קשוחים.

<סלמה לאלא: אנחנו קשוחים לא כי רצינו להיות קשוחים אלא כי ההנהלה קבעה את הכללים וכל דבר שקבעה ההנהלה עשינו אחד לאחד, את העבודה שלנו ביצענו במסירות, מה שהם ביקשו.

<סלמה לאלא: הגם שהולכים לזרוק אותנו מן המערכת, עד היום גם כשאני חולה אני הולכת לעבודה.

<סלמה לאלא: למה?

<סלמה לאלא: כי אני מכבדת את העבודה שלי.

<סלמה לאלא: ובסוף משמיצים אותנו בתקשורת: "הבוחנים לא בסדר".

<סלמה לאלא: למה?

<סלמה לאלא: כי הולכים להפריט אותנו.

<סלמה לאלא: בסדר, אין בעיה, זה החלטת השר, להפריט אותנו.

<סלמה לאלא: רציתי שכולם יבינו, אני עוד פעם אומרת, אישה שמחפשת פרנסה, שביום אחד יבואו ויגידו לי: אין לך עבודה, את צריכה לחזור להיות מורת נהיגה – אני מכרתי שני רכבים כדי להיות בוחנת נהיגה, הלכתי לבנק, לקחתי הלוואה והסתמכתי על כך שיש לי משכורת.

<סלמה לאלא: אם זורקים אותי היום, מה יקרה לי?

<סלמה לאלא: מה יקרה לבנות שלי?

<סלמה לאלא: מה יקרה לבית שלי?

<סלמה לאלא: במה אני אעבוד?

<סלמה לאלא: אני בת 54.

<סלמה לאלא: איפה אמצא עבודה?

<סלמה לאלא: אני לא מבינה.

<סלמה לאלא: יום אחד התחשק לשר להגיד שהוא הולך להפריט את הבוחנים.

<סלמה לאלא: הוא לא רוצה לשמוע אותנו, הוא לא שומע אותנו.

עיסאווי פריג': כמה שנים את בוחנת?

<סלמה לאלא: אני בוחנת נהיגה כבר 6 שנים.

<סלמה לאלא: זה תקופה קריטית מאוד, שהיום אני בת 54.

<סלמה לאלא: מה, אחזור להיות מורת נהיגה?

<סלמה לאלא: יפה.

<סלמה לאלא: מה אני צריכה כדי להיות מורה מוצלחת?

<סלמה לאלא: להתחיל מתחת לאפס.

<סלמה לאלא: שני רכבים מכרתי.

<עידו שמשון: דרך אגב, זה לא מקצוע רע.

איתן כבל: חברים, אני מבקש, בלי תוספות.

איתן כבל: היא לא אמרה מילה וחצי מילה על זה.

איתן כבל: היא פשוט הציגה את הדברים כפי שהם בכאב גדול.

איתן כבל: תודה רבה לך.

איתן כבל: בבקשה ברנרד גרוסמן גליק.

<ברנרד גרוסמן גליק: שלום לכולם.

<ברנרד גרוסמן גליק: אני יושב-ראש ועד בוחני הנהיגה.

<ברנרד גרוסמן גליק: ההפרטה הזאת מיותרת לחלוטין והיא יצאה לדרך כאשר השר הצהיר שהוא מפריט את המערכת, כאשר הבוחנים, בהובלת ההסתדרות, יצאו לשביתה משום שחשבו לחתום על הסכם עבודה קיבוצי.

<ברנרד גרוסמן גליק: מפה התחיל להתגלגל מחול שדים ללא שליטה.

<ברנרד גרוסמן גליק: אנחנו יודעים שלאורך כל הדרך – ויושב פה גם אבנר פלור – לא נערכה עבודה אמיתית לגבי כל נושא ההפרטה.

<ברנרד גרוסמן גליק: יש דוח של מבקר המדינה, שהנציג שלו ישב פה ואמר שלא נעשתה כל עבודת מטה, לא נבדקו חלופות, לא נבדקו עלויות, לא נבדקה המשמעות של ההפרטה הזאת.

<ברנרד גרוסמן גליק: אבנר פלור בעצמו אמר, כאשר נתבקש להציג פרוטוקולים, שאין בנמצא פרוטוקולים.

<ברנרד גרוסמן גליק: והמשיכו לגלגל את כל הסיפור הזה של ההפרטה.

<ברנרד גרוסמן גליק: הבוחנים לאורך כל הדרך אמרו שהם מסכימים לקבל על עצמם את כל מה שהנהלת המשרד רוצה לעשות, אם זה אמצעים טכנולוגיים ואם זה בקרה ואם כל דבר אחר, הבוחנים מוכנים לשתף פעולה, ובלבד שיוכלו להמשיך ולעבוד במסגרת עובדי המדינה.

<ברנרד גרוסמן גליק: נערכו דיונים, הכול למראית עין, כאשר התשובה הייתה תמיד: "לא, לא, לא".

<ברנרד גרוסמן גליק: בסופו של דבר מוציאים את זה החוצה, מוציאים את זה למפריטים.

<ברנרד גרוסמן גליק: אותם בוחנים שעובדים היום במערכת בסופו של דבר יגיעו לעבוד אולי אצל המפריטים.

<ברנרד גרוסמן גליק: לא כולם רוצים אבל אולי יעבדו אצל המפריטים.

<ברנרד גרוסמן גליק: כפי שנאמר פה, מה השגנו בזה?

<ברנרד גרוסמן גליק: מה יצא מכל הסיפור הזה?

<ברנרד גרוסמן גליק: תשאירו הכול כאן, כאשר הכסף אצל המדינה, ובכל מה שתרצו אנחנו נשתף פעולה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ביקשתי לשמוע את יובל חלביה, בבקשה.

<יובל חלביה: אני יושב-ראש מועצת התלמידים והנוער הארצית.

<יובל חלביה: כבר לפני שנתיים קודמי, אליאב בטיטו, התחיל את המאבק בעניין זמני ההמתנה לטסטים.

<יובל חלביה: הדבר הזה לא שקט מאז.

<יובל חלביה: היה מעין שקט תעשייתי למשך כמה חודשים אך מאז שנכנסתי לתפקיד אנחנו מקבלים אלפי פניות, גם לפייסבוק שלנו וגם לטלפון האישי שלי, הן ממורי הנהיגה והן מתלמידי הנהיגה.

<יובל חלביה: אנחנו בקשר עם בתי הספר ותנועות הנוער וכאשר שואלים מה הדבר שמפריע לכם, זה הדבר הראשון שעולה: זמני ההמתנה לטסטים.

<יובל חלביה: נצטרך עכשיו לחכות 6 חודשים, בהנחה שההפרטה באמת תצא אל הפועל.

<יובל חלביה: באחת מקבוצות הווטסאפ שלנו כתבו: "טוב, אז עוד 6 חודשים, בואו נקווה שזה יקרה, אם לא יגידו חודש לפני כן שיש בעיה כזו או אחרת ואז שוב ניתקע במצב שמתארכים כל זמני ההמתנה לטסטים".

<יובל חלביה: אנחנו רוצים להדגיש, זה 6 חודשים ואם נסתכל על מחיר שיעורי הנהיגה, בחישוב פשוט, אנחנו מגיעים למיליוני שקלים שאנחנו, בני הנוער, מבזבזים על שיעורי הנהיגה, שלא לדבר על מבחני הנהיגה, שגם להם יש עלות משלהם.

<יובל חלביה: כלומר, צריך למצוא פתרון ביניים לתקופה של 6 החודשים עד שההפרטה תצא אל הפועל, בהנחה והיא תצא אל הפועל.

<יובל חלביה: אנחנו בעד כל פתרון שיביא לקיצור זמני ההמתנה לטסטים.

<יובל חלביה: יחד עם זאת, לא נתמוך בכך שעובדים יאבדו את העבודה שלהם, את המשרה שלהם, את פרנסתם, וגם לזה צריך למצוא פתרון.

<יובל חלביה: בואו נקווה, אני רוצה לשים את זה על השולחן, אנחנו צריכים לחשוב על פתרון ביניים חדש בהנחה שההפרטה תצא אל הפועל.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ד"ר יעקב אדלר, בבקשה.

<יעקב אדלר: אני לא רוצה כל כך להתייחס לנושא ההפרטה, האם ההפרטה הזאת תביא תועלת, תשפר את המצב, או לא, אלא לנושא הטכני.

<יעקב אדלר: אין לי ספק שהנושא הטכני הוא צעד גדול קדימה לאובייקטיביות של הבדיקות.

<יעקב אדלר: אנחנו רואים את זה גם במערכת הרפואה, אני כרופא יכול לומר את זה.

<יעקב אדלר: כל ההקלטות וכל הצילומים וכל מה שנעשה היום ולא נעשה בעבר הצעידו את הרפואה קדימה.

<יעקב אדלר: אני לא מבין מדוע אי אפשר להפעיל את המערכת החדשה עם אותם בוחנים שהיום עובדים במשרד התחבורה.

<יעקב אדלר: הרי זה יכול להיות בוחן להצלחה של הצד הטכני, של הצד המעשי, ולאחר מכן להחליט האם להפריט את המערכת או לא.

<יעקב אדלר: פה עושים שני צעדים משמעותיים מאוד ביחד.

<יעקב אדלר: אני בעד לחלק את זה, לעשות קודם כול את הבדיקה של הטכנולוגיה עם הבוחנים הקיימים, להוסיף עוד בוחנים, אם צריך, לראות איך המערכת מתמודדת עם זה, ואז לקבל החלטה על הפרטה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אבנר פלור, אאפשר לך עכשיו להשיב, להציג את התמונה.

איתן כבל: יש לי כאן רשימה של שאלות שהוכנה על ידי יחידת כת"ף, זאת יחידה חדשה בכנסת: יחידת הכנסת לתיאום הפיקוח הפרלמנטרי.

איתן כבל: יש כאן סדרה של שאלות, שאעביר לך אותן בצורה מסודרת ונבקש לאחר מכן תשובות מפורטות על כל אחת מן השאלות אשר נניח לפניכם, וכמובן יהיה לי גם לומר, כי דברים רבים עדיין לא ברורים לי בשני המישורים.

איתן כבל: אני רוצה שתתייחס גם לעובדה שאנחנו מבקשים פתרון, בדיוק כפי שנאמר בסיכומים לאורך כל הדיונים שנערכו פה, פתרון עד התחלת ההפרטה, זה צד אחד, ולאחר מכן בענייני ההפרטה, יש לנו שאלות רבות בעניין.

איתן כבל: בבקשה, אבנר פלור.

<אבנר פלור: קודם כול, היו פה המון דיונים ואפרט את הפעולות שנעשו, גם בעקבות הדיונים האלה וגם בכלל.

<אבנר פלור: אני רוצה, ברשותך היושב-ראש, להתחיל עם נושא ההפרטה, למרות שזה לא מטרת הדיון, אבל אני רוצה להציג את זה.

<אבנר פלור: כפי שאתה יודע, התהליך הזה לקח המון זמן, גם בשל עיכובים שהיו בבית דין ובג"ץ.

<אבנר פלור: חלק גדול מן הנושאים שעלו פה נבחן, גם במסגרת בג"ץ וגם במסגרת בית הדין ונתנו מענים.

<אבנר פלור: אדוני היושב-ראש, אם תרצה, אני מוכן להעביר לך את כל ההתייחסויות שלנו.

<אבנר פלור: כך שיש מענה מפורט לכל הדברים האלה.

<אבנר פלור: ועדת המכרזים היא ועדה מקצועית של המשרד שעושה את עבודתה על פי כל דין.

<אבנר פלור: כל התהליך הזה היה על פי כל דין ונבחרו הזוכים גם על פי כל דין.

<אבנר פלור: לכל מי שכל הזמן מעלים, גם בעבר וגם בדיון הזה, טענה שחס ושלום היה פה משהו – יש גופים שאפשר לפנות אליהם, שיבדקו, שיחקרו, אבל אני מצהיר פה במסגרת הפרוטוקול שהכול היה על פי כל דין.

חמד עמאר: איך שנה וחצי לפני המכרז ידעתי מי יזכה?

<אבנר פלור: תלך בבקשה למשטרה ותתלונן.

<אבנר פלור: לא התלוננת לפני שנה וחצי, רק דיברת.

<אבנר פלור: לך תתלונן, בבקשה.

חמד עמאר: אבל איך ידעתי?

<אבנר פלור: אני לא יודע מה ידעת ומה לא ידעת.

<אבנר פלור: אתה מסית לכל מיני מקומות אסורים כנגד עובדי מדינה.

<אבנר פלור: זה ועדה שעושה את עבודתה קודש, ויש בתוכה יועץ משפטי ואנשי מקצוע.

<אבנר פלור: חס ושלום להגיד את הדברים האלה על עובדי מדינה.

<אבנר פלור: זה לא מקובל.

חמד עמאר: אנחנו לא מאשימים אף אחד, פשוט ידענו לפני שנה וחצי מי יזכה.

<אבנר פלור: אמרתי את זה ואני חוזר ואומר כי זה כואב לי, אדוני היושב-ראש.

<אבנר פלור: הדברים האלה כואבים לי ואני אישית הייתי מעורב בכל התהליכים הללו.

<אבנר פלור: אתה מכיר שאני הוגן והגון.

חמד עמאר: אף אחד לא מאשים אותך אישית.

איתן כבל: סליחה, צריך להוריד מסך על העניין הזה.

איתן כבל: אף אחד מאתנו לא רוצה שמעל מי מן האנשים תהיה עננה.

איתן כבל: זה לא הוגן, לא מצדנו ולא מצד אחרים.

איתן כבל: כפי שאנחנו לא רוצים שזה ייעשה לנו, לא נעשה את זה לאחרים.

איתן כבל: אם מישהו מאתנו חושב שחס וחלילה היה הליך שבו נעשו עבירות פליליות, אני לא מבקש, אני תובע שילך למשטרה.

איתן כבל: זה דבר אחד.

איתן כבל: דבר שני, זה לא קשור ליושרה או אי-יושרה.

איתן כבל: יש עניין, שמבקר המדינה צריך לבדוק את התהליך, האם הדברים שנכתבו ב"דה מרקר" אכן "מתכתבים" עם המציאות.

<אבנר פלור: יש שם הרבה אי-דיוקים.

<אבנר פלור: אם תרצה, אני מוכן להעביר את הדברים.

איתן כבל: דיברתי בזהירות רבה ואמרתי רק שאני מצטט מתוך הכתובים ואין לי שום אסמכתה שעליה אני יכול להתבסס.

איתן כבל: מכיוון שקראו את מה שכתוב פה אז אני מניח שמישהו יצטרך לתת תשובות.

איתן כבל: אבל עזוב, אני מבקש שאדוני יתקדם.

<אבנר פלור: התהליך עצמו אמור לצאת אל הפועל ביוני 2018.

<אבנר פלור: ישנם שני מפעילים שנבחרו ביום חמישי האחרון, הזוכים: חברת "טלדור" ו"פמי פרימיום".

<אבנר פלור: חברות "טלדור" זכתה באזור ב', שזה ירושלים, מרכז, תל אביב רבתי, ראשון לציון, רחובות.

<אבנר פלור: היא מתעסקת עם פרויקטים בתחום המחשוב, התקשורת, סייבר, ביצוע פרויקטים במיקור חוץ.

<אבנר פלור: זו חברה של יותר מ-1,500 עובדים, חברה רצינית.

<אבנר פלור: אני רוצה להדגיש שהיא חברה ציבורית.

<אבנר פלור: חברת "פמי פרימיום" זכתה באזור א', שזה הצפון, קריית שמונה, עכו, צפת, טבריה וכולי.

<אבנר פלור: היא חברת מיקור חוץ המפעילה שורת פרויקטים עבור המדינה בתחום ניהול ובקרה, ניוד ושליטה משנת 1991, שעושה פעילויות גם למשרדי ממשלה נוספים וגם לנו היום, ללא קשר למכרז הזה.

אמיר אוחנה: המכרז הסתיים.

אמיר אוחנה: לא הייתה דרישה להעסיק את הבוחנים הקיימים?

<אבנר פלור: אציג את זה.

<אבנר פלור: אחד הנושאים שעלו, אם הולכים למהלך הזה, מה אנחנו עושים עם העובדים הקיימים.

<אבנר פלור: חשוב לי להדגיש, לפני שיצאנו למהלך הצגנו לשר את השאלה, האם את המהלך הזה יבצעו עובדי מדינה או תחת מיקור חוץ.

<אבנר פלור: ההחלטה הייתה, אחרי שהצגנו את כל הטיעונים והנימוקים, לצאת למיקור חוץ, גם בשל ההיבט של היעילות, ההתייעלות, המקצועיות וכולי.

<אבנר פלור: זאת ההחלטה שנתקבלה.

<אבנר פלור: אם תרצה, אדוני היושב-ראש, נרחיב ונציג לך, כפי שתחליט.

<אבנר פלור: חשוב שתראה את כל התמונה.

<אבנר פלור: אחד הנושאים החשובים בכל המהלך הזה – מעבר לפן של שיפור המקצועיות, של הכנסת טכנולוגיות דרך מורי הנהיגה ולמבחן עצמו, ושהמבחן יהיה מדיד ולא "עבר או נכשל" ללא שום נימוקים, עם צמצום שיקול דעת של הבוחן, ככל הניתן – היה נושא העובדים.

אמיר אוחנה: וקיצור זמני המתנה.

איתן כבל: יש שלוש נקודות מרכזיות שעליהן אני רוצה שאדוני יענה: אחת, לכמה יקוצר זמן ההמתנה; שתיים, האם זה יוריד את מחיר הטסטים לנבחנים.

<אבי גולן: כבר הורדתם לנו.

איתן כבל: זה לא קשור אליכם.

איתן כבל: אין לזה קשר אליך.

נורית קורן: זה לא קשור אליכם.

נורית קורן: זה קשור לאגרה שקבע משרד התחבורה.

חמד עמאר: מי הוריד לכם?

<אבי גולן: אתה, ואתה טוען שאנחנו מורים גרועים.

<אבי גולן: זה לא נכון.

נורית קורן: אני רוצה להוסיף: מה עושים עם הבוחנים?

נורית קורן: איך הם משתלבים בתוך ההפרטה הזאת?

איתן כבל: אני מדבר כאן על משהו שאתה יכול לענות לי עליו תשובות כעת.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, אני גם רוצה לדעת בכמה עובדים מדובר כרגע.

נורית קורן: אז דובר על 126, אם אני לא טועה, אלא אם כן המספר השתנה.

<אבנר פלור: אתייחס למספר העובדים.

<אבנר פלור: זה גם מתקשר ל- - -

עיסאווי פריג': שאלה טכנית.

עיסאווי פריג': האם תשלום האגרה עבור הטסט הולך להתבצע ישירות לחברה או למשרד הרישוי?

<אבנר פלור: הוא מתבצע ישירות אלינו.

נורית קורן: אז הכספים בעצם יישמרו במשרד.

אמיר אוחנה: הם משפים את החברות.

<אבנר פלור: מבחינת הנחות הבסיס שהיו לנו כאשר יצאנו לדרך, אחת היא שמירת האגרה, כלומר שהתלמיד לא ישלם יותר מאשר הוא משלם היום.

<אבנר פלור: היום זה 138 שקלים.

איתן כבל: אז אין הפחתה.

<אבנר פלור: אין הפחתה.

<אבנר פלור: היום התלמיד משלם 138 שקלים.

<אבנר פלור: יש כל פעם שינויים.

איתן כבל: הוא משלם 138 שקלים בכל פעם שהוא נבחן.

חמד עמאר: כמה מתוך זה אתם מעבירים לחברות?

<אבנר פלור: יש גם את הנושא של העמדת רכב לטסט, עבורה התלמיד משלם עוד 229 שקלים, וזה הולך למורה.

<אבנר פלור: הנושא הראשון הוא נושא האגרה.

<אבנר פלור: הנושא השני הוא רמת השירות.

<אבנר פלור: הטסט הראשון יהיו בין 2–5 ימים מאז שבית הספר מזמין לו את הטסט, לעומת היום 3-4 חודשים ואפילו יותר.

<אבנר פלור: תיכף אתייחס לזה.

איתן כבל: חברים יקרים, בבקשה, אתם מכירים את העניין, אנחנו רוצים להבין.

איתן כבל: לפני שאתה מתקדם, אמרת שהוא ישלם 138 שקלים עבור אגרת טסט והוא יצטרך לשלם גם 229 שקלים עבור העמדת רכב לטסט.

נורית קורן: זה הולך למורים.

איתן כבל: חברים יקרים, רק רגע, ההרצאה אמורה להינתן לנו, לא להם, אני צריך להבין איך העניין מתקיים.

איתן כבל: כלומר, בכל פעם הוא משלם 367 שקלים, אך הוא יעשה את זה בכל 5 ימים.

איתן כבל: לא משנה, אני יודע שזה לא כך.

<אבנר פלור: אני רוצה לתת לך מענה מקצועי.

<אבנר פלור: אדוני היושב-ראש, קח בחשבון שאם אנחנו הולכים למהלך של בחינה מדידה, אם הולכים לכיוון שימוש בטכנולוגיות חדשות אז יכול להיות שהתלמיד יגיע מוכן ויוכל לעבור כבר בטסט הראשון או השני מכיוון שהתהליך יהיה מדיד, עם שימוש בטכנולוגיות.

<אבנר פלור: הוא יכול גם להפיק לקחים אחרי הטסט במידה והוא נכשל.

חמד עמאר: נושא הבטיחות חשוב מאוד.

חמד עמאר: היה כתוב בעיתון שאתם תקבעו מסלולים מיוחדים שבהם אתם רוצים שהתלמיד יעשה את המבחן.

<אבנר פלור: לא נקבעו מסלולים מיוחדים.

חמד עמאר: זה נושא בטיחותי.

איתן כבל: חמד עמאר, הרי מה יקרה בסוף, אנחנו כל כך נתפזר, כל כך נצא מתוך הדיון.

איתן כבל: הדיון הזה עוסק לא בבטיחות.

איתן כבל: יש כאן מורי נהיגה ובוחנים.

איתן כבל: אני רוצה לתפוס את השור בקרניו.

איתן כבל: אם יידרש – אני כבר יודע מה אני רוצה שיהיה בסיכום, עזבו את זה, אני רק רוצה להמשיך בכיוון שלי.

איתן כבל: אבנר פלור, אני שואל אותך את השאלה הבאה: האם התהליך שעליו אנחנו מדברים נוסה באיזו מדינה בעולם?

<אבנר פלור: יש מדינות שמבצעות את זה במיקור חוץ, למשל הולנד וגרמניה, אבל לא עם המערכת הטכנולוגית שאנחנו הולכים לאמץ.

<אבנר פלור: לגבי רמת השירות, אמרתי, בין 2–5 ימים לטסט הראשון, בין 7–14 ימים לטסט השני.

<אבנר פלור: למה צריך את הימים האלה?

<אבנר פלור: גם כדי שהתלמיד יוכל להפיק לקחים, יוכל לראות את הסרט ולהבין בשל מה הוא נכשל.

<אבנר פלור: נושא העובדים היה חשוב לנו מאוד.

<אבנר פלור: אני אישית ליוויתי את זה בחלק מן התהליכים.

<אבנר פלור: הצענו סל פתרונות לעובדים.

<אבנר פלור: חלק מן העובדים, יותר מ-25 עובדים יוכלו להמשיך בשירות המדינה כמפקחים על כל מערך מבחני הנהיגה המעשיים, על כל נושא הוראת הנהיגה, ויהיו גם 10 ניודים, עובדים שיוכלו להתנייד.

<אבנר פלור: כפי שאתה יודע, אדוני היושב-ראש, יש לנו גם מצוקה בנושא של מפקחים של קציני בטיחות, של מוסכים וכולי, נוכל להשתמש גם בעובדים האלה לאותה מטרה חשובה.

<אבנר פלור: הפתרון הראשון הוא שחלק מן העובדים יוכלו לעבוד כמפקחים ובניודים, 35 עובדים בסך הכול.

<אבנר פלור: הפתרון השני, יש גם תוכנית אטרקטיבית לפרישה, שהוצגה לעובדים במסגרת המשא ומתן.

<קריאה: תוכנית "אטרקטיבית"?

<קריאה: "חבל על הזמן".

איתן כבל: אטרקטיביות זה בעיני המתבונן.

<אבנר פלור: הפתרון השלישי, במסגרת המכרז שני הזכיינים יצטרכו להעסיק יותר מ-70 בוחנים.

<אבנר פלור: קבענו תנאים במכרז, שהבוחנים יצטרכו להיות עם ניסיון מסוים, ומי שיעמוד בניסיון הזה זה אותם בוחנים שעובדים אצלנו, וגם קבענו ערך לשעה, 52 שקלים, כפי שהיום הם מקבלים.

<אבנר פלור: זה מופיע במכרז.

<אבנר פלור: עוד נקודה חשובה, אם היום אנחנו אומרים שיש לנו 120, 130, 140 בוחנים, שני הזוכים יצטרכו להעסיק יותר מ-180 בוחנים, כלומר מוסיפים עוד בוחנים וזה עוד מקור תעסוקה, לא רק לבוחנים הקיימים אלא גם לנוספים.

איתן כבל: אני רוצה להיות עוד יותר ממוקד.

איתן כבל: כמה היום האגף שחנן אהרון סגן מנהל שלו- - -

<אבנר פלור: אפי רוזן הוא מנהל אגף הרישוי וחנן אהרון הוא הסגן שלו.

איתן כבל: אגף הרישוי במשרד התחבורה, כמה הוא עולה בשנה?

איתן כבל: אם אני כולל את עלויות העובדים, הכול בכול, כמה הוא עולה למדינה, בערך?

<אבנר פלור: למיטב זיכרוני – אצטרך לבדוק את זה- - -

איתן כבל: בערך 20 מיליון שקל, 30 מיליון שקל, 40 מיליון שקל?

<חנן אהרון: החזקת כל הבוחנים והעלויות שלהם עם הכול, זה בערך 15–16 מיליון שקל.

<אבנר פלור: בערך 20 מיליון שקל.

איתן כבל: יש כאן מצב, ומישהו צריך לתת עליו תשובות, שאם היית מכפיל עכשיו את מספר הבוחנים, במקום 180 בוחנים, משלש את המספר, זה בעצם העלות השנתית שאנחנו מוציאים כמעט בהפרטה הזאת.

<אבנר פלור: אבל אתה צריך לקחת בחשבון, אדוני היושב-ראש, שהיום אין לנו יותר מ-20-30 מפקחים, ונצטרך אותם.

<אבנר פלור: במצב הקיים היום אין לנו את זה.

איתן כבל: לשיטתי אפשר להגיד: המצב הקיים רע, הבוחנים בטלנים, לא עושים את עבודתם, כמו בכל מערכת שמתקיימת.

איתן כבל: לא אמרתי שכל הבוחנים נפלאים, בכל הכבוד להם.

איתן כבל: הרי עובדי מדינה לא פרצו לשולחננו בשבוע האחרון, אנחנו יודעים שיש כאלה ויש כאלה, כמו בכל דבר.

איתן כבל: בשורה התחתונה, אם יש עובדים שלא עושים את עבודתם, צריך לומר להם: "תודה רבה, הביתה".

איתן כבל: הסתדרות, שביתות וכן הלאה, אבל בסוף שולחים אותם.

איתן כבל: אני מנסה להבין את הדבר הבא: הרי הבוחנים שייכנסו עכשיו אל תוך המערכת האלקטרונית המיוחדת הזו – ואינני מזלזל בה, אני חושב שטכנולוגיה הולכת להשתלט על העולם, בלי קשר, גם בתחום הזה, אני לא "מנפנף" את זה – אני רק טוען שבתהליך הזה היה אפשר ללכת עקב בצד אגודל, ואתם לא עושים את זה.

איתן כבל: קודם כול, ארצה בחינה מעמיקה של המספרים, אבקש ממבקר המדינה לבחון את כל התהליך הזה, בכל הכבוד.

איתן כבל: מוצאים כאן מאות מיליוני שקלים.

איתן כבל: מי כמוך יודע, אתה אתנו פה, הפער בין מה שנרשם בדף לבין מה שמתקיים אחר כך בפועל הוא עוד עשרות מיליוני שקלים, אם לא מעבר לכך, ואחר כך יש תקלות זה לא בדיוק עובד וכן הלאה.

איתן כבל: אבנר פלור, בהנחה שהכול יתקתק כמו שעון שוויצרי ולא תהיה שום תקלה, השאלה שעומדת לפתחנו כל הזמן היא למה את כל התהליך הזה אי אפשר היה לעשות עם חלק מן העובדים.

איתן כבל: למה היה נדרש לצאת למיקור חוץ?

איתן כבל: אנחנו חיים בעולם שבו מיקור חוץ הפסיק להיות חזון.

איתן כבל: גופים פרטיים, בניהול של האנשים שחשבנו שהם הכי-הכי, נסגרים.

איתן כבל: מדינה בנקודות מסוימות אומרת לעצמה: את זה אני לא מפריטה כי יש בזה מסר.

איתן כבל: למשל בטיחות בדרכים.

איתן כבל: מי כמוך יודע שאני עוסק פה ביחד עם חברים נוספים בכל הנוגע לבטיחות בדרכים.

איתן כבל: המדינה מתחייבת שהיא תעשה ותעשה ותביא אך מספר התאונות גדל.

<אבנר פלור: אבל מכוני הרישוי מופרטים לזכיינים פרטיים כבר משנות השבעים, שאז עשו טסטים ל-3 מיליון כלי רכב והיום הם מופעלים על ידי זכיינים פרטיים.

<אבנר פלור: הנושא שאתה מעלה גם נבחן, הצגנו אותו לבג"ץ ונוכל להציג אותו גם לוועדה.

<אבנר פלור: נציג את הכול.

<לאה ורון: כמה טסטים נערכים היום בשנה?

<חנן אהרון: 400,000 מבחנים בשנה.

<חנן אהרון: כפול 145 שקלים.

<חנן אהרון: זה 58 מיליון שקלים.

איתן כבל: כמה מבחנים נכתב במכרז שהם יעשו בשנה?

<חנן אהרון: 400,000.

<אבנר פלור: יצאנו במכרז מנקודת הנחה, ולפי זה גם נקבעו הסכומים, של 420,000 טסטים בשנה, כאשר זה שונה בכל אזור, באחד מהם 220,000 ובשני 200,000, ובהתאם גם המחיר שאנחנו אמורים לשלם.

<אבנר פלור: נקודת ההנחה, שמופיעה גם במכרז, היא שאפשר שלא יגיעו לכל 420,000 המבחנים ובהתאם אנחנו מתקזזים.

<אבנר פלור: כלומר, יצאנו מאיזו נקודת הנחה.

עיסאווי פריג': ואם יעברו את המספר?

<אבנר פלור: גם לזה יש פתרון.

<אבנר פלור: אבל אני רוצה לומר עוד משפט.

<אבנר פלור: זה מכרז תפוקות.

<אבנר פלור: מבחינתי שיעסיקו 500 בוחנים, תיאורטית.

<אבנר פלור: חשוב לי שהם יעמדו ברמת השירות, של בין 2–5 ימים לטסט הראשון ובין 7–14 ימים לטסט השני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא מעניין אותך כמה טסטים יעשו ביום?

<קריאות: - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לי שאלה חשובה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה לא קובע מקסימום טסטים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה לא מגביל את הטסטר, כמה טסטים הוא יעשה?

<אבנר פלור: עד 16 טסטים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: והבוחן יהיה מרוכז?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא יוכל לעמוד במכסה הזאת?

<אבנר פלור: כך כתוב במכרז.

<אבנר פלור: היום גם עושים 16 טסטים.

<יעקב אדלר: אם 400,000 טסטים נעשו בשנה, זה אומר שיש מרחק של 3 חודשים בין טסט לטסט.

<יעקב אדלר: מה יהיה השינוי עכשיו?

<אבנר פלור: לצורך החישוב, הרי צריך לעשות איזה חישוב, לקחת מספר שנים ולפי זה חישבנו כמה הזכיין אמור לקבל.

<אבנר פלור: לקחנו את הנתונים של מהלך השנים, ראינו מה כמות הטסטים הכוללת, מה אחוז הכישלונות ולפי זה נעשה החישוב.

איתן כבל: אבנר פלור, אתה רוצה להוסיף עוד משהו חשוב שבלעדיו ההרצאה שלך לא מלאה?

<אבנר פלור: זה לא הרצאה.

<אבנר פלור: זה מה שאתם שואלים.

איתן כבל: לא התכוונתי להעליב אותך.

<אבנר פלור: לגבי המכרז, אני חושב שעניתי על כל השאלות.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, שאלת אותו בהתחלה שאלה.

איתן כבל: עכשיו אף אחד לא מדבר חוץ ממני.

איתן כבל: מי שידבר, אוציא אותי.

איתן כבל: אבנר פלור, אני מתכוון לסכם ואגיד לך מה אני רוצה.

איתן כבל: קודם כול, אני מבקש בתוך שבוע ימים לתת לי מענה בכתב.

איתן כבל: מעבר למסמך שאעביר לך שהוכן על ידי יחידת כת"ף, יש סדרה של שאלות מקצועיות שאחר כך נפיץ לחברי הכנסת, לכן אני רוצה את התשובות בתוך שבוע.

איתן כבל: דבר שני, אני לא מבין למה אתם לא נערכים למתכונת חירום לפחות עד שהמכרז ייצא אל הפועל.

איתן כבל: ההתעקשות המיותרת הזאת, שאתם לא אומרים: "עד היציאה למכרז נעשה כמה שיותר לצורך סגירת הפערים בתוכנו".

איתן כבל: אני רוצה לראות תוכנית שיודעת לומר: "אני מכפיל כוח אדם, או מחזיר גמלאים, עושה פה, עושה שם כדי שעד תחילת ההפרטה ייסגרו הפערים".

איתן כבל: כתוב שההפרטה תתחיל בחודש מאי.

איתן כבל: היא לא תתחיל בחודש מאי.

איתן כבל: למה?

איתן כבל: ככה, כי אלה החיים, לא כי מישהו רוצה לפגוע.

<אבנר פלור: היא תתחיל ביוני 2018.

איתן כבל: אני רוצה תוך שבוע לראות תוכנית, האם אתם מתכוונים לפעול לסגירת הפערים, ואם כן ממתי אתם מתחילים את הפעילות.

איתן כבל: דבר נוסף, לפחות על פי הפרסומים שנחשפנו אליהם – אין לי תשובות, אני לא יודע, אני לא מתכוון לחקור אתכם ולבדוק אתכם – אבל מהחומר שפורסם ב"דה מרקר", מישהו צריך לתת לזה תשובות.

איתן כבל: אני לא חושב שנעשו דברים פליליים.

איתן כבל: בית המשפט העליון, הבג"ץ, אין זה תפקידו להחליט אם צריכה להיות הפרטה או לא צריכה להיות הפרטה.

<אבנר פלור: הוא בדק את הכול וראה את התהליך, וזה חשוב, גם מקצועית וגם נהלית.

איתן כבל: לא זלזלתי בזה.

איתן כבל: יחד עם זאת, עולות בכתבה כל מיני שאלות שמישהו צריך לתת עליהן את הדעת.

איתן כבל: אבקש ממבקר המדינה שיודיע לי: "בדקתי, ראיתי, לא ראיתי, לא מעניין אותי", לפחות עד ליציאת המכרז.

<אבנר פלור: אז גם לכתבה של יום ראשון.

<אבנר פלור: ביום ראשון יש כתבה חיובית וביום שני כתבה שלילית, אז שיתייחס לשתיהן, אין בעיה.

<אבנר פלור: בסדר.

איתן כבל: אתה אומר שעכשיו אסדר לו את לוח הזמנים?

איתן כבל: הדיון הזה הוא לא בשאלה אם ההפרטה נכונה או לא נכונה.

איתן כבל: הוא עוסק קודם כול בציבור העובדים.

איתן כבל: זה דבר אחד.

איתן כבל: דבר שני, אני אומר, על פי הפרסומים – שמבקר המדינה מצדי אחר כך יקרא את הכתבה הנוספת שיצאה – יש שאלות שמישהו צריך לבחון אותן.

איתן כבל: אני לא קובע עמדה.

איתן כבל: ימים יגידו.

איתן כבל: אני לא יודע להגיד את זה.

איתן כבל: לצערנו אסונות או תקלות, אתה יכול רק להתריע מפניהם, אתה לא יכול לראות, אלא אם ה"פשלה" מתנהלת מול עיניך.

איתן כבל: ודבר שלישי, בכל זאת נפנה לשר.

איתן כבל: אני חושב שהשר צריך פעם אחת ולתמיד לבוא לכאן ולומר את עמדתו בעניין הזה ואת האופן שבו הוא מתכוון להתמודד עם כל השאלות הללו.

איתן כבל: עם כל הכבוד לאבנר פלור, אני מכבד אותך ומעריך אותך.

<לאה ורון: מי שקובע את המדיניות זה השר ולא אבנר פלור.

איתן כבל: זה מדיניות והשר צריך לבוא ולהציג את כל ההסברים אחת ולתמיד בדיון מקיף.

איתן כבל: נרצה שהשר יהיה פה הכי מהר שאפשר.

איתן כבל: אלה שלוש הנקודות.

<אבי קרמר: אני מבקש לומר דבר פרקטי אחד.

<אבי קרמר: יש פתרון שבכוח שלכם לשנות כאן ועכשיו.

<אבי קרמר: יש מכרז של 14 בוחנים שיצא כדי לתת מענה גם עכשיו.

<אבי קרמר: יש אנשים שהכניסו אותם ב-80% משרה.

<אבי קרמר: מי ש"תוקע" את המערכת עכשיו ומונע מאתנו להגדיל את מספר הטסטים זה הנציבות, שלא מאשרת.

<אבי קרמר: אני דובר ארגון מורי הנהיגה.

איתן כבל: אבי קרמר, תגיד לי, זה התפקיד שלי?

איתן כבל: אני ביקשתי מאבנר פלור תשובות.

איתן כבל: תפקידו לתת לי תשובות.

<אבי קרמר: אבל שם זה תקוע.

איתן כבל: אתה מבין מה קורה פה?

איתן כבל: לא מספיק שאני מתעסק פה כאילו אני נציג של הממשלה בכל התהליכים.

איתן כבל: אני לא.

איתן כבל: אבנר פלור צריך לתת לי תשובות חלוטות.

איתן כבל: משרד התחבורה הוא שצריך ללכת לנציב, הם צריכים לתת לזה תשובות.

נורית קורן: אדוני היושב-ראש, אנחנו עוסקים בנושא הזה עוד מרגע שאני נכנסתי לכנסת.

נורית קורן: גם הגשתי הצעת חוק בעניין הזה.

נורית קורן: כאשר הבנתי שהשר רוצה לעשות הפרטה שתהיה הרבה-הרבה יותר טובה, השאלה הראשונה שעלתה תמיד הייתה לגבי העובדים.

נורית קורן: אני חושבת שאנחנו צריכים לקבל פה תשובות על שני דברים, שהם הכי חשובים מבחינתי, עם כל השאלות ששאלת.

נורית קורן: השאלה הראשונה היא מה קורה בדיוק עם כל עובד ועובד.

נורית קורן: ברוך-השם בעלי היה במגזר הציבורי ואני יודעת שכאשר אומרים לאנשים ללכת הביתה הפיצויים נמוכים מאוד.

נורית קורן: אז באמת מי שרוצה ללכת הביתה צריך לשפות אותו במה שמגיע לו ואפילו יותר, כי סוגרים את האגף הזה לגמרי.

נורית קורן: השאלה השנייה והחשובה היא מה קורה עד ההפרטה.

נורית קורן: אנחנו צריכים לשחרר את הפלונטר הזה, שיהיו יותר טסטים.

נורית קורן: אם הלכתם למכרז על 400,000 מבחנים והיום עושים 400,000 מבחנים, אז מה העניין?

נורית קורן: ודבר חשוב ביותר שצריך לקחת בחשבון הוא נושא העולים החדשים.

איתן כבל: ניתן לזה מענה.

נורית קורן: לא ניתן מענה, אדוני היושב-ראש.

נורית קורן: פנו אליי אנשים ואמרו שאין מספיק הקצאות לטסטים של עולים חדשים.

<אבנר פלור: הם לא חייבים טסטים.

<אבנר פלור: אני חייב לתת מענה למצב הקיים כי זה עלה פה.

נורית קורן: המענה שניתן להם, שבתוך שנה הם מחליפים, אבל מי שהתחיל כבר לעשות תיאוריה ועבר מבחן פעם אחת לא יכול לחדש את הרישיון שלו.

נורית קורן: אני מטפלת במקרה של מישהי שנעצרה.

<אבנר פלור: תעבירי אליי את הפנייה.

<עירית זינגר: אי אפשר להוציא את המורים לנהיגה מן הסרט הזה.

<עירית זינגר: כבודו, אתה שומע גם את התלמידים, גם את הבוחנים.

<עירית זינגר: יש לנו גם מה להגיד.

<עירית זינגר: אנחנו כביכול מחוץ לתוכנית.

איתן כבל: אין לי ספק שאתם חלק מזה.

איתן כבל: הבעיה, לא אתכם מפטרים עכשיו.

איתן כבל: גברתי, אני מתנצל, אני מכבד אתכם אבל הדיון הזה הוא על הבוחנים, לכן גם לחברת הכנסת נורית קורן לא אפשרתי לפתוח יותר מדי את היריעה, גם לחברת כנסת, מכיוון שאנחנו ממוקדים.

איתן כבל: אפשר כל פעם לדון באלף ואחד דברים.

<אוֹרי שפר: הבוחנים הם אלה שנפגעים אבל עד חודש יוני המורים הם אלה שנפגעים כי אין טסטים.

איתן כבל: בשרשרת המזון יש סדרה ארוכה של אנשים שנפגעים.

איתן כבל: אף אחד לא מזלזל, אף אחד לא מקל ראש, אבל בתהליך הזה אם אני פותר לכם את הבעיה זה לא אומר שפתרתי להם את הבעיה, והדיון כאן הוא לא עליכם, הוא עליהם.

<לאה ורון: גם שמעו את מורי הנהיגה בישיבות הקודמות.

איתן כבל: זה לא שעכשיו אתם באים אליי עם פתרונות כלשהם.

איתן כבל: אתם תוסיפו קיטוּר על קיטוּר, זה הכול.

<אבנר פלור: רק עוד כמה משפטים כדי לתת מענה.

<אבנר פלור: עד עכשיו גייסנו יותר מ-30 בוחנים זמניים.

<אבנר פלור: יצאנו למכרז, שבחודש הקרוב נקלוט עוד 14 בוחנים נוספים.

<אבנר פלור: בסך הכול יהיו 160 טסטרים, עלייה מ-146 ל-160.

<אבנר פלור: 60% מהבוחנים היום מבצעים את קוד 8, כלומר עושים שעה נוספת לעוד שני טסטים, וקרוב ל-80% עובדים גם בימי שישי.

<אבנר פלור: כמו כן, אנחנו נותנים גם שעות נוספות, גם למפקחים.

איתן כבל: אבנר פלור, אני יכול לדבר אליך כמו בשכונה?

איתן כבל: כפרה עליך, בשורה התחתונה, בכמה זה יקצר את התהליך, את זמן ההמתנה לאלפי התלמידים שממתינים?

איתן כבל: אם היום ממתינים 20 ימים, חודש, 3 חודשים, לכמה זמן זה ייקצר להם?

איתן כבל: זה הכול.

<אבנר פלור: עם כל התהליכים האלה, שחלקם מבוצע כבר היום, זה יקצר לבין חודש לחודש וחצי לעומת 3-4 או 5 חודשים.

<אבנר פלור: נציג לך את המסמכים.

איתן כבל: אני מבקש לקבל את כל הנתונים האלה.

איתן כבל: אני רוצה לעקוב מקרוב בכמה יתקצר התהליך הזה.

איתן כבל: סיכמתי את הדיון.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: הישיבה נעולה.