ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 886, 2017-12-18 10:00

משה גפני: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: היום ה-18 לדצמבר 2017.

משה גפני: אנחנו נדון היום בנושא של ניצולי השואה.

משה גפני: אנחנו מתחילים עם הצווים.

משה גפני: צו נכי רדיפות הנאצים (שינוי שיעור התגמולים)(הוראת שעה), התשע"ח-2017.

משה גפני: צו נכי המלחמה בנאצים (שינוי שיעור התגמולים), התשע"ח-2017.

משה גפני: תקנות נכי המלחמה בנאצים (טיפול רפואי)(הוראת שעה), התשע"ח-2017.

משה גפני: תקנות נכי המלחמה בנאצים (טיפול רפואי)(תיקון), התשע"ח-2017.

משה גפני: צו נכי המלחמה בנאצים (שינוי שיעור התגמולים)(הוראת שעה), התשע"ח-2017.

משה גפני: צו נכי רדיפות הנאצים (שינוי שיעור התגמולים), התשע"ח-2017.

משה גפני: לאחר-מכן, נדון בהשוואת זכויות לאלמנות ולאלמנים עם המועדים והתאריכים.

משה גפני: ננסה לעשות טוב לניצולי השואה – כל אלה שנשארו כמובן.

<גליה מאיר אריכא: הכנו מצגת כדי להבהיר את הדברים.

<גליה מאיר אריכא: המצגת עוסקת בשלושה נושאים, כולל נושא שיידון להבנתי ביום רביעי.

<גליה מאיר אריכא: הנושא הראשון – עדכון במסגרת הצווים.

<גליה מאיר אריכא: הנושא השני – הרחבת הסיוע לבני זוג.

<גליה מאיר אריכא: הנושא השלישי – המשך הסיוע לנזקקים במקום החברה להשבה.

<גליה מאיר אריכא: בעצם, העדכון כולל את כל מקבלי התגמולים החודשיים, מספרם כ-70 אלף איש.

<גליה מאיר אריכא: גם את הנכים עצמם, נכי רדיפות הנאצים, נכי המלחמה בנאצים.

<גליה מאיר אריכא: גם את אלמנות בני הזוג, וגם ניצולים שהם מקבלים תגמול ברובד הסוציאלי – נזקקים, נצרכים.

<גליה מאיר אריכא: העדכון הוא בהתאם למדד השכר הקהילתי, למעשה, זה מדד שכולל תמהיל של מגזרים ציבוריים שונים, אם זה בתי-חולים, משרדי ממשלה, תוספות שונות שניתנות למגזר הציבורי במשק.

משה גפני: עשינו אותו לפני שמונה שנים את המדד הקהילתי.

<גליה מאיר אריכא: נחשב מדד מיטיב.

<גליה מאיר אריכא: יחד עם זאת, יש לו חסרונות.

משה גפני: אגב, לא היה לי ויכוח גדול אז עם אגף התקציבים.

משה גפני: אגף התקציבים הסכים, אתם ביקשתם את זה, נדמה לי.

משה גפני: ישבתי עם אגף התקציבים והם הסכימו.

מיקי לוי: אין דבר כזה שהם ישלמו כסף בחפץ לב.

<שגית אפיק: היה עדכון במאי 2012 של כל התגמולים, של כל התגמולים, כולל אלמנות בהיקף של 60, 70 מיליון שקלים.

<שגית אפיק: זה היה במסגרת הסכמה שלך מול אגף התקציבים.

<שגית אפיק: אתה דרשת שהם לא ינכו את הקצבאות של ביטוח לאומי.

משה גפני: כן, קצבת זקנה.

<שגית אפיק: כנגד זה, הם העלו את כל התגמולים בהעלאה מיוחדת במאי 2012.

משה גפני: אני זוכר, ישבנו אז במשרד האוצר.

<שגית אפיק: מאי 2012.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אז היה אייל אפשטיין ומשה בר סימן טוב, ומאז אתם משתמשים במדד הקהילתי.

<גליה מאיר אריכא: האמת היא שזה מדד היסטורי עוד קודם לכן.

<גליה מאיר אריכא: אנחנו צמודים לעדכון של נכי צה"ל.

משה גפני: כן, אבל זה הפסיק, ואנחנו ביקשנו להחזיר את זה.

<גליה מאיר אריכא: נכון.

<גליה מאיר אריכא: זה היה עדכון מיוחד מעבר לעדכון הרגיל.

<גליה מאיר אריכא: יחד עם זאת, חייבים לציין שיש לו חסרון למדד הזה במובן הזה שהוא מתפרסם באופן קבוע באיחור ביחס למועד העדכון.

<גליה מאיר אריכא: כלומר, ביחס לאפריל הוא מתפרסם בספטמבר אוקטובר, באופן שמאלץ אותנו תמיד לבוא אליכם - - -

משה גפני: למה?

<גליה מאיר אריכא: זה האופי של המדד הזה.

<גליה מאיר אריכא: אולי החשבת של הרשות נמצאת פה, אולי היא יכולה להסביר, אולי זה קשור לתמהיל של המדד.

משה גפני: מי החשבת?

<אושרית אברמוביץ: היי שלום, אושרית, תאה תסביר, מנהלת מחלקת תשלומים תגמולים.

<תאה אדרי: שלום, בכל אופן זה מדד באמת שהוא היסטורי.

<תאה אדרי: בזמנו, מה שידוע לנו, שהמדד הזה בעצם הורכב על ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה במיוחד בשביל ארגון נכי צה"ל, שהם דרשו איזה מדד מיטיב לאוכלוסיית הנכים של צה"ל.

<תאה אדרי: בעצם, זה מה שידוע לנו.

<תאה אדרי: בגדול, האופי של המדד הזה שהוא מתפרסם חצי שנה עבור מועד עדכון – למשל, אם זה עדכון של אפריל, אז הוא התפרסם תמיד חצי שנה - - -

משה גפני: למה זה?

משה גפני: זה מטבע בריאתו?

<תאה אדרי: זה האופי של המדד.

<תאה אדרי: הוא מגלם בתוכו תוספות למיניהן שמתעדכנות מאוחר יותר.

<תאה אדרי: זה תוספת שכר שמתעדכנת מאוחר יותר, אז זה מגלם בתוכו גם תוספות שכר במשק וכדומה.

<גליה מאיר אריכא: גם תוספות ניתנות רטרו-אקטיבי לפעמים.

<גליה מאיר אריכא: לכן יוצא שאנחנו לרוב מגיעים לוועדה עם עדכונים רטרו-אקטיביים, לא בגלל שאנחנו לא זריזים.

משה גפני: הם לא מפסידים את העדכון הזה, אלא זה נעשה בפועל מאוחר יותר, חצי שנה.

<עפרה רוס: צריך להבין שזה סטאז' של כל מיני מדדים שנכנסים, ולכן הוא גם מתעדכן יותר מאוחר כי לוקחים - - - זה מיטיב בסך הכול עם ניצולי השואה, הבעייתיות שהוא באמת ניתן רטרו-אקטיבי.

<גליה מאיר אריכא: אנחנו פה בעצם מבקשים צווים לגבי שתי תקופות עדכון מ-1 באפריל 2017 עד 30 בספטמבר 2017, ותקופה שנייה מה-1 באוקטובר 2017 ואילך.

<גליה מאיר אריכא: סך הכול, העלאה מתבטאת בכל סוגי התגמולים.

<גליה מאיר אריכא: רק להתרשמות כללית – אנחנו הבאנו כמה סוגים של תגמולים שתראו מה העלייה.

<גליה מאיר אריכא: תגמול המינימום שזה התגמול הבסיסי ביותר שניתן לניצול שואה שמקבל 25% אחוזי נכות - עלה מ-2,248 ל-2,308 שקלים, שזו עלייה של 60 שקלים.

<גליה מאיר אריכא: תגמול רגיל במאה אחוז נכות - עלה מ-5,644 שקלים ל-5,796 שזו עלייה של 152 שקלים לחודש.

<גליה מאיר אריכא: תגמול מוגדל לפי הכנסה, שזה תגמול לנצרך, עלה מ-9,203 שקלים, ל-9,444 שקלים שזו עלייה של 241 שקלים לחודש.

<גליה מאיר אריכא: זה למעשה לגבי החלק שנוגע לצווים.

משה גפני: לא דרמטי אבל העלאה.

<עפרה רוס: סך הכול העלות התקציבית הכוללת זה 90 מיליון שקל.

<עפרה רוס: צריך להבין שאנחנו מדברים על עלות של 90 מיליון שקל בשנה.

משה גפני: לא הבנתי.

<עפרה רוס: אנחנו מדברים על תקציב שנתי של העלאה של 90 מיליון שקל, כאשר לגבי ההפרשים זה עוד 50 מיליון שקל, כי אנחנו מעדכנים את זה מאפריל וממרץ 2017.

<עפרה רוס: בהחלט, יש כאן העלאה, נכון שבאופן פרטני אולי יש כאלה שמקבלים יותר, ויש כאלה שמקבלים פחות, אבל בהחלט העלאה.

<עפרה רוס: כאשר אנחנו מדברים על הנצרכים שהם באמת הקבוצה היותר קשה, העלאה שם 240 שקלים לחודש, זה בהחלט יפה ומכובד.

<עמיחי פישמן: צו נכה מלחמה בנאצים (שינוי שיעור התגמולים)(הוראת שעה), התשע"ח-2017 בתוקף סמכותי לפי סעיף 5 לחוק נכי המלחמה בנאצים, התשי"ד-1954 (להלן – החוק), ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, אני מצווה לאמור:

משה גפני: מי בעד אישור הצו ירים את ידו?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: בעד – רוב

משה גפני: צו נכי מלחמה בנאצים (שינוי שיעור התגמולים)(הוראת שעה), התשע"ח-2017,

משה גפני: הצו אושר.

משה גפני: אני מודה לכם על כך.

<עמיחי פישמן: צו נכי המלחמה בנאצים (שינוי שיעור התגמולים) (הוראת שעה), התשע"ח-2017 בתוקף סמכותי לפי סעיף 5 לחוק נכי המלחמה בנאצים, התשי"ד-1954 (להלן – החוק), ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, אני מצווה לאמור:

משה גפני: מי בעד אישור הצו, ירים את ידו?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד – רוב

משה גפני: צו נכה מלחמה בנאצים (שינוי שיעור התגמולים), התשע"ח-2017, אושר.

משה גפני: הצו אושר פה אחד.

<עמיחי פישמן: תקנות נכי המלחמה בנאצים (טיפול רפואי) (תיקון), התשע"ח-2017 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 5, 24 ו-27 לחוק נכי המלחמה בנאצים, התשי"ד-1954, ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה:

משה גפני: מי בעד אישור התקנות, ירים את ידו?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד – רוב

משה גפני: תקנות נכי המלחמה בנאצים (טיפול רפואי) (תיקון), התשע"ח-2017, אושרו.

משה גפני: התקנות אושרו פה אחד.

<עמיחי פישמן: צו נכי רדיפות הנאצים (שינוי שיעור התגמולים) (הוראת שעה), התשע"ח-2017 בתוקף סמכותי לפי סעיף 4ה לחוק נכי רדיפות הנאצים, התשי"ז-1957 (להלן – החוק), ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, אני מצווה לאמור:

משה גפני: מי בעד אישור הצו ירים את ידו?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד – רוב

משה גפני: צו נכי רדיפות הנאצים (שינוי שיעור התגמולים) (הוראת שעה), התשע"ח-2017, אושר.

משה גפני: הצו אושר פה אחד.

<עמיחי פישמן: צו נכי רדיפות הנאצים (שינוי שיעור התגמולים) (הוראת שעה), התשע"ח-2017 בתוקף סמכותי לפי סעיף 4ה לחוק נכי רדיפות הנאצים, התשי"ז-1957 (להלן – החוק), ובאישור ועדת הכספים של הכנסת, אני מצווה לאמור:

משה גפני: מי בעד אישור הצו ירים את ידו?

משה גפני: בעד – רוב

משה גפני: צו נכי רדיפות הנאצים (שינוי שיעור התגמולים) (הוראת שעה), התשע"ח-2017, אושר.

משה גפני: הצו אושר.

משה גפני: אני מודה לכם על כך.

משה גפני: אני עובר להמשך הדיון.

משה גפני: הגענו לנושא של השוואת זכויות לאלמנות ולאלמנים של ניצולי שואה וכו'.

משה גפני: גב' ויינשטיין, אני אתן לך לדבר שתסבירי למה את לא מרוצה ממני...

<דבורה ויינשטיין: אני מאוד מודה לך.

משה גפני: תצטרכי להסביר בדיוק.

משה גפני: צריך לסגור את החשבון...

<דבורה ויינשטיין: בשביל זה אני פה.

משה גפני: הוגש בג"צ על ידי שתי ניצולות שואה – תקנו אותי אם אני טועה, אני לא בקיא בתוך העניין, אבל העיקרון ברור לי ואני מבין אותו.

משה גפני: תגמולים – גם את הנושא הזה של שניתן למשך 36 חודשים, ומה הקצבה שניתנת באופן קבוע חלה רק על מי שנפטר מ-2014 ואילך.

משה גפני: הן שתיהן בעליהן נפטרו בשנת 2013, והן אינן זכאיות למלוא ההטבה שמקבלות האלמנות שבעליהן נפטרו ב-2014 ואילך.

משה גפני: שגית, הכול בסדר.

משה גפני: נשאלת השאלה אם עתרו לבג"צ, למה ייגרע חלקן על פני אלה שבעליהן נפטרו יותר מאוחר, כאשר ההיגיון אומר את ההיפך.

משה גפני: ההיגיון אומר שכמה שהבעל שלהן נפטר מוקדם יותר, ההוצאות שלהן, היכולת שלהן להתפרנס, הקושי הכלכלי שלהן הוא הרבה יותר גדול, וכל מה שנלווה לעניין הזה.

משה גפני: ולכן הן עתרו לבג"ץ, דנים על העניין הזה, בג"ץ פסק לטובתן.

משה גפני: יש לנו את הבעיה שתעורר לאחר שנשמע אתכם על 2011 - שמ-2011 רק אז מתחיל כל העניין הזה שזה על פי חוק נכי רדיפות הנאצים, אבל לפני זה לא, ואנחנו נצטרך לדון גם על זה.

משה גפני: אני מבקש לדעת מכם איפה אנחנו עומדים עם העניין הזה - תתייחסו גם ל-2011.

<גליה מאיר אריכא: למעשה, בכל מה שנוגע לזכויות של בני זוג של ניצולי שואה, יש שני סוגי הטבות אפשריים - או קצבה חודשית בסכום של 2,000 שקלים לכל החיים, או מענק ארגוני בסכום 2,500 שקלים, זה או, או.

<שגית אפיק: המענק הארגוני הוא חדש, זה מה שחוקק כאן ממש לאחרונה.

<גליה מאיר אריכא: אנחנו נגיע לכל הסדר והסדר.

<גליה מאיר אריכא: למעשה, עד יוני 2014, שזו התכנית הלאומית לאלמנות היו שתי אפשרויות – לאלמנות שחוק נכי רדיפות קיבלו 36 חודשים, ואחרי 36 חודשים הפסיקו לקבל.

<גליה מאיר אריכא: האלמנות של חוק ההטבות לא זכו לזכויות בכלל.

<גליה מאיר אריכא: ביוני 2014, ניתנה קצבה חודשית – 36 חודש בעצם הפך בעצם לכל החיים – וזה חל גם על אלמנות של נכי רדיפות, גם על אלמנות של חוק ההטבות, כלומר, כל מי שנפטר החל מיוני 2014 ואילך.

<גליה מאיר אריכא: חריג אחד היה לזה - אלמנות של נכי רדיפות לגבי ניצולים שנפטרו במשך שלוש שנים לפני התכנית - ולמה?

<גליה מאיר אריכא: כי הרציונל היה שמי שכבר התחילה לקבל את ה-36 חודש, שלא יפסיקו לה ביום שבו נכנסת התוכנית הלאומית לתוקף.

<גליה מאיר אריכא: ולכן, ההסדר אמר, הקצבה של 2,000 שקלים ניתנת לכל הניצולים, החל שנפטרים, וכל האלמנות של ניצולים שנפטרים החל מיוני 2014, חריג אחד, אלמנות של חוק נכי רדיפות הנאצים הן גם לגבי מי שנפטר ביוני 2011 ואילך.

משה גפני: ימשיכו לקבל אפילו שהחוק של 2014, קובע 2014.

<גליה מאיר אריכא: בדיוק, זה היה החריג.

<גליה מאיר אריכא: נקודת הזמן הבאה – ינואר 2017, זה בעצם חוק ההסדרים.

<גליה מאיר אריכא: אותה הוראת מעבר שקבעה את השלוש שנים, אתם בעצם תיקנתם את ההוראה הזאת, ואתם קבעתם לגבי אלמנות של חוק נכי רדיפות הנאצים שנפטרו לפני יוני 2011, לפני ינואר 2017, הן לא יהיו זכאויות לשום דבר.

<גליה מאיר אריכא: אחרי ינואר 2017, הן זכאויות למענק ארגוני של 2,500 שקלים, זה כמובן יבוצע על ידינו לפי הוראות החוק.

<עפרה רוס: סליחה, לרבעון ל-10 אלפים לשנה.

<שגית אפיק: במקום 24 אלף שזכאיות - - -

<גליה מאיר אריכא: זה גם בוצע על ידינו ביוני 2017, אנחנו אתרנו באופן יזום את האלמנות לפי המאגר של הרשות וביצענו את זה.

<גליה מאיר אריכא: לגבי פסק הדין.

<גליה מאיר אריכא: פסק הדין בעצם ניצח את אותה הוראת המעבר שעסקה בשלוש השנים האלה של אלמנות של חוקי נכי רדיפות הנאצים, מה היחס בינה לבין בכלל השוואת הזכויות של יוני 2014.

<גליה מאיר אריכא: הוא בא ואמר – לא ניכנס כרגע לכל פסק דין – הוא בא ואמר: משיקולים סוציאליים וכו', אנחנו נחיל, אנחנו נחבר בעצם את הוראת המעבר יחד עם תיקון מס' 5.

<גליה מאיר אריכא: נחיל את תיקון מס' 5, את השוואת הזכויות גם על הוראת המעבר באופן שגם אלמנות של חוק ההטבות של ניצולים של חוק ההטבות שעלו אחרי 53', שנפטרו לפני יוני 2014, גם הם יזכו לאותה קצבה של 2,000 שקלים.

<גליה מאיר אריכא: הוא עשה באמת בשתי ניצולות שהבעלים שלהן נפטרו בתוך השלוש שנים, ב-2000 שקלים, ואנחנו כמובן - - -

משה גפני: לפני 2014 ואחרי 2011.

<גליה מאיר אריכא: לפני 2014, אבל בתוך השלוש שנים האלה, בהוראת מעבר שדיברה על השלוש שנים.

<גליה מאיר אריכא: כלומר, שהם גם ניצולים של חוק ההטבות שנפטרו לפני יוני 2014, בין יוני 2011 ליוני 2014, האלמנות שלהן יזכו לקצבה חודשית של 2,000 שקלים.

<גליה מאיר אריכא: אנחנו, בדיונים ברשות, בעצם לקחנו את פסק הדין הזה ואת העיקרון שלו שכמובן מאוד מברכים עליו על ההרחבה הזאת.

<גליה מאיר אריכא: צריך לציין שלפני כן בתי-משפט דחו ממש על הסף את הפניות של הניצולים האלה.

<גליה מאיר אריכא: הוראת החוק היא מאוד מפורשת, אפילו בית-המשפט המחוזי כשזה פסק בנוגע – בעצם, דחה את רוב האוכלוסייה, כי הוא אמר – אם אתה לא קיבלת קצבה לפי חוק ההטבות, שזה בעצם רוב האוכלוסייה, רוב האוכלוסייה קיבלה קרן סעיף 2, אתה לא זכאי.

<גליה מאיר אריכא: למעשה, גם בית המשפט המחוזי דחה אותם, רק בעליון זה התהפך.

<גליה מאיר אריכא: אנחנו כמובן לקחנו את זה צעד קדימה, ואנחנו מרחיבים את זה גם על חוק ההסדרים, גם על ההוראה שאתם תיקנתם והוספתם שנוגעת למענק הרבעוני.

<עפרה רוס: מה שדיבר פסק הדין, הוא בעצם השווה את אותה תקופה של 36 חודש מיוני 2011, ועד יוני 2014, אמר, תנו להם את אותם זכויות שניתנו לנכי רדיפות הנאצים לבני זוג שנפטרו, תנו להם את אותם זכויות.

<עפרה רוס: יצא איפה שהקבוצה הזאת תקבל תגמול חודשי של 2,000 שקל לחודש.

<עפרה רוס: הוא לא דיבר על תקופה קודמת.

<עפרה רוס: הוא דיבר על אותה קבוצה שנמצאת ב-36 חודש האלה.

<שגית אפיק: הוא דיבר על הוראת מעבר.

<שגית אפיק: הוראת מעבר עוסקת בתקופה הזאת.

משה גפני: 2011 ו-2014.

משה גפני: 2014 יש חוק.

משה גפני: 2011 ו-2014, שהם בעצם נפלו מהעניין, בג"צ אמר שצריך לתת גם להם.

<עפרה רוס: אז מה שעשינו מעבר לזה - באנו ואמרנו או.

<עפרה רוס: קיי.

<עפרה רוס: אנחנו משווים את זה כמו שבג"צ אמר לתקופה הזאת, אבל מאחר שבינואר 2016 נכנס לתוקף ה-10 אלפים שקל לאלמנות שנפטרו קודם ביוני 2011, והן מקבלות 10 אלפים שקל מענק, אמרנו, ניתן גם לאלמנות של הקבוצה מחוק ההטבות, ניתן גם להן את אותו מענק של 10 אלפים שקל.

<עפרה רוס: זו החלטה שלנו להגדיל להן על אותן אלמנות - זה השינוי שנעשה עכשיו.

<שגית אפיק: כן.

<שגית אפיק: זאת אומרת, אתם קיבלתם את העיקרון של בית-המשפט, שחוק ההטבות משווה את מה שיש בחוק נכי הרדיפות, ולכן, ברגע שחוקק כאן העניין של 10 אלפים שקלים, אתם השוויתם את זה גם לאלמנות מכוח חוק ההטבות בתקופה הרלבנטית.

<שגית אפיק: עכשיו אנחנו שואלים על הצעד הבא.

משה גפני: אם אתן יכולות לעשות סיכום - מה קורה עם האלמנים והאלמנות, מה קורה לפני 2011.

משה גפני: מה קורה בין 2011 ל-2014, ואחרי 2014.

משה גפני: נתחיל לפני 2011, אחרי כל הדברים שאני, אגב, מאוד משבח אתכם על העבודה שאתם עושים.

משה גפני: אני רוצה לדעת מה קורה.

<גליה מאיר אריכא: בעצם המועד הקובע כאילו מתבטל המועד של יוני 2014, המועד הקובע הוא יוני 2011.

<גליה מאיר אריכא: כל מי שנפטר לפני יוני 2011 לא משנה אם אתה חוק ההטבות או נכי רדיפות הנאצים, אתה מקבל מענק רבעוני של 2,500 שקלים.

<גליה מאיר אריכא: אם הפטירה היא אחרי יוני 2011, אתה מקבל - - -

משה גפני: דברים פשוטים אני אוהב לסבך.

משה גפני: ..

משה גפני: עד 2011 שנפטר בן הזוג - מה מקבלת האלמנה?

<עפרה רוס: מענק של 10,000 שקל לשנה.

משה גפני: 2,500 שקל לרבעון.

<עפרה רוס: שזה 10.000 לשנה.

משה גפני: והיא לא מקבלת שום דבר נוסף.

<שגית אפיק: מ-2017 התחילו לקבל את המענק הזה.

משה גפני: זאת אומרת, היא מופלית לרעה, זאת שבעלה נפטרה עד 2011, על אף שבהיגיון זה צריך להיות הפוך.

משה גפני: בסדר.

<עפרה רוס: זה המחוקק.

משה גפני: אני בא בטענות למחוקק, אבל למחוקק מותר לחזור בתשובה.

משה גפני: שגית, אחרי זה יש לנו מ-2011 עד 2014.

<שגית אפיק: בסוף בוטל, בעקבות פסק הדין אין 2014.

<שגית אפיק: זה לא שבוטל, אין לזה משמעות, אתם לא מתייחסים אליו.

משה גפני: מקבלים את אותו דבר?

<שגית אפיק: כולם, לפי חוק ההטבות, ולפי חוק נכי רדיפות.

משה גפני: זאת אומרת, זה מה שאתם הולכים לבצע.

משה גפני: זאת אומרת, עכשיו מה שנשאר לנו זה לפני 2011 ואחרי 2011.

משה גפני: אחרי 2011, אין לי מושג של 2014, אלא כולן מקבלות את אותו דבר, גם את הקצבה החודשית, וגם את ה-36 חודש.

<גליה מאיר אריכא: כעיקרון, כבר אין הבחנה, כי הסכום באמת הפך להיות 2,000 שקלים, אבל בגדול זה קצבה חודשית – כולן מקבלות קצבה חודשית, לא ניכנס כרגע לעניין.

<גליה מאיר אריכא: אין אפליה.

משה גפני: אין אפליה.

משה גפני: האפליה היחידה שנשארה זה לפני 2011.

<עפרה רוס: ומטה.

משה גפני: יש כאלה שמקבלים לפי סעיף 2 מה איתם?

<גליה מאיר אריכא: הם לא מוכרים.

<גליה מאיר אריכא: מי שמוכר בחוק ההטבות, שזה הרוב המוחלט, הוא מקבל ממילא, כי העיקרון חל לגבי מי שמוכר בחוק ההטבות, גם בפסק הדין הניצולות שעמדו בפני בית המשפט הן ניצולות שהוכרו בחוק ההטבות.

משה גפני: יש כאלה שלא מקבלים?

משה גפני: ועידת התביעות לא מקבלים?

<גליה מאיר אריכא: יש כאלה, אנחנו לא יודעים בכמה מדובר.

<גליה מאיר אריכא: הרשימות הן - - -

<יוסף מור: אלה שמקבלים מגרמניה הם המוחרגים.

<עפרה רוס: זה חוק אחר.

<גליה מאיר אריכא: החוק למעשה לא דן, ולא מתייחס ולא חל לא על מי שלא מוכר או בחוק ההטבות או בחוק נכי רדיפות הנאצים, זה כולל את קרן סעיף 2, אם הם לא מוכרים בחוק ההטבות, וכל מי שמקבל קצבאות - -

משה גפני: כמה יכול להיות בוועידת התביעות לפי סעיף 2, כמה יכול להיות?

<גליה מאיר אריכא: אני מעדיפה לא להגיד מספר לפני שבדקתי.

<גליה מאיר אריכא: צריך לעשות הצלבה שמית אחד אחד.

מיקי לוי: אתן יכולות לבדוק כדי לראות כמה כסף זה?

<גליה מאיר אריכא: כן.

<גליה מאיר אריכא: הם צריכים להסכים לוותר על הפרטיות ועידת התביעות.

מיקי לוי: לא יסכימו אז לא יסכימו.

משה גפני: כמה יש לפי הנתונים שלכם על אלה שהם לפני 2011?

<גליה מאיר אריכא: 830 אלמנות.

<שגית אפיק: זה לפי חוק ההטבות, ולפי חוק נכי רדיפות?

<עפרה רוס: היו 6,000.

<שגית אפיק: זאת אומרת, סך הכול קרוב ל-7,000.

משה גפני: כמה כסף זה?

<שגית אפיק: 6,800 כפול 14 אלף.

<גליה מאיר אריכא: זה 5,600 ועוד - - -

מיקי לוי: פחות ממיליון.

משה גפני: מה עושים?

משה גפני: מישהו מהאוצר פה?

מיקי לוי: סליחה, טעות שלי.

<שגית אפיק: 6,600 איש.

מיקי לוי: מאה מיליון שקל בקירוב - הרבה, זה לא מעט כסף.

מיקי לוי: זה מקור תקציבי בעייתי.

משה גפני: מה זה כולל, לא שמעתי?

<שגית אפיק: זה הסכום.

משה גפני: כמה אתם משלמים בסך הכול לניצולי השואה במקרים האלה מ-2011 בערך?

<עפרה רוס: לניצול או לאלמנה?

משה גפני: לאלמנה.

<עפרה רוס: לאלמנה 2,000 שקל לחודש.

משה גפני: לא.

משה גפני: כמה תשלום הכולל?

משה גפני: אם אנחנו מדברים על 100 מיליון תוספת, תוספת למה?

מיקי לוי: כמה אלמנות רשומות בבקשה?

מיקי לוי: אולי היא יודעת, יש לה באקסלים שלה.

משה גפני: עפרה, את יודעת להגיד לנו, לצערנו הרב, כמה פוחתים ניצולי השואה בכל שנה?

<אושרית אברמוביץ: בערך 1,500 לחודש כולל מענקים.

<עפרה רוס: סך הכול מבלי לעשות הבחנה בין מענקים ובין ניצולי השואה, אז בחשבות אומרים 1,500 בחודש, משהו כזה, אבל זה מכל הציבור, כל האוכלוסייה.

משה גפני: אבל זה כל אלה שמקבלים מהמדינה, מקבלים קצבאות, מלגות, כל הדברים האלה, זה פחות ב-1,500 לחודש.

<עפרה רוס: כן, אבל בוא נזכור שהתקציב שלנו גם השנה – שתעביר לנו את התקציב, אתה לא כל כך רוצה להעביר לנו.

<עפרה רוס: אבל כשתעביר לנו - - -

משה גפני: למה אני לא רוצה?

משה גפני: יכול להיות שיש דברים שאני לא רוצה ואני לא יודע למה.

<עפרה רוס: אתה לא מעביר לנו.

מיקי לוי: אתה יודע, זה היה בקיצוץ הרוחבי, והכניסו את זה לעוד דברים שאנחנו לא מסכימים איתם, הם לא מוכנים להפריד.

משה גפני: אני בלעתי את הלשון - בגלל ניצולי השואה העברתי פה את הקיצוץ הרוחבי וגם הוא הצביע בעד, הוא לא התנגד.

<עפרה רוס: יש לנו עוד פנייה בדרך.

מיקי לוי: אז תבקשו מהאוצר להביא אותה כנפרדת.

מיקי לוי: ברגע שמביאים אותה עם חבילה, ובוועדה מתנגדים לחבילה, יש לנו בעיה.

מיקי לוי: סתם לדוגמה, רוצים להעביר אותה – לא, זה התרגיל הידוע של חבילה.

משה גפני: לא נשאיר את הוועדה במצב הזה.

משה גפני: נכון להיום ניצולי השואה היו בתוך קיצוץ רוחבי, לא מובן, לא ברור.

משה גפני: רוצים לתת לניצולי שואה, אז צריך לתת לניצולי שואה.

משה גפני: לא צריך להתחבא מאחורי מיגון הניוד של יהודה ושומרון, ומאחורי כל מיני נושאים אחרים.

משה גפני: אבל עשינו את מה שהיה מוכרח לעשות בסוף, ואישרנו את הנושא של ניצולי השואה.

<עפרה רוס: אז רציתי להגיד שאם תאשר לנו - - -

משה גפני: רגע.

משה גפני: את לא יכולה להגיד, כי עוד לא ראיתי את מה שהגיע.

איתן ברושי: הוא מתכוון שתגידי תודה.

משה גפני: רק לדייק בעובדות.

משה גפני: אישרנו את הפנייה הנוספת שעכשיו מגיע מניצולי שואה, זה באמת הרבה כסף.

משה גפני: עוד לא ראיתי, אני צריך קודם כל לראות.

משה גפני: אבל זה גם מתלווה, נראה איך זה מתלווה – איפה מורידים, איפה מוסיפים.

<עפרה רוס: מה שרציתי להגיד, שהתקציב שלנו יהיה מעל חמישה מיליארד שקל.

<עפרה רוס: אנחנו רואים שלמרות שהאוכלוסייה קטנה, התקציב שלנו עולה.

<עפרה רוס: המשמעות היא שנכנסות עוד קבוצות, המשמעות היא שנותנים עוד הטבות.

<עפרה רוס: אז לא נשכח, צריך לעשות גם את האיזונים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הרגישות שלנו כאן

משה גפני: לניצולי שואה היא מאוד גבוהה, את יודעת את זה, זה כל השנים.

משה גפני: אנחנו לא נעכב שום כסף של ניצולי השואה.

משה גפני: אנחנו מעכבים כספים שלפי דעתנו הם מיותרים, ולפעמים מדביקים אותם יחד, זה לא בסדר, אנחנו נכנסים להתלבטות, בסוף אישרנו.

<עפרה רוס: לא, בסדר גמור.

<עפרה רוס: אני מודה לכם.

משה גפני: דבורה, בבקשה, הבמה לרשותך.

<דבורה ויינשטיין: תחילת כל הסיפור בשנת 2009.

<דבורה ויינשטיין: בשנת 2009 אני התאלמנתי, ואז קיבלתי מכתב מהאוצר שאני זכאית לשלוש שנים שלמות, ולאחר מכן לא מכירים אותי יותר.

<דבורה ויינשטיין: אמרתי זה לא הגיוני.

<דבורה ויינשטיין: אני מקבלת מביטוח לאומי 60%, אני מקבלת ממבטחים 60%, גם האוצר צריך לתת 60%.

<דבורה ויינשטיין: אם היו הולכים על-פי הדבר הזה, היו חוסכים המון כסף, כי אחד קיבל X, ושני קיבל Y, וככה היה חיסכון ענק בכסף.

<דבורה ויינשטיין: היום, כאשר באים ומדברים אתי על כסף ותקציב, אני לא מקבלת את זה, כי הכסף שהמדינה קיבלה בשבילי – הריבית שאני הייתי צריכה לקבל משנת 53' אז היה כסף בשביל כל האלמנים והאלמנות, ולא היה צריך לדבר על סכומים.

<דבורה ויינשטיין: אני אומרת דבר אחד - אל"ף, בוועדה שאנחנו יושבים לזכויות ניצולי השואה, אנחנו כל הזמן מדברים על השוואה, ומעגלים על מעגלים כל הזמן, כתוצאה מזה הגרעין של אותם המקבלים נשארים תמיד בחוץ.

<דבורה ויינשטיין: אני חושבת שהגיע הזמן כדי שניישר קו ונעשה שוויון - אלה קיבלו ב-1 ליולי 2011, קיבלו פתאום 2,000 שקלים, ואלה ב-30 ביוני כבר לא קיבלו את ה-2,000 שקלים - מה נפקא מינה?

<דבורה ויינשטיין: אני שואלת היום, כשאני רואה שאתה בעד, ואתה חיובי, ואתה מאפשר, ואתה בא לקראתנו, אבל אני חושבת שהכסף הזה אנחנו זכאים, זה לא בחסד.

<דבורה ויינשטיין: כל המיליונים שנתנו לחברי הקואליציה תקציב אישי שיוכלו לקנות כל דבר --

מיקי לוי: אל תלכי לשם, אני מציע לך.

מיקי לוי: מגיע לכם.

<דבורה ויינשטיין: מגיע לי.

<דבורה ויינשטיין: היום אני מדברת בשם 6,000 - מיום ליום יש פחות, אתה יודע.

<דבורה ויינשטיין: מה שמכניסים היום בשנה הבאה כבר יהיה פחות.

<דבורה ויינשטיין: אז צריך להחליט פעם אחת – כל האלמנים והאלמנות מה-1 לנובמבר מקבלים את אותו הדבר, ואלה שלא קיבלו להשלים להם.

משה גפני: יפה דיברת כמו תמיד.

משה גפני: עכשיו אני רוצה לדעת מהאוצר.

משה גפני: לפי הנתונים שיש לנו – אני, תמיד היה לי אוזן קשבת באוצר, באגף התקציבים.

משה גפני: מאז, לצערנו הרב, יש הרבה פחות ניצולי שואה.

משה גפני: יש חוסר שוויון שהוא זועק לשמיים.

משה גפני: חוסר שוויון בין כאלה שנפטרו לפני 2011, וכאלה שנפטרו אחרי 2011.

משה גפני: הייתה פה אפליה גם בעקבות 2014, בג"צ פסק שאי אפשר לעשות אפליה כזאת.

משה גפני: אני חושב שאי אפשר לעשות אפליה בין אלמנה שבעלה נפטר ב-2009 לבין אלמנה שבעלה נפטר ב-2012, אי אפשר לעשות את האפליה הזאת.

משה גפני: אי אפשר לעשות את האפליה הזאת, מכיוון שהיום יש הרבה פחות, ודבורה צודקת.

משה גפני: המדינה קיבלה כסף על חשבון האנשים האלה.

משה גפני: זה לא שהם באים ומבקשים בחסד שיתנו להם, מגיע להם לפי כל הדעות.

משה גפני: מה שהיה נכון לפני כמה שנים, לא נכון היום.

משה גפני: פעם היה צריך כדי לכסות את כל הפערים האלה הרבה מאוד כסף, שזה הסתכם במאות מיליונים, אולי אפילו יותר – היום אנחנו לא שם.

משה גפני: היום, לפי הנתונים שמביאה הרשות, ואני מתאר לעצמי שאין חכמה גדולה כדי להביא את זה, אם אנחנו רוצים לעשות השוואה מוחלטת בקצבאות ובגמלאות שמקבלים ניצולי השואה, צריך 100 מיליון שקל, וצריך לתקן את החוק בעניין הזה.

משה גפני: אני רוצה את עמדתך.

<יעל אגמון: אני רכזת רווחה בביטוח לאומי באגף תקציבים באוצר.

<יעל אגמון: קודם כל, אני לא מכירה את הנתונים של הרשות, אני אבדוק אותם ואחזיר תשובה לגביהם.

<יעל אגמון: לגבי פסיקת בג"צ, כמובן, שאנחנו נקיים אותה כלשונה, אין שאלה.

<יעל אגמון: לגבי השוואה שמעבר כפי שכבוד היו"ר יודע, אנחנו עכשיו נמצאים במסגרת דיוני תקציב 2019 בממשלה.

משה גפני: כן אני יודע, הייתם צריכים לבוא לפה כדי לתת תקציב התאמות.

<יעל אגמון: לא, זה 2018.

<יעל אגמון: אנחנו עכשיו דנים על תקציב 2019.

משה גפני: אני לא חלקתי עליך.

משה גפני: אמרתי שאני יודע שיושבים על תקציב 2019, אבל על תקציב 2018, אתם צריכים לבוא לפה עם תקציב התאמות.

<יעל אגמון: נכון.

<יעל אגמון: במסגרת סדרי עדיפויות, ככל שהממשלה והכנסת יבחרו לתעדף את זה בתוך סדרי העדיפויות, כמובן שהמטרה ראויה, אבל היא כמו הרבה מטרות ראויות אחרות, צריכה להיכנס לתוך דיון סדרי עדיפויות.

מיקי לוי: אתם העברתם את זה לאוצר?

מיקי לוי: האוצר יודע מזה.

<שגית אפיק: לא, זה לא עלה אצלם.

משה גפני: לא.

משה גפני: הם אמרו שלא.

מיקי לוי: אפשר לבקש תוך שבוע?

משה גפני: לא תוך שבוע, את סדרי הדיון אני קובע.

משה גפני: ביום רביעי עולה כאן חוק - השוואת זכויות לאלמנות ולאלמנים, וועדה משותפת להצעת חוק נכסים של נספי השואה.

משה גפני: אם את רומזת לי, גם אם לא, אני הולך להכניס את זה בחוק הזה.

משה גפני: אני לא חושב שההשוואה תישאר ככה באוויר.

משה גפני: ומה יוצא בסוף, הכי מרגיז אותי.

משה גפני: אני העברתי פה את ההשוואות, בסוף בג"צ יותר טוב ממני, ולבג"צ אתם שומעים ולי לא – ואת חושבת שאני אעבור על זה לסדר היום.

משה גפני: בסדר, אני חושב שבג"צ צדק בעניין הזה, זה בסדר גמור.

משה גפני: כשהיו דיונים שאנחנו קיימנו, היה באמת חסר של כסף, חסר תקציב, היום זה לא המצב.

משה גפני: אני חוזר בפעם המי יודע כמה, לצערנו הרב, יש פחות, בסך הכול הכללי, מה שאני אז ישבתי עם אגף התקציבים, ואנחנו מדברים במהלך של כמה שנים, שזה התחיל עוד לפני שמונה או עשר שנים, היו הרבה יותר ניצולי שואה.

משה גפני: הייתה אמירה של להוסיף כסף, או ללכת למדד הקהילתי, או לא חשוב, כל החלטה שהייתה – ה-60 מיליון שעופרה דיברה עליו, זה היה הרבה כסף בגלל שאני צריך לתת את זה להרבה אנשים, היום זה לא המצב.

משה גפני: מדינת ישראל מחויבת מוסרית היום, היום בוודאי.

משה גפני: מחויבת מוסרית לפחות להשוות, אני לא מדבר להגדיל, ואני לא מדבר על דברים נוספים שהיום צריך לתת לניצולי שואה, הם יותר מבוגרים, הם זקוקים ליותר סיוע, אבל קודם כל את ההשוואה.

משה גפני: את ההשוואה אני הולך לעשות.

משה גפני: אני רוצה שיתוף פעולה, שלא לדבר על הרשות לניצולי השואה, אני רוצה שיתוף פעולה של אגף התקציבים.

משה גפני: אני רוצה באיזשהו מקום שיבליח איזה אור כזה שיזכיר לי את שיתוף הפעולה עם אגף התקציבים לפני שמונה שנים – מגיע לי גם כן.

משה גפני: בסדר - עד יום רביעי הקרוב.

איתן ברושי: אני רוצה להגיד משהו.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, השאלה באיזה נושאים האוצר מודיע לנו שהוא שוקל את סדר העדיפויות, ובאיזה נושאים הוא מדווח שהוא קיבל החלטות.

<יעל אגמון: האוצר לא - - -

איתן ברושי: את לא חייבת לענות, יש פה יושב ראש שנותן רשות דיבור.

איתן ברושי: כשלאוצר נוח, הוא מודיע מה הוא החליט, ויש לו מקורות רבים, וכאשר קשה לו עם ההחלטה, הוא מודיע שהוא שוקל את סדר העדיפויות.

איתן ברושי: אנחנו יודעים שסדר העדיפות הוא גם משתנה – למשל עכשיו משבר בטבע, שאין ספק שהוא על סדר העדיפות של הממשלה.

איתן ברושי: גם אם זה מפעל פרטי, אני תומך בהתערבות משום שההתערבות היא למען האזרחים ולא למען המשקיעים כרגע.

איתן ברושי: הנקודה הזאת של ניצולי השואה, כל פעם גפני בצדק חוזר שהדור הולך ופוחת, הרי זה לא מפתיע, האנשים האלה מזדקנים ותוחלת החיים גם אצלם היא מוגבלת.

איתן ברושי: אבל צריך לומר שמספר מצומצם של ניצולי השואה כפי שאנחנו יודעים הולך ופוחת, הוא גם מקטין את ההוצאות.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, צריך לומר פה, וגם חברות שמציגות את הנושאים, צריך לשאול מהו הסכום שאם לא נאפשר אותו אין חיים בכבוד.

איתן ברושי: אנחנו יודעים שבמקביל גם מוסדרים שאלות של הביטוח הסיעודי, שאלות הבריאות, שאלות התרופות, והאנשים האלה הם יותר אולי זקוקים מהעבר שהם סבלו לשאלות של סיעוד ובריאות ושאלות אחרות.

איתן ברושי: ובכלל, מפליאה אותי השאלה מתי הן הפכו להיות אלמנות – ממתי זה קריטריון לעזרת המדינה?

משה גפני: בגלל שאם היא לא אלמנה ובעלה חי, הוא זכאי למלוא ההטבה.

איתן ברושי: ממתי שאלת האלמנות - - -

משה גפני: כן, זאת שאלה נכונה.

איתן ברושי: ממתי שאלת המועד של האלמנות הוא הקריטריון המרכזי?

איתן ברושי: הרי צריך להיות אטומים לעניין הזה.

איתן ברושי: מה ההתערבות של בג"צ?

איתן ברושי: בג"צ לא מתערב במדיניות.

איתן ברושי: בג"צ מתערב כשהוא מרגיש שיש פה שגיאה, קיפוח או עיוות או אפליה ומה זה אומר לאוצר?

איתן ברושי: ולמה אתם לא מבינים את זה גם בנושאים אחרים?

איתן ברושי: למשל, בנושא הותמ"לים שאתמול ועדת שרים לחקיקה קיבלה את ההצעה, אדוני-היושב ראש, ושרת המשפטים תומכת והאוצר כרגיל מתנגד.

איתן ברושי: אתם אנשים שאין לכם גבולות.

איתן ברושי: ברגע שמישהו שם גבולות, אתם ישר קופצים.

איתן ברושי: למשל, בנושא הותמ"לים אין גבולות עד שבג"צ מתערב.

איתן ברושי: מה שזה אומר, שבג"צ מתערב והוא תוקף והוא קובע שניצולי השואה צודקים, זה אומר שאתם התעללתם בהם.

איתן ברושי: מתי בג"צ מתערב?

איתן ברושי: כי אתם, הגיע מים עד נפש.

איתן ברושי: עכשיו את אומרת – בשביל זה שלחו אותך הנה להגיד שאתם תשקלו, הרי הייתם צריכים לשקול עד הישיבה.

משה גפני: לא, הם לא ידעו שזה מה שאתה הולך להגיד...

איתן ברושי: מה זה משנה, גם ליום רביעי.

איתן ברושי: אתה חושב שעד יום רביעי הם יקבלו החלטה?

איתן ברושי: הם יגידו שאין להם מספיק זמן לשקול.

איתן ברושי: נראה.

איתן ברושי: הרי האוצר תמיד הוא כותב גם את מילים וגם את המנגינה של כל תקציב.

איתן ברושי: לכן אני חושב שהאוצר צריך לקבל פה הנחיה, לא משאלה, אלא הנחייה.

איתן ברושי: אני מצטרף לדעתך.

איתן ברושי: אני מבקש, יחד עם חברי מיקי, שביום רביעי תהיה החלטה, ולא עוד שיקול דעת.

איתן ברושי: תודה.

מיקי לוי: הן רוצות כסף.

מיקי לוי: יהיה להן תקציב הם יעבירו.

איתן ברושי: נצביע שעד יום רביעי האוצר ייתן החלטה.

משה גפני: זה לא בדיונים הרגילים שאנחנו רוצים להוסיף דברים וכו'.

משה גפני: זאת שאלה מוסרית מהמדרגה הראשונה, אנחנו שם עכשיו.

משה גפני: יכולים להגיד אין מספיק כסף, אני לא יודע מה.

משה גפני: אי אפשר להתעלם מהבקשה הזאת, אני אכניס את זה בחוק.

משה גפני: אני לא חושב שמותר למדינת ישראל שחיה גם על חשבון ניצולי השואה, זה לא רק שהם קיבלו הטבות, אנחנו חיינו כאן על חשבונם.

משה גפני: מבחינת כסף, המדינה קיבלה הרבה כסף, צריך להודות בעובדה הזאת.

משה גפני: עכשיו אנחנו בפרק זמן כזה שעדיין אנחנו יכולים לשנות את מצבנו כמדינה מוסרית.

משה גפני: עדיין אנחנו שם.

משה גפני: עדיין יש, ברוך השם, ניצולי שואה.

משה גפני: יש עדיין כאלה שהן אלמנות שצריך לעזור להן, צריך לעצור את האפליה.

משה גפני: צריך להפסיק את התופעה הזאת לפי 2011, אחרי 2011, זה כבר לא מתאים – זה היה מתאים פעם בגלל חוסר כסף, היום זה כבר לא מתאים.

משה גפני: עובדה, אתם מביאים כסף גם במה שהגיע היום, אתם מביאים עוד כסף מהרשות לניצולי שואה, ואתם צריכים להוסיף לזה עוד 100 מיליון, או כמה שתבואו בדברים עם הרשות.

משה גפני: על כל פנים, אני מבקש את התשובה שלך, אם את יכולה היום מחר להגיד לי מה התשובה.

משה גפני: יום רביעי אנחנו דנים על החוק, אנחנו במסגרת ועדה משותפת.

<דבורה ויינשטיין: אני מתייצבת ביום רביעי שוב?

משה גפני: בוודאי, מה השאלה.

משה גפני: לכן ביקשתי את הוועדה המשותפת.

משה גפני: אני חושב שהתשובה צריכה להיות חיובית – היא יכולה להיות מותנית, אבל היא חייבת בעיקרון להיות חיובית.

משה גפני: אין לנו זכות מוסרית לומר אחרת.

משה גפני: העובדה שמשרד האוצר בשנים האחרונות באמת מתייצב לטובת ניצולי השואה.

משה גפני: הוא מעביר כסף, זה לא שהוא מתעלם מהעניין.

משה גפני: אני לא יכול לבוא בטענות ולהגיד, לא מעבירים כסף - מעבירים.

משה גפני: את זה צריך לעשות, אם לא נעשה את זה היום, לא נעשה את זה אף פעם, כבר לא יהיה מתי.

משה גפני: בזה אנחנו מסכמים, את הצווים והתקנות אישרנו.

משה גפני: את הנושא של האלמנות והאלמנים, אני מודה לכם על הזה שנתתם לנו את הסקירה.

משה גפני: אני רוצה לדעת, אם אתם יכולים עד יום רביעי לתת לנו נתונים יותר מדויקים, זאת אומרת, לראות בדיוק מעשית, לראות על מה מדברים.

משה גפני: אני לא אעשה דבר חסר אחריות, שפתאום התברר שיש כל כך הרבה, ויהיה תקציב כל כך גדול שאי אפשר לעשות את זה.

משה גפני: אם אני אקבל את הנתונים המדויקים, ואני מבקש גם מהאוצר להתחבר לעניין הזה, אנחנו נוכל לתקן את זה ביום רביעי, בבת אחת, או קצת מדורג, אני לא יודע, זה תלוי בכם, זה תלוי בנתונים שתתנו לנו.

משה גפני: תודה רבה לכולם.

משה גפני: הישיבה נעולה.