ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 521, 2017-12-25 09:40

יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, ה-25 בדצמבר 2017, ז' בטבת תשע"ח.

יעקב מרגי: הנושא – מצוקת תעסוקת המורים במגזר הערבי.

יעקב מרגי: אמנם הכותרת הייתה בשבוע שעבר, אבל את הסוגיה הזו מלווים הן בוועדה, חברי כנסת מהוועדה שחלקם נוכחים כאן, אני כיושב ראש הוועדה.

יעקב מרגי: הוועדה נדרשה כמה פעמים לסוגיה הזו.

יעקב מרגי: אני אומר כמה נקודות שאני לא מחדש לאף אחד כלום.

יעקב מרגי: אני חושב שסוגיית עובדי ההוראה במגזר הערבי צריכה לקבל טיפול ומענה וכמה שיותר מוקדם, יותר טוב.

יעקב מרגי: צריך לעשות זאת על ידי מיפוי ופריסה של המורים.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים שרובם ככולם בצפון, הן מבחינה גיאוגרפית והן מיפוי מבחינת תחומי ההתמחות של המורים, מיפוי צרכי המערכת באזור הצפה ובארץ בכלל.

יעקב מרגי: אם יש חוסר במוסדות חינוך באזור הצפה, יש מצוקת בינוי של כיתות, זה גם פרמטר שיכול לסייע, שילוב מורים מהמגזר הערבי במערכת החינוך הכללית העברית והתמודדות עתידית.

יעקב מרגי: אנחנו כל פעם נוגעים כאן בסוגיה הזו עם ההצפה, על ידי הרמת הרמה הלימודית במכללות להוראה.

יעקב מרגי: אסור שברירת המחדל תהיה שכל בוגר מערכת התיכון במגזר הערבי יהיה ממקצועות ההוראה.

יעקב מרגי: זה מה שקורה היום.

יעקב מרגי: זה לא מדע בדיוני.

יעקב מרגי: מדע ידוע.

יעקב מרגי: בלי לחקור זאת, יודעים, לא רוצה לומר תעשייה של התארים, אבל המכללות זו תעשיה של תארים.

יעקב מרגי: בחלק מהמכללות זו תעשיה של תארים.

יעקב מרגי: אומרים לכם פעם אחר פעם, רמת המורים, רמת המורים, רמת המורים ואף אחד לא מקשיב ואף אחד לא עושה כלום עם זה.

יעקב מרגי: יכול להיות שנעשה בזמן האחרון, נקבל עדכונים היום, אבל אין ספק שזה אחד הפרמטרים שאיתו אנחנו נתמודד לעתיד, עם בלימת ההצפה, עם ויסות נכון של הצרכים.

יעקב מרגי: אמרו לי שיש פסיקה או הלכה משפטית שלא ניתן לקצץ במכסות.

יעקב מרגי: תתייחסו לזה גם כן, כי אני לא מבין למה.

יעקב מרגי: אני חושב שמדינה צריכה, נהג צריך לשים ידיים על ההגה.

יעקב מרגי: מדינה צריכה לראות מה הצרכים שלה.

יעקב מרגי: כשיש פערים כאלה של אלפים, אני חושב שזה לטובת העניין.

יעקב מרגי: אני לא מכיר את הפסיקה, לכן אני לא רוצה לומר דברים חד משמעיים.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי בתחילת הדיון, חברי הכנסת נדרשו לזה בעבר, נדרשים לזה היום בעקבות הכותרת שהייתה בשבוע שעבר.

יעקב מרגי: מצאתי לנכון לשים זאת לדיון.

יעקב מרגי: אני יודע שחברי הכנסת, מאחר ושבוע שעבר זה עלה לכותרות, שמו את זה היום בבקשה לדיון מהיר.

יעקב מרגי: אני לא חיכיתי.

יעקב מרגי: אמרתי, נשיאות הכנסת תאשר, לא תאשר, אז קודם כול אני מודה לחברי הכנסת שמובילים זאת, אחמד טיבי שכל הזמן מדבר איתי על זה, חנין מחויבת לסוגיה הזו כמעט בכל דיון שמדברים על מקצועות ההוראה ומערכת החינוך במגזר הערבי.

יעקב מרגי: זה עולה בדרך כזו והיא זועקת זאת, מסעוד גנאים שמלווה אותי בוועדה בצמוד, גם כן איש חינוך לשעבר, גם חבר ועדה.

יעקב מרגי: אני חושב שלא צריך להרפות מזה.

יעקב מרגי: הפעם זה עלה בכותרות.

יעקב מרגי: אולי זו תהיה הסיבה, לראות איך המדינה מכינה תוכנית לאומית להתמודד עם הסוגיה הזו, לכן לפני שנשמע את האורחים שלנו, נשמע קודם כול את חברי הכנסת לפי סדר הגעתם.

יעקב מרגי: מסעוד, בבקשה.

מסעוד גנאים: תודה אדוני היושב ראש, אני מברך אותך ומודה לך על קיום דיון חשוב זה למרות שזו לא פעם ראשונה ולצערי לא תהיה האחרונה שאנחנו נדון בבעיה שלפי דעתי היא לטרגדיה אישית של מאות ואלפי מורות ומורים שהם עד היום מחכים ומחכות בתור השיבוץ במשרד החינוך כדי סוף סוף לזכות במשרה שייחלו לה וקיוו והתפללו לה מאז שנכנסו ללמוד באוניברסיטה או במכללה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב ראש, הבעיה ידועה, חוסר איזון בין היצע וביקוש, חוסר איזון בין כמות הבוגרים והבוגרות של המכללות ושל האוניברסיטאות בתחום ההוראה לבין מקומות העבודה.

מסעוד גנאים: למרות מה שתיארתי, שאלפים, אני לא יודע, 5,000, 10,000, 11,000, אבל אלפים של מורים ומורות שאין להם מקום עבודה, הפרדוקס, שאני מסייר בבתי ספר, ולמרות זאת בתי ספר, במיוחד בתי ספר תיכון, מנהלים אומרים לי, אני עד היום לא מוצא מורה איכותי שיכול ללוות את התלמידים לבגרות, אם זה במתמטיקה או בפיסיקה או באנגלית ואחרים.

מסעוד גנאים: יש שני דברים סותרים.

מסעוד גנאים: יש לנו כמות גדולה ויש לנו לצערי הרב בעיה גם באיכות.

מסעוד גנאים: הבעיה באיכות, הצגנו אותה כאשר היה דיון פה על התוצאות של התלמידים הערבים בשפה הערבית למשל, בכל המבחנים הבינלאומיים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב ראש, בקשר לבעיה של האבטלה בקרב מורות ומורים ערבים, אני חושב ואנחנו חושבים ואמרנו את זה גם קודם בכל הדיונים מלפני שנים, הבעיה מתחילה, אחת, בעניין ההכוון המקצועי שצריך להתחיל בכיתות מוקדמות, מהחטיבה, לאן הולך, לאן הולכת הסטודנטית או התלמידה.

מסעוד גנאים: אי אפשר שכולם רוצים להיות מורות ומורים, בגיל רך, בהוראה, בכל הדברים האלה.

מסעוד גנאים: צריך לכוון את התלמידים ואת התלמידות מתיכון, מחטיבת הביניים לפי היכולות שלהם, לאיפה ללכת.

מסעוד גנאים: שוק העבודה הוא חשוב מאוד משום שכולם רוצים בסוף להשתכר, רוצים להתפרנס, אבל יש הרבה תחומים אחרים שצריך לכוון את התלמידים אליהם חוץ מהעניין של ההוראה.

מסעוד גנאים: היו פתרונות בקשר להסבה מקצועית, שמשרד החינוך והמשרדים יעזרו למורים ולמורות.

מסעוד גנאים: יש כאלה, שמונה שנים ותשע שנים.

מסעוד גנאים: הם לא משתלבים במערכת החינוך.

מסעוד גנאים: מה יעשו?

מסעוד גנאים: משרד החינוך, יש לו הוראות חדשות בקשר לעניין של המצטיינים, בקשר להקדמה בעניין של הניקוד, שמי שמצטיין או מצטיינת, נותנים להם יותר נקודות, אז מי שמחכה הוא יישאר בתור וזהו.

מסעוד גנאים: צריך לעזור להם בהסבה מקצועית, הכוון מקצועי.

מסעוד גנאים: הייתה תוכנית החומש בקשר לקליטת המורים והמורות הערביות במערכת החינוך היהודית או העברית.

מסעוד גנאים: לא יודע איפה הגענו בה.

יעקב מרגי: תקבל היום עדכונים על הכול.

מסעוד גנאים: בקשר למכללות, אדוני היושב ראש, צריך שיהיה דיון רציני על עניין מכללות ההוראה בחברה הערבית כדי שבאמת גם הם יתרמו את תרומתם בקשר לאיכות ההוראה ובקשר גם לפתור את הבעיה שלפנינו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חנין זועבי, בבקשה.

חנין זועבי: תודה רבה אדוני היושב ראש.

חנין זועבי: האמת שאתה תפסת את העניין ואתה הצגת אותו בצורה נכונה כאזהרה למצב חירום.

חנין זועבי: כמו שאמר מסעוד, זו אינפלציה בכמות, זו רדידות וירידה באיכות המורים.

חנין זועבי: כבר אנחנו מאבדים את התלמידים בצורה הזאת.

חנין זועבי: אנחנו עוקבים אחרי ההישגים של הלימודים.

חנין זועבי: אני רוצה ארבע פתרונות לסוגיה של הכמות והאינפלציה בכמות המורים, אבטלה, ואני רוצה אסטרטגיה שרלוונטית לעניין האיכות.

חנין זועבי: יש ארבע דרכים לטפל באבטלה ובאינפלציה.

חנין זועבי: יש מחסור של כיתות לימוד.

חנין זועבי: רק לפתור את המחסור הזה בכיתות לימוד, 5,000 כיתות לימוד יש מחסור.

חנין זועבי: אם אתה תיבנה את ה-5,000 כיתות לימוד, אתה תכניס מאות.

חנין זועבי: יש אבטלה בגלל שיש גם מחסור בבתי ספר ומחסור בכיתות לימוד.

חנין זועבי: שניים, תנאי פנסיה.

חנין זועבי: יש מורים ערבים שכבר יותר משלושים-ארבעים שנים, הם רוצים לצאת מהמערכת, והתנאים, אין שום משא ומתן חיובי וגמיש בין המורים לבין מערכת החינוך.

חנין זועבי: אם מערכת החינוך תגיד, אנחנו רוצים מורים איכותיים, ומורה שכבר לא רוצה ללמד, משמעם לו, הוא לא רוצה לתרום ולא יכול עוד לתרום, אז אוקיי, אנחנו נתרום לאיכות ואנחנו נפתר ממאות מורים שהם יותר משלושים ושלושים וחמש שנה, אז אנחנו לא יכולים גם לוותר על המסלול הזה, על המחשבה הרצינית שאנחנו משפרים קצת את תנאי הפנסיה, אדוני היושב ראש.

חנין זועבי: אסטרטגיה שלישית, הזכיר אותה מסעוד, הכוונה.

חנין זועבי: 50% מהנשים רוצות להיות מורות.

חנין זועבי: אין אפשרות שמערכת החינוך תספוג ותעכל את המספרים האלה.

חנין זועבי: יש מחסור.

חנין זועבי: אתה אמרת ובצדק, אנחנו צריכים לאמץ את האסטרטגיה של מיפוי מחסור ומיפוי מסלולי הכוונה ומיפוי מה המחסור במקצועות אחרים ולכוון את הסטודנטים.

חנין זועבי: זה פתרון רביעי.

חנין זועבי: אלה ארבעת הדברים הפרקטיים של הכמות.

חנין זועבי: עכשיו של איכות.

חנין זועבי: זה נכון מה שאמרת.

חנין זועבי: צריכים דיון אחר ומחשבה ואסטרטגיה אחרת על איכות המורים, ופה אנחנו צריכים להיות מאוד נועזים ואמיצים להגיד, כן, יש תעשיית פערים במכללות ויותר במכללות הערביות מאשר במכללות הכלליות.

יעקב מרגי: נקבע דיון לעוד שבועיים.

חנין זועבי: יש מדיניות ואנחנו יודעים, לא להכשיל סטודנטים.

חנין זועבי: אנחנו יודעים שיש מין הוראות, מין מדיניות סמויה, כל מי שנרשם, מתקבל, כל מי שמתקבל, יוצא עם תעודת בגרות.

חנין זועבי: לא מכשילים, אז אין שום קריטריונים איכותיים.

חנין זועבי: מה התוצאה?

חנין זועבי: אנחנו מקריבים את התלמידים שלנו, אנחנו מקריבים את העתיד שלנו.

יעקב מרגי: תודה, חנין.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: תודה אדוני.

אחמד טיבי: לפני מספר ימים כששוחחתי איתך במליאה אחרי שירדן צור פרסמה את הכתבה המצוינת ב"הארץ", אמרת לי שקיבלת איזה שמונה עשרה פניות מעמיתיי.

אחמד טיבי: זה רק מראה לך כמה הנושא מציק, כמה הנושא חשוב.

אחמד טיבי: אני רוצה לומר לך, אדוני, ואתה חבר כנסת ותיק.

אחמד טיבי: דיברנו מספר ישיבות עם שר החינוך גדעון סער, עם שר החינוך שי פירון, עם שר החינוך נפתלי בנט.

אחמד טיבי: רק לפני כמה ימים נפגשנו עם המנכ"ל שמואל אבואב בנושא הזה, והגברת סוניה פרץ כמובן הייתה בישיבה.

אחמד טיבי: זה נושא שנמשך לאורך שנים ויש רושם שמספר המורים והמורות עולה ולא יורד, כי לא מוצאים פתרון דרסטי.

אחמד טיבי: מה יכול לסייע כדי לפתור את המצוקה הזאת שהיא לא רק מצוקה פדגוגית-חינוכית, היא הפכה להיות חברתית-כלכלית של טרגדיה אישית משפחתית לעיתים?

אחמד טיבי: מישהי בכתבה אמרה, שבע עשרה שנים.

אחמד טיבי: אני נפגשתי עם מספר מורים ומורות בפעם השנייה לפני מספר שבועות.

אחמד טיבי: כל אחד, יש לו סיפור, והסיפור הוא כל כך משכנע.

אחמד טיבי: הוותיקים האלה, משרד החינוך אומר, אנחנו רוצים את המצוינים והחדשים.

אחמד טיבי: אני בעד לעודד מצוינות בהוראות, כי איכות המורה לפי דוח מקנזי היא המשפיעה והפקטור החשוב ביותר לקביעת איכות התלמיד והצלחות התלמיד.

אחמד טיבי: יש גורמים נוספים, אבל אי אפשר שבגלל השיקול הזה, לזרוק את כולם ולנטוש אותם לנפשם, לכן הצענו, א', שיגויסו תקציבים כדי לקלוט את המורים האלה או חלק גדול או חלק מהמורים האלה, מספר אלפים.

אחמד טיבי: ב', המחסור הכרוני שנמשך מזה שנים רבות בחדרי לימוד, זה פר תקציב.

אחמד טיבי: אפשר לפתור את זה, לבנות יותר.

אחמד טיבי: שלוש, בתי ספר יהודיים.

אחמד טיבי: מורים ערביים יכולים וצריכים להתקבל ללמד בבתי ספר יהודיים, לאו דווקא בשפה הערבית - במתמטיקה, בביולוגיה, בנושאים אחרים.

אחמד טיבי: יש מאות מורים ערביים בבתי ספר יהודיים והם סיפור הצלחה למרות המורכבות של המצב כפי שאומרים.

אחמד טיבי: בנוסף, אני בעד הסבות, אדוני היושב ראש.

אחמד טיבי: יש מקצועות שיש להם אפשרות של תעסוקה בשוק ויש מקצועות שלא, ולכן צריך לחשוב על תקציבים להסבה ולהשקיע מאמץ בענייני הסבה.

אחמד טיבי: יש בעיה ותלונה וטרוניה של מורים רבים, שיטת הניקוד.

אחמד טיבי: שיטת הניקוד היא בעייתית.

אחמד טיבי: כל מורה יכול להגיד לך, אני הייתי מקום שני, ירדתי למקום שבע, ירדתי למקום שתים עשרה, ההוא עלה פתאום למקום ראשון.

אחמד טיבי: אני לא יודע אם יש שקיפות, כי אין כנראה שקיפות למרות שאמרו לנו שהמנכ"ל אמר לי שאין לאף אחד זכות נגישות למחשב או לנתונים האלה חוץ מאשר לחברה שמפעילה את הדבר הזה, אבל עדיין יש טרוניה קשה מאוד של המורים בנושא הזה, לכן אדוני היושב ראש, אי אפשר שכל הזמן נמשיך לדון ולדוש, לדון ולדוש בנושא הזה בלי למצוא פתרון.

יעקב מרגי: תוכנית לאומית להתמודד עם זה.

אחמד טיבי: אגב, אם היה נושא שיש בו 14,000 מובטלים בנושא מסוים בחברה היהודית, אני בטוח שראש הממשלה היה מתערב והיה עושה תוכנית כזאת נקודתית כדי לפתור את זה.

יעקב מרגי: אין לי ספק.

אחמד טיבי: זה מחייב מאמץ נקודתי אדיר כדי לפתור את זה באופן דרסטי ולא באופן חלקי.

יעקב מרגי: אני אומר לך, גם מבחינה מוסרית, זה עיוות או עוולה תקרא לזה, שהמדינה אפשרה אותה.

יעקב מרגי: היא צריכה להתמודד איתה, היא צריכה לטפל בה.

אחמד טיבי: יש מורות, אדוני היושב ראש, ובזה אני אסיים, שהן נאלצות לנסוע לנגב מהצפון כל יום או להתגורר שם ולעזוב את הבית ולחזור פעמיים בשבוע.

אחמד טיבי: קשה.

אחמד טיבי: תודה.

יעקב מרגי: יוסי יונה.

יוסי יונה: תודה אדוני היושב ראש.

יעקב מרגי: בהזדמנות זו, משתתפים בצערך.

יוסי יונה: תודה לכולם.

יוסי יונה: למעשה הבעיה הזאת היא גם בעיה חוץ מערכתית ומערכתית, זאת אומרת, כאילו בגלל שיש בעיה חוץ מערכתית, היא הופכת להיות בעיה פנים מערכתית.

יוסי יונה: למה אני מתכוון?

יוסי יונה: העובדה הזאת שאפיקי תעסוקה עבור רבים בקרב החברה הערבית מצומצמים, לכן יש הפניית יתר לתוך תחום החינוך ואז נוצרת הבעיה הפנים מערכתית.

יוסי יונה: אנחנו מנסים ואנחנו צריכים להבין שחלק מפתרונה של הבעיה אפילו לא קשור למערכת החינוך, זה קשור בכלל למדיניות ציבורית של ממשלת ישראל, רחבה יותר, כיצד מעודדים וקולטים את הצעירים.

יעקב מרגי: בדברי הפתיחה שלי שהיו ארוכים, דילגתי, אבל אחד הדברים, תימרוץ מעסיקים ותימרוץ סטודנטים למקצועות אחרים.

יוסי יונה: זה קשור באמת לבעיה שהיא לאומית עם היבטים לתוך מערכת החינוך, אבל הבעיה היא בעיה לאומית כפי שאמרתי לפני כן, איך אנחנו למעשה מעשירים את מקורות התעסוקה לצעירות ולצעירים ערביים כך שהחינוך לא יהיה ברירת מחדל עבורם.

יוסי יונה: יחד עם זאת כפי שגם עלה כאן, גם בהינתן שבסופו של דבר הבעיה מנוקזת לתוך מערכת החינוך עצמה, אז יכולים להיות פתרונות שהם פנים מערכתיים, שמן הסתם חלק מהם, אנחנו קראנו עליהם בכתבה של ירדן צור.

יוסי יונה: אני הייתי תקופה ארוכה, אדוני היושב ראש, ראש היחידה להכשרת מורים באוניברסיטת בן גוריון.

יעקב מרגי: תמיד ידעתי שהדרום משפיע.

יוסי יונה: הדרום משפיע ועדיין הוא מאופיין באותן בעיות שיש בצפון.

יוסי יונה: הבעיה שאתה ציינת, אחמד, על המורים, אני מקבל כל הזמן בקשות ממורים לשיבוץ מחודש, שלא יצטרכו ללכת מביר אל מכסור לרהט או למקומות אחרים, משום שיש את חוסר האיזון הזה, חוסר מורים באמת בעלי איכויות טובות שירדו לדרום.

יוסי יונה: אני מברך על קיומו של הדיון הזה ואני רוצה לומר ברמה העקרונית שאני לא רואה אותה כבעיה ערבית, אני רואה את הבעיה הזאת כבעיה ישראלית שנוגעת לכולנו, שלכולנו כאזרחי המדינה יש אינטרס מהותי, משמעותי, עקרוני לתת מענה.

יוסי יונה: אני רוצה לחזור לנקודה הראשונה שהזכרתי.

יוסי יונה: אם אנחנו נפתח את השורות, אנחנו, החברה הישראלית, ממשלת ישראל, מדינת ישראל, ונעודד במידה מאוד רבה את יצירתם של מקורות תעסוקה לציבור הערבי, אז גם נוכל לפחות ברמה הזאת להקל על הבעיה בתוך המערכת וכולם יצאו נשכרים מכך, כי התרומה של הציבור הערבי לכלכלה הישראלית, לצמיחה הכלכלית.

יוסי יונה: דרך אגב, תמיד מדברים על כך ראשי ממשלה, שרי חינוך, שבעצם מנוף הצמיחה המרכזי שיכול להיות בעתיד למדינת ישראל זה בקרב האוכלוסייה הערבית והציבור החרדי, אבל כשזה בא לעניין של אופרציה, של לממש את זה הלכה למעשה, אנחנו לא רואים מספיק.

יוסי יונה: תודה אדוני היושב ראש.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מירב מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה רבה אדוני.

מרב מיכאלי: בדיוק כמו שאמר פה חבר הכנסת טיבי, אני לאורך שנותיי בכנסת קיבלתי עשרות רבות של בקשות עזרה מנשים שסיימו ללמוד.

מרב מיכאלי: יש כאלה שאני מלווה אותן מתחילת הקדנציה, שסיימו ללמוד ופנו אלי בתחילת הקדנציה.

יעקב מרגי: ניסית לעזור להן?

מרב מיכאלי: בוודאי שניסיתי לעזור להן.

יעקב מרגי: אני לא שואל אם הצלחת.

מרב מיכאלי: לא, אני חד משמעית אומרת לך שנכשלתי.

יעקב מרגי: גם אני.

מרב מיכאלי: אני לא הייתי מודעת לבעיה בהתחלה, כמובן.

מרב מיכאלי: פונה בחורה צעירה ואומרת, אני מחכה לסטאז', לשיבוץ.

מרב מיכאלי: נשים צעירות שמסיימות ללמוד ומחכות לסטאז' חמש ושש ושבע שנים.

מרב מיכאלי: לא היו לי קשרים, אבל את אומרת, אני אפנה, אולי זה עוזר בנגישות.

מרב מיכאלי: שום דבר.

מרב מיכאלי: אין מה לעשות.

מרב מיכאלי: זו דרך ללא מוצא, שוב ושוב ושוב.

מרב מיכאלי: חבריי וחברותיי פה אמרו דברים חכמים ונכונים.

מרב מיכאלי: אין ספק שהסוגיה הזאת - - -

יעקב מרגי: רק ברשותך, הדיון הזה לא יהיה כמו כל הדיונים האחרים.

יעקב מרגי: זה תחילתו של טיפול בבעיה.

יעקב מרגי: אנחנו לא נעזוב זאת.

מרב מיכאלי: אני מאוד שמחה לשמוע.

יעקב מרגי: שתיכתב תוכנית התמודדות.

יעקב מרגי: נדרוש תוכנית התמודדות ונעקוב אחריה.

מרב מיכאלי: אי אפשר להתעלם מזה.

מרב מיכאלי: אחד הדברים המטרידים זה הפער בין מה שקורה במגזר היהודי לבין מה שקורה במגזר הערבי.

מרב מיכאלי: זה לא יכול להיות שיש שני עולמות, מתנהלים ככה במקביל.

מרב מיכאלי: זה דבר שמדינה דמוקרטית לא יכולה לשאת אותו.

מרב מיכאלי: מדינה יהודית לא יכולה לשאת אותו, עם כל הכבוד, וזה צורם באופן באמת שהוא מעביר צמרמורת.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד רק עוד דבר אחד.

מרב מיכאלי: דיברנו על הכשרות מקצועיות גם לאלה שאולי אין להן ולא ימצא להן גם, כי הצטברו גם כן מספר כל כך גדול של מי שעברו הכשרה בהוראה, אבל אני חושבת שבכלל צריך, אנחנו מדברות על עולם עבודה שצריך בכלל לפתוח אותו, להפוך אותו להרבה יותר משוכלל, לתת הרבה יותר אופציות גם בהשכלה, גם בהכשרה, אבל גם בנגישות לעבודה, זאת אומרת שיהיו מקומות שאפשר יהיה ללכת לעבוד בהם בכלל, וזאת בעיה שאנחנו מכירות ספציפית על נשים בחברה הערבית.

מרב מיכאלי: אני ארצה להגיד בבוקר הזה שאנחנו מתבשרות שיפוטרו 1,300 יועצות יופי, נשים לא צעירות, מהסופרפארם.

מרב מיכאלי: בבוקר הזה שאנחנו שוב מוצאות את עצמנו מול 1,300 נשים לא צעירות שתמצאנה את עצמן עכשיו בלי עבודה, אתה יודע, הן צריכות להתחיל חיים חדשים בלי הכשרה מקצועית, בלי מקצוע.

מרב מיכאלי: אנחנו צריכות להבין שיש בעיה של עולם העבודה שלא מספיק מכשיר את עצמו לנשים, לא רק נשים את עצמן אליו, ואנחנו באמת להודות לך על הטיפול בבעיה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מיכל רוזין, בבקשה.

מיכל רוזין: בוקר טוב לכולם, לכולן.

מיכל רוזין: אני באמת באתי בעיקר לשמוע.

מיכל רוזין: אני לא יודעת אם דובר על שתי נקודות שחשוב לי לציין אותן, כי אני כמובן מסכימה עם כל הדוברים שדיברו לפניי.

מיכל רוזין: אחד, זה הנושא של לצד באמת מציאת עבודה בתחום ההוראה והיצף של השוק וכדומה, וזה בהמשך למה שאת אמרת, חברת הכנסת מיכאלי, הנושא של תחבורה ציבורית שבעצם לא מאפשרת בהרבה מאוד מקומות בארץ יציאות מהכפרים, מהיישובים, באופן שבו אם אין רכב פרטי, שניתן להגיע לעבודה גם במקומות שהם מרוחקים יותר, שזו בעיה אחת גדולה שבעיקר פוגעת בפריפריה ובעיקר בנשים.

מיכל רוזין: הדבר השני שאני אשמח לשמוע עליו מהגורמים המקצועיים זה באמת שילוב של מורות ערביות במגזר היהודי.

מיכל רוזין: בעיניי יש לכך ערך הרבה מעבר רק למציאת מקום עבודה נוסף.

מיכל רוזין: המצב במגזר היהודי הוא שאין מספיק מורים ומורות, בעיקר מורות.

מיכל רוזין: אנחנו יודעים שהרוב זה מורות.

מיכל רוזין: אין מספיק מורות.

מיכל רוזין: מביאים כל מיני מורות מחליפות, שלא נדבר על תואר ראשון או שני, שיש מורות מקצועיות ערביות ללא עבודה, אבל באמת מביאים בייביסיטריות, סליחה אם אני מעליבה מישהי, אבל שמרטפיות לשמור על הילדים ולהעביר להם את הזמן בבית ספר מכיוון שלא מוצאים מספיק מורות, ואני חושבת שיש יתרון לא רק בכך שכמובן מגיעות נשים משכילות עם הכשרה מקצועית להיות מורות, אלא גם עצם העובדה שמורות ערביות ילמדו בחברה היהודית, אני חושבת שיש לכך יתרון בקידום השוויון וקידום הדו-קיום.

מיכל רוזין: אני שמעתי רק לאחרונה מהבת שלי על מורה שהגיעה ללמד אצלה בבית ספר.

מיכל רוזין: נכון שזו לא חוכמה, כי הבת שלי מכירה ונמצאת ויש לה חברים ערבים, אבל עצם העובדה שיש את המורה והיא באה עם כיסוי הראש ועם הכול ויש שיחה על כך ומדברים על כך עם הילדים ופותחים את הנושא, ועצם העובדה שיש את המפגש הזה שאנחנו כל כך מייחלים לו, המפגש בין החברות - - -

חנין זועבי: מה היא מלמדת?

מיכל רוזין: מדעים.

מיכל רוזין: יש למדעים, יש למתמטיקה, יש לאנגלית, אני יודעת.

מסעוד גנאים: נדמה לי מתוכנית החומש, רק מאה.

מיכל רוזין: לא, חמש מאות.

מיכל רוזין: לאחרונה בדקתי את העניין.

יעקב מרגי: אנחנו נשמע את הנתונים.

חנין זועבי: חמש מאות היה היעד.

מיכל רוזין: יכול להיות שאני טועה.

מיכל רוזין: מבדיקה שאני עשיתי, שמעתי חמש מאות.

מיכל רוזין: גם חמש מאות זה נמוך, כי עדיין אני אומרת לך שאני שומעת ממנהלות וממנהלים שיש להם חסר מאוד גדול בוודאי במורות לאנגלית.

מיכל רוזין: דרך אגב, בוודאי במורות למתמטיקה יש חסר עצום ולכן אני חושבת שזה פתרון מתבקש אבל גם יש לזה יתרון ערכי, שוויוני, מלמד, חינוכי מאין כמוהו.

מיכל רוזין: תודה.

יעקב מרגי: מיכל בירן, בבקשה.

מיכל בירן: דבר ראשון אני מברכת באמת על הדיון הזה ועל היוזמה ועל הזריזות.

מיכל בירן: באמת היית אפילו יותר זריז מהדיון המהיר שניסינו להגיש, על אחת כמה וכמה זה שאתה חבר בקואליציה, כי כשהתחלנו לחשוב את מי מגייסים לדיון המהיר הזה, היו כמה מפלגות שעברנו בהם ותהינו האם יהיה מישהו שיסכים להתגייס למטרה כזאת שהיא כן לכאורה, יוסי התייחס לזה קודם, זאת באמת לא בעיה רק של החברה הערבית, ואגב, המונח הוא חברה/מגזר.

מיכל בירן: אנחנו לא משתמשים במונח מגזר יהודי בשום מקום חוץ מהדיון הזה, כאילו בשביל להצדיק את השימוש במילה מגזר ערבי, החברה הערבית, אז אני חושבת שהדיון הזה מאוד חשוב, וחשוב מאוד שהוא הגיע כפי שהוא הגיע.

מיכל בירן: יצא לי לשמוע מלשכתה של שרת החינוך דאז, יולי טמיר, שאחת הבקשות הכי נחוצות שהייתה בסוף כל פגישה פוליטית, זה אם אפשר לסדר שליש משרה, עשר שעות, אם אפשר לחלק את המשרות לחלקי חלקי חלקים כדי לדאוג לעוד מישהי שהיא מחכה.

מיכל בירן: אני רוצה להגיד שבעיניי הפתרונות לא יכולים להיות פתרונות שפוגעים ברמת החינוך בחברה הערבית.

מיכל בירן: נגיד, השיטה של השליש משרה, ברור שמישהי שהיא ספרית והיא מורה בשליש משרה, היא לא תהיה מורה טובה כמו מורה שעושה את זה במשרה מלאה ועוסקת בזה והולכת להשתלמויות וזאת הזהות שלה והיא בסביבה כזאת.

מיכל בירן: הפתרון לא יכול להיות פתרון שרק פותר את הבעיה של המורים.

מיכל בירן: דבר שני, יצא לי לשמוע מורה ערבייה מקלנסווה שהייתה מורה שנה בחולון, אגב, מה שאמרת מיכל.

מיכל בירן: הייתה לה חוויה מזעזעת של גזענות גם מצידם של הילדים וגם מצידם של ההורים, ואני חושבת שאי אפשר רק להגיד, צריך לשלוח לבתי ספר יהודים בלי ליווי.

מיכל בירן: כשמסתכלים למשל, מישהי בדיוק סיפרה לי איזה ליווי מקבלים בחותם, בתוכנית מה שנקרא דגל למנהלי בתי ספר כדי שאנשים לא יפרשו.

מיכל בירן: הולכים, מחזיקים להם את היד, מלווים אותם לכל התהליך.

מיכל בירן: אם רוצים ברצינות להכניס מורים מהחברה הערבית לבתי ספר יהודיים ורוצים שזה יצליח ויפחית גזענות ולא יעודד גזענות, צריך גם לעשות איתור טוב של המורים שיצליחו לעמוד במשימה הזאת.

מיכל בירן: צריך ללוות אותם, להחזיק להם את היד, ללוות אותם לכל התהליך, לעשות את התהליך מול בתי הספר, מול הצוות החינוכי, מול ההורים של הילדים ורק ככה זה באמת יכול להצליח.

מיכל בירן: הפתרון השלישי, ונראה לי שהתייחסתם אליו באמת, זה הסבה של אקדמאים לא לניקיון אלא להיפך, יש פה מורות, למקצועות של מעמד ביניים, כי אני ממש רואה את זה, זה כאילו פשוט בדור אחד אחרי מה שקרה בחברה היהודית.

מיכל בירן: אימא שלי גם הייתה מורה.

מיכל בירן: זה מה שעשתה אישה לפני עשרים שנה.

מיכל בירן: זו הייתה האופציה שהייתה הכי זמינה.

מיכל בירן: בחברה היהודית נפתחו מאז המון אופציות לנשים ובחברה הערבית לא, ובגלל זה הן כולן זורמות להוראה.

מיכל בירן: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רונית, מרחבים.

<רונית רובננקו: שמי רונית רובננקו, אני מנהלת את התוכניות החינוכיות של מכון מרחבים.

<רונית רובננקו: מכון מרחבים זו עמותה שמקדמת אזרחות משותפת בחברה הישראלית, וריבוי זהויות, ואנחנו חברנו למשרד החינוך בתוכנית שילוב מורים ערבים בבתי ספר יהודים.

<רונית רובננקו: אני רוצה להתייחס קצת לדברים החכמים ששמעתי כאן במהלך הבוקר הזה.

<רונית רובננקו: אנחנו עוזרים למינהל עובדי הוראה לשלב מורים ערבים בשלושה מקצועות מובילים שבהם קיים חסר מאוד גדול בחברה היהודית, ואני מדברת על אנגלית, מתמטיקה ומדעים.

<רונית רובננקו: כשמדברים על מדעים, אנחנו מדברים על אשכול של מקצועות שיש לו הרבה מאוד פנים.

<רונית רובננקו: העבודה שלנו מתמצה באמת בכל התהליכים החשובים של מיון ואיתור המורים האלה, ראיון שלהם והשמה שלהם אחד-אחד במשרות בבתי ספר, אבל אנחנו לא עוצרים שם, אנחנו ממשיכים הלאה ומלווים אותם בתהליך הקליטה בבתי ספר, עם באמצעות חוברת שהוצאנו, שמרכזת את כל הידע שלנו שהוא למעלה מעשר שנים בשילוב מורים ערבים בחברה היהודית, ועם במגע אישי עם מנהלי בתי הספר, עם המורים עצמם.

<רונית רובננקו: יש לנו צוות שלם של מדריכים שמלווה את המורים האלה.

<רונית רובננקו: אני מוכרחה לומר ולהעיד, גם בתפקידי הקודם כמנהלת בית ספר, שחמש עשרה שנים במערכת, שבצוות המורים שלה היו שבע מורות ערביות, הן עדיין שם, אני כבר לא, למגוון גדול של מקצועות, לא רק לערבית, שהשילוב הוא מוצלח והוא באמת משיג את כל המטרות המדהימות שיש, חשיפה של החברה היהודית לעובדה שיש נשים משכילות בין אזרחי החברה הערבית, שמורה ערבייה יכולה להיות אשת סוד, שאפשר להישען עליה, שהיא יכולה להיות כתף לתלמידים.

יעקב מרגי: מה מידת ההיענות של מנהלי בתי הספר?

<רונית רובננקו: טובה מאוד.

<רונית רובננקו: לא כולם מכירים את המיזם.

יעקב מרגי: את יודעת למפות באיזה אזורים בארץ זה יותר?

<רונית רובננקו: זאת אחת הבעיות המאתגרות ביותר.

<רונית רובננקו: כפי שנאמר פה, בצפון ההיצע של המורות הוא מאוד גדול ובמרכז הוא קטן, אבל הצרכים במרכז הם הרבה יותר גדולים, וכאשר אישה, אימא לילדים, נדרשת לנסוע שעה וחצי למקום עבודה כדי לחצות את מחוז מרכז מצפונו עד דרומו, כאשר שם ישנו הביקוש, זאת בעיה מאוד מורכבת.

יעקב מרגי: מערכת החינוך העברית, בצפון יש מחסור?

<רונית רובננקו: המחסור הוא קטן ויש עודף מורים לא רק בחברה הערבית אלא גם בחברה היהודית.

<רונית רובננקו: זה לא יכול להיות פתרון למסות כאלה.

יעקב מרגי: תודה, גבירתי.

יעקב מרגי: איהאב ג'בארין.

<איהאד ג'בארין: אני פעיל סביבתי והגעתי לכאן מטעם התאחדות הסטודנטים.

<איהאד ג'בארין: אני נשוי למורה צפונית שהיא מלמדת בדרום, בנגב.

יעקב מרגי: ואיך היא עושה את זה?

יעקב מרגי: היא נוסעת?

<איהאד ג'בארין: היא כבר עושה את זה שבע שנים.

<איהאד ג'בארין: היא גרה שם.

<איהאד ג'בארין: גרנו ביחד שם.

<איהאד ג'בארין: גרה עם שותפה שם, עשתה נסיעות והשנה היא עושה נסיעות.

<קריאה: כל יום?

<איהאד ג'בארין: כל יום.

<איהאד ג'בארין: לא בשמה אני מדבר היום, כי היא הייתה אמורה להיות פה, דרך אגב, אבל עד שהיא מקבלת יום חופש ולא צריכה לקום בשעה 4, אז היא ויתרה.

יעקב מרגי: אני מסכים איתה.

<איהאד ג'בארין: אני מדבר בתור הורה שדואג לדורות של שנים, שהבת שלו תהיה בכיתה א' בעזרת השם, ולכן אני נוכח פה היום.

<איהאד ג'בארין: אני רואה שיש לנו בעיה דו קוטבית.

<איהאד ג'בארין: מצד אחד יש לנו אחריות חברתית.

<איהאד ג'בארין: אנחנו בתור הורים, בתור חברה, להתחיל לעשות משהו בנושא הזה.

<איהאד ג'בארין: מצד שני, גם על הממסד האחריות הגדולה לדון בנושא הזה.

<איהאד ג'בארין: מישהו העלה פה את השיתוף של המורות במערכת החינוך היהודית.

<איהאד ג'בארין: המורות בחברה הערבית, ההשכלה שלהן במכללות ערביות, לומדות בערבית, כמעט ולא יצאו מהמסגרת של החברה הערבית.

<איהאד ג'בארין: פתאום אתם דורשים מהן להתחיל ללמד בעברית.

יעקב מרגי: לא דורשים, רוצים, מעוניינים.

<איהאד ג'בארין: מעוניינים להתחיל ללמד בעברית.

יעקב מרגי: מה אתה מציע?

יעקב מרגי: המציאות ידועה לנו.

<איהאד ג'בארין: מה שאני מציע, שני דברים, קודם כול אנחנו צריכים לקחת אחריות חברתית, אנחנו מהצד של החברה, להתחיל לקדם גם בשיתוף של הממשלה, לקדם הכוון תעסוקתי אקדמאי עוד בגילאים קצת יותר מוקדמים, בגיל 16 אפילו, כיתות י', להתחיל לפתוח את המרחבים של התלמידות והתלמידים ולהראות להם שאפשר אחרת.

<איהאד ג'בארין: זה מצד אחד.

<איהאד ג'בארין: מצד של הממסד אני יכול לשתף את הכישלון של שיטת הניקוד ואני אשמח להביא את הסיפור האישי שלה עם שיטת הניקוד.

<איהאד ג'בארין: אז ככה, שבע שנים היא עושה את זה.

<איהאד ג'בארין: היא ניסתה כמה פעמים להשתלב במחוז הצפון, מחוז חיפה.

<איהאד ג'בארין: תמיד הייתה טענה, המחשב לא נותן לך, את לא ברשימה, לפי שיטת הניקוד.

<איהאד ג'בארין: לעניינו, יום אחד מורה שלימד איתה בערה, בנגב, שהוא מאזור המשולש, מקבל שיבוץ בבית ספר שמתרחק מהבית שלנו שתי דקות.

יעקב מרגי: למרות שיטת הניקוד.

<איהאד ג'בארין: למרות שיטת הניקוד ולמרות שהוא נכשל בסטאז' פעם אחת לפחות, אז שיטת הניקוד לא עובדת.

יעקב מרגי: מה עבד?

<איהאד ג'בארין: פרוטקציה.

חנין זועבי: כן, כן, פרוטקציה.

יעקב מרגי: יש את העניין של הפרוטקציה.

יעקב מרגי: שמעתי שפיתחו שיטה איך עושים את זה בצורה - - -

<איהאד ג'בארין: אני אשתף אותך.

<איהאד ג'בארין: מספר ההמתנה שלה לפני כמה שנים היה 4.

<איהאד ג'בארין: השנה הוא 7.

<איהאד ג'בארין: לך תבין.

יעקב מרגי: אני לא מקנא באי ודאות הזו.

יעקב מרגי: זה דבר הכי איום ונורא שיכול להיות.

יעקב מרגי: פיתחו שיטה, הבנתי, על ידי מילוי מקום ואחר כך משתחל, אורח בא לרגע ונשאר.

<איהאד ג'בארין: יש כל מיני דברים.

<איהאד ג'בארין: גם השלטון המוניציפאלי בחברה הערבית - - -

יעקב מרגי: אוקיי, ברור.

יעקב מרגי: גם השלטון.

יעקב מרגי: כולם מדברים על זה בוועדות וייאמר לזכותם של חברי הכנסת מהרשימה המשותפת, שלא מטאטאים את זה, שמים את הבקעים האלה, שמים את הרעה החולה הזו על השולחן ומדברים עליה פעם אחר פעם.

יעקב מרגי: לצערי הרב אנחנו כמדינה לא מרימים ולא פותרים את זה אחת ולתמיד.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: סעיד יסין, בבקשה אדוני.

<סעיד יאסין: שלום אדוני היושב ראש, אני סעיד יסין, מזכיר סיעת חד"ש בהסתדרות המורים.

<סעיד יאסין: אני מייצג היום את הסתדרות המורים.

<סעיד יאסין: אני ביום הזה שהחברה הערבית חוגגת את יום השפה הערבית, כמה הייתי שמח אם הייתי מדבר עכשיו בערבית, אבל אני עוד אאחל לעצמי שיבוא יום וגם כאן אדבר בערבית וכולנו נבין כמובן.

יעקב מרגי: אתה יושב פה עם אנשים שלא פוחדים מהשפה הערבית.

<סעיד יאסין: אדוני היושב ראש, אני לא אדבר עכשיו על 11,000 מורים מובטלים בחברה הערבית ולא על עוד אלפי מורים ומורות שעובדים במשרה חלקית, בשליש משרה ובמיוחד כמו שדיברו חבריי, מורים מהצפון שעובדים בדרום, מחזירים אותם לצפון אחרי עשר שנים, אחד עשרה שנים.

<סעיד יאסין: במקרה שלי, יש לי אב למורה שעובדת שם כבר שמונה שנים עם שני ילדים ובעלה עובד בצפון והיא עדיין נמצאת שם.

<סעיד יאסין: אני לא מוצא את הדרך הזאת שהם מחפשים אותה דרך פרוטקציה.

<סעיד יאסין: לא יודע.

<סעיד יאסין: אז היא עדיין נמצאת שם.

<סעיד יאסין: מה עוד שהם מחייבים אותם שהם מעבירים אותם, מחייבים את האומללים האלה לחתום שהם גם מסכימים לעבוד בשליש משרה.

<סעיד יאסין: אז אני לא אדבר על המצוקה הזאת, אבל אני באתי היום מהסתדרות המורים להגיד שבאמת יש לנו הצעות לפתרונות.

<סעיד יאסין: דבר ראשון, מספיק שאנחנו נצמצם את מספר התלמידים בבתי הספר בחברה הערבית שהוא מעל הממוצע העולמי בהרבה ומעל הממוצע בתוך מדינת ישראל.

<סעיד יאסין: זה מאפשר לנו להכניס למערכת המון מורים.

<סעיד יאסין: דבר שני, זה גם מייעל את מערכת החינוך ומשפר את השיגיה.

<סעיד יאסין: מורה שנכנס לכיתה שיש בה עשרים וחמישה תלמידים, בוודאי ההישגים יהיו הרבה יותר טובים.

<סעיד יאסין: דבר שני, כמו שדיבר חברי, קליטת מורים במגזר העברי.

<סעיד יאסין: אני לא מדבר פה על, סלחי לי החברה, שיש שם בצפון מורה ועוד שבעה מורים במקום אחר.

<סעיד יאסין: אני מדבר באופן גורף ששם יש מחסור ואנחנו יודעים שיש מחסור, שהמורים שלנו הם באמת, למרות כל מה ששמעת, כאילו שהם לא מוכשרים די כדי ללמד, יש לנו המון מורים שהם כן מוכשרים ללמד בכל מקום, בכל אוניברסיטה והם מוצלחים ויש להם הישגים מעל ומעל.

<סעיד יאסין: יש לי עוד הצעות.

<סעיד יאסין: קליטת אקדמאים ערביים במחוזות משרד החינוך בעצמו.

<סעיד יאסין: משרד החינוך מפלה את האקדמאים הערבים.

<סעיד יאסין: הוא לא מעסיק אפילו את האחוז שלנו, את האחוז של האוכלוסיייה.

<סעיד יאסין: יש אוכלוסייה ערבית, 20%, אז לפחות שאנחנו במחוזות, יהיו לנו פקידים שם ואנשים עובדים או עסקים שם, לפחות באחוז הזה שיהיה דבר הולם למצב הקיים.

<סעיד יאסין: קיום המכללות להכשרת מורים לקבל סטודנטים חדשים לפי ביקוש המערכת ולא באופן הגורף שנעשה עד היום הזה.

יעקב מרגי: בזה אני מסכים איתך.

<סעיד יאסין: אני מבקש להרשות לי להמשיך לחלום שיום יבוא, ובזה אני מסיים את דבריי, שלסטודנטים הערבים תהיה נגישות לגשת בכל מקום עבודה בישראל, לא רק במשרד החינוך ואז גם בזה אנחנו פותרים את הבעיות של המובטלים.

<סעיד יאסין: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ג'ומעה אזברגה.

ג'מעה אזברגה: אדוני היושב ראש, תודה על הדיון המעניין.

ג'מעה אזברגה: אני לא אדבר הרבה כי יש חלק מהדברים שכבר דיברו עליהם.

ג'מעה אזברגה: אני מציע דבר כזה, רוצה להיכנס ישר לעניין.

ג'מעה אזברגה: לעודד אנשים ותיקים לצאת מהמערכת על מנת לקלוט אנשים חדשים במקומם.

ג'מעה אזברגה: זה דבר בריא שיכול להביא זרימת דם חדשה למערכת וגם להוציא את האנשים.

ג'מעה אזברגה: יש כאלה שעובדים מעל שלושים וחמש שנה והם ממשיכים.

מיכל בירן: מה הם יעשו בגיל הזה?

ג'מעה אזברגה: בן אדם שיוצא לפנסיה עם 70%, זה המקסימום שאפשר לתת על פי חוקי ההסתדרות.

ג'מעה אזברגה: הוא לא יכול לקבל יותר מ-70%.

ג'מעה אזברגה: שלושים וחמש שנה, לא צריך לעבוד שלושים ותשע שנים.

ג'מעה אזברגה: בשביל מה?

ג'מעה אזברגה: זו הצעה אחת שיכולה לקלוט אולי אלף-אלפיים מורים במקום הוותיקים שיוצאים.

ג'מעה אזברגה: דבר שני שכולם דיברו עליו, העניין של הקליטה במגזר היהודי ויש חלק מהמקצועות, נגיד המדעים במיוחד ומתמטיקה, שהם יכולים לקלוט.

ג'מעה אזברגה: הם לא הולכים ללמד תנ"ך בבתי הספר היהודים.

ג'מעה אזברגה: אני חושב שזה חשוב.

ג'מעה אזברגה: דבר שלישי שאני מציע, אולי לעשות הסבה מקצועית.

ג'מעה אזברגה: לא יודע כמה משרד החינוך, אם יש לו את הנכונות הזאת לקחת את העניין הזה ולבנות משהו מובנה על מנת לעשות הסבה מקצועית למורה הזה שלא יהיה מובטל ולא ילך לשוק האבטלה.

ג'מעה אזברגה: זה ההצעות שלי בצורה מצומצמת.

ג'מעה אזברגה: כמובן אנחנו יודעים מה שדיבר סעיד על הנושא של באמת כיתות.

ג'מעה אזברגה: יש בתי ספר שיש להם 1,800 ו-1,700 תלמידים ו-42 ו-45 בכיתה.

ג'מעה אזברגה: אפשר להקטין את מספרי התלמידים בכיתות ואז אתה קולט יותר משרות של מורים ומורות.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: מוחמד יונס.

<מוחמד יונס: יונס מוחמד, יושב ראש הפורום לקידום החברה הערבית.

<מוחמד יונס: כל חברי הכנסת דיברו על כל הבעיות של החינוך במגזר הערבי, אבל צריך לשים דגש מיוחד, שלקדם את החברה ולהקים חברה מעורה ומפותחת מתחיל במורה.

<מוחמד יונס: כשאנחנו באים ואנחנו מתעלמים ולא משקיעים במורים הערבים, אנחנו גורמים לחברה הערבית להיות בפער גדול בינה לבין החברה היהודית.

<מוחמד יונס: כשמדברים על להעביר מורים, לעשות הסבה מקצועית, למה לעשות הסבה מקצועית?

<מוחמד יונס: הם בחרו להיות מורים.

<מוחמד יונס: הוא בחר להיות מורה.

מיכל בירן: אבל אין לזה ביקוש, מה לעשות?

<מוחמד יונס: אין ביקוש?

מיכל בירן: יש היצע.

יעקב מרגי: לא מתווכחים, מיכל.

<מוחמד יונס: את חושבת שאין ביקוש למקצועות המדעים, האנגלית ומתמטיקה במגזר הערבי?

<מוחמד יונס: רוב הכישרונות של בתי הספר הם במדעים, במתמטיקה ובאנגלית.

<מוחמד יונס: כשאני מקבל פנייה ממורה לאנגלית, שמנהל בית הספר לא רוצה לקבל אותה בבית הספר ויש לו מורה בחצי משרה שעדיין לא סיימה לימודים, זה כבר גורם לי להשתגע, בעלת תואר שני בשפה אנגלית שלא מלמדת, וסטאז'רית מקבלת את המשרה שלה?

<מוחמד יונס: איפה משרד החינוך, למה הוא לא מתערב?

יעקב מרגי: תודה.

<קריאה: זאת אחת הסוגיות הכי חשובות של קליטת המורים.

<קריאה: אני מכיר את זה, שיסלח לי, במגזר הבדואי בנגב, וזו שערורייה.

<קריאה: זאת נקודה מאוד חשובה לדיון.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ג'מאל זחאלקה.

ג'מאל זחאלקה: צריך להבדיל בין עיקר וטפל בעניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: העניין של אי סדרים במינוי, אני חושב שהוא נושא שולי, אם אנחנו לוקחים את הבעיה הגדולה, כי מה קורה?

ג'מאל זחאלקה: יש למפקח מאה משרות ויש לו ביקוש של אלף אנשים שמבקשים את המשרה, אז מה שהוא יעשה בסופו של דבר, יישארו מאה.

ג'מאל זחאלקה: זה לא יפתור את הבעיה.

ג'מאל זחאלקה: נכון, צריך לשפר, צריך לפקח, ישנו מנגנון והבעיה עם המנגנון הזה, שאפשר לעקוף אותו.

ג'מאל זחאלקה: זו הבעיה העיקרית בעניין המינויים של הפרוטקציה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב בעניין הזה כמה דברים.

ג'מאל זחאלקה: אחד, צריך לנצל את המשבר שישנו ואת הבעיה שישנה כדי לשפר את מצב החינוך.

ג'מאל זחאלקה: אני הצעתי לפני מספר שנים שיהיו מבחני קבלה למורה.

ג'מאל זחאלקה: אין היום.

ג'מאל זחאלקה: היום אתה רוצה ללכת לעבוד במפעלי נייר בחדרה, עושים לך בחינה פסיכוטכנית, התאמה לעבוד על איזושהי מכונה באיזשהו מקום.

ג'מאל זחאלקה: למורה אין שום מבחני התאמה.

ג'מאל זחאלקה: לא כל אחד שיש לו ציונים ויש לו נקודות, הוא ראוי להיות מורה או יכול להיות מורה.

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שהוא יהיה פקיד בנק טוב, אבל מורה זה מקצוע שיש לו מאפיינים ואני חושב שצריך לעשות בחינת התאמה למקצוע ההוראה.

ג'מאל זחאלקה: הבת הבכורה שלי אהבה כימיה.

ג'מאל זחאלקה: מי אוהב כימיה?

ג'מאל זחאלקה: הייתה משוגעת על כימיה בגלל המורה, מורה טוב, ושנאה היסטוריה.

ג'מאל זחאלקה: מי שונא היסטוריה?

ג'מאל זחאלקה: זה כל כך מרתק, או ספרות.

ג'מאל זחאלקה: בגלל המורה.

ג'מאל זחאלקה: אני אומר שאפשר, וזה לא עניין רק של ידע.

ג'מאל זחאלקה: צריך לנצל את זה שיש לנו כל כך הרבה אנשים שרוצים לעבוד ואז לקחת את הטובים בהם, לבחון את הטובים בהם שעניין הרמה ועניין ההתאמה למקצוע יכנס לעניין הניקוד, שזה לא נמצא, ואז אתה יכול לבחור את הטובים ביותר.

יעקב מרגי: לא יקרה כלום אם יעשו פסיכומטרי במקצועות ההוראה ואז עקפנו את הפסיקה המשפטית של ויסות.

יעקב מרגי: יש לך ויסות אוטומטי.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב ראש, התפרסם שמשרד החינוך וארגון המורים העל יסודיים מתכוונים להגיע להסכמות שיעשו אפליה נגד מורים ערבים.

ג'מאל זחאלקה: הדבר מקומם.

ג'מאל זחאלקה: נאמר שם שמורה שהוא יוצא צבא יקבל שכר גבוה יותר.

יעקב מרגי: אני בדקתי את הנושא הזה.

יעקב מרגי: זה סתם נכנס להסכם.

יעקב מרגי: הרי ידוע שכל עובד במגזר הציבורי, הוותק הצבאי נחשב לו לוותק מקצועי, שלוש שנים לוותק מקצועי.

יעקב מרגי: אם זה קיים, למה להכניס את זה?

יעקב מרגי: זה לא סעיף מיוחד של העדפה.

ג'מאל זחאלקה: אבל זה מתבטא בשכר, זה עניין.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזה דבר חמור מאוד.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שמשרד החינוך צריך לצאת בהכחשה או להגיד מה נכון, כי מתנהל ויכוח.

ג'מאל זחאלקה: שאלתי את משרד החינוך ואומרים לי, אין תשובה בינתיים.

יעקב מרגי: היום נקבל תשובות על הכול.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ג'אדאללה אגבריה, בבקשה.

<אגבריה ג'אדאללה: שלום לכולם, אני רוצה לדבר בתור מורה במערכת וגם חבר מרכז מורים.

<אגבריה ג'אדאללה: לצערי הרב יש לנו 12,000 מורים מובטלים.

<אגבריה ג'אדאללה: פשוט מאוד אין תקנים.

<אגבריה ג'אדאללה: עדיין המכללות כמו בית עסק, רוצים להרוויח כסף וזורקים מורים לאבטלה.

<אגבריה ג'אדאללה: דבר שני, יש מורים שעובדים שליש משרה.

<אגבריה ג'אדאללה: איך מורה צריך להתקיים או מורה צריכה להתקיים בשליש משרה?

<אגבריה ג'אדאללה: תגידו לי.

<אגבריה ג'אדאללה: יש מורים שעובדים עשר שנים בנגב, מהצפון לנגב, ואני מכיר הרבה.

<אגבריה ג'אדאללה: יש מורות שנוסעות יום יום וחוזרות מהנגב.

<אגבריה ג'אדאללה: המיקום של המורה במינוי הוא דבר סודי.

<אגבריה ג'אדאללה: המורה שואל, מה המיקום שלי?

<אגבריה ג'אדאללה: אומרים לו, אתה מספר 2.

<אגבריה ג'אדאללה: פתאום הוא מספר 8 או לא מקבל מספר בכלל.

<אגבריה ג'אדאללה: בבתי ספר יש חמש שעות פרטניות כל שבוע.

<אגבריה ג'אדאללה: לצערי הרב אין חדרים.

<אגבריה ג'אדאללה: חמישה מורים יושבים עם תלמידים בחדר אחד ואין חדרים.

יעקב מרגי: תודה אדוני, אנחנו רוצים להספיק לתת למשרד החינוך להגיב.

יעקב מרגי: הדברים נאמרו וטוב שחזרת עליהם.

<אגבריה ג'אדאללה: דבר אחרון, לא מעודדים מורים לצאת לפנסיה.

<אגבריה ג'אדאללה: כשהמורה מגיע לגיל 60, המענק עף, לא נותנים לו.

<אגבריה ג'אדאללה: אם אתה יוצא לפני 60, אפשר לקבל מענק.

<אגבריה ג'אדאללה: אחרי 60 אתה לא מקבל מענק.

<אגבריה ג'אדאללה: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת טלב או עראר.

טלב אבו עראר: מכובדי היושב ראש, אכפת לנו מהמורה הטוב.

טלב אבו עראר: המגזר הערבי הוא בנגב במיוחד.

טלב אבו עראר: חסרים לנו מורים מומחים בעיקר במדעים.

טלב אבו עראר: כמנהלים, כמפקחים, חייבים לדאוג להביא למקצועות האלו מורים מומחים, אבל בסוגיה השנייה, משרד החינוך מדברים גם כן במדיניות, פחות או יותר אני אולי בעד המדיניות הזו, שקודם כול לדאוג למורים המקומיים תושבי הנגב.

טלב אבו עראר: גם בצפון ישנה מדיניות אחרת.

טלב אבו עראר: בגדול, מורה חדש בצפון, שולחים אותו לנגב, אחוז גדול, לא מבוטל.

טלב אבו עראר: כאן המורה נופל בין הכיסאות, כמו שאומרים.

טלב אבו עראר: אני חושב שכל מורה, אחרי שדאג לעצמו, למד והשקיע כסף, זמן, מאמץ, צריך שמשרד החינוך ידאג לו לעבודה.

טלב אבו עראר: לא מכובד לחברה בכלל לראות מורים מובטלים.

טלב אבו עראר: הרי כל בעלי המקצוע האחרים עוברים בתחנה הראשונה אצל המורה.

יעקב מרגי: אני מצטרף למה שאתה אומר, אבל לא רק משרד החינוך.

יעקב מרגי: אתה לא מטיל שום אחריות על המכללות?

טלב אבו עראר: בסדר, חלק מהדברים.

טלב אבו עראר: איך המכללה תדאג?

יעקב מרגי: שלא תקבל אותו.

יעקב מרגי: ברגע שהיא תרים את תנאי הקבלה, את האיכות, תעשה מבחני אישיות.

יעקב מרגי: מסכים איתך.

יעקב מרגי: אני חושב שהתלמידים צריכים לקבל את המורים הכי טובים שיכולים להיות.

יעקב מרגי: צריך לחזור לימים שמה שאתה רוצה להיות כשתהיה גדול, מורה.

טלב אבו עראר: בחלק מהדברים גם נדמה לי שהשב"כ גם מתערב לפעמים.

יעקב מרגי: איך הגעת לשב"כ?

טלב אבו עראר: בהעסקתו של מורה או מנהל.

טלב אבו עראר: לדוגמא, מנהל בית ספר עומד בכל התנאים, עונה על כל הקריטריונים, באים, שמים לו רגל.

טלב אבו עראר: קרה את זה איתי.

יעקב מרגי: אני אומר לך, קיבלתי יותר תלונות על מניעת העסקת מורה איכותי או מנהל בית ספר איכותי, שזה בגלל ראש המועצה או משפחה כזו מאשר שב"כ, משטרה או משהו אחר.

טלב אבו עראר: אני אגיד לך בקצרה על מקרים שהיו איתי.

טלב אבו עראר: פחות או יותר הייתי מורה טוב.

יעקב מרגי: השאלה אם המורה שלך היה טוב.

טלב אבו עראר: מאה אחוז.

טלב אבו עראר: באה המועצה, דאגו שאני אהיה מנהל בית ספר במינוי.

טלב אבו עראר: בא משרד החינוך ואמר לא.

טלב אבו עראר: למה לא?

טלב אבו עראר: אחרי בדיקות התברר שהשב"כ אמר, שמע, זה לא סתם בן אדם, זה קודקוד בתנועה האיסלאמית, ואז בא ראש המועצה, אמר, חברים, להיות מורה זה יותר מסוכן מלהיות מנהל, למה הוא במגע יום יומי עם התלמידים.

טלב אבו עראר: הוא יכול לקלקל אותם.

טלב אבו עראר: אז למה מורה כן, מנהל לא?

יעקב מרגי: אני רוצה להאמין שמה שאמר חברי, שזה כבר היה פעם ונגמר.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה לך אדוני היושב ראש.

דב חנין: אני מתנצל שהגעתי לדיון הזה באיחור בגלל הרביזיות שלי בנושא סימון מוצרי מזון בוועדת העבודה.

יעקב מרגי: אבל סמכת עלי שאני פה, נכון?

דב חנין: אני סמכתי עליך שאתה פה ואני גם סמכתי על חבריי שהציגו.

דב חנין: שמעתי את סוף הדברים שלהם.

דב חנין: הם הציגו את הנושא הזה בצורה מצוינת.

דב חנין: אני מצטרף לכל מילה שהם אמרו.

דב חנין: אני רוצה לומר את השורה התחתונה.

דב חנין: השורה התחתונה היא לא פחות מאשר שערורייה.

דב חנין: 11,000 מורות שסיימו את לימודיהן לא משובצות במערכת.

דב חנין: זה טירוף מערכות.

דב חנין: כבר הושקע, למדו, השקיעו זמן.

דב חנין: עכשיו מציעים להם אולי לעבוד במשהו שהוא יותר מייצר עבודה.

דב חנין: למה שיתפרנסו בחינוך?

דב חנין: למדו חינוך, הדבר הכי חיוני לחברה.

דב חנין: המצב הזה שאנחנו הגענו אליו הוא לא פחות מאשר שערורייה.

דב חנין: הוא קודם כול שערורייה מבחינת 11,000 המורות האלה, אלה הם הנתונים הרשמיים, 11,000.

דב חנין: שערורייה.

דב חנין: נתנו להם ללמוד חינוך והוראה והן עכשיו מובטלות ומחכות, אני לא יודע למה כדי שיוכלו להתחיל ללמד.

דב חנין: זו גם שערורייה מבחינת המערכת, כי מערכת החינוך בחברה הערבית צריכה כיתות וצריכה מורות וצריכה מורים.

דב חנין: חסרים אלפי כיתות.

דב חנין: אני מדבר על נתונים רשמיים של משרד החינוך, אז מה קורה כאן?

דב חנין: אפשר לחלק כיתות קיימות, אפשר לעשות הרבה דברים כדי לטפל בבעיה הזו, אבל קודם כול החסם הכי גדול שיש לנו הוא לא חסם.

דב חנין: יש לנו מורות, יש לנו מורים, אז בואו נתחיל עם זה ואחר כך נתקדם, נפתור את הבעיות הנוספות, לבנות כיתות, לבנות מבנים, לבנות הכול.

דב חנין: יש את הבעיה שהועלתה, אני מצטרף לחבריי שהעלו אותה, הסוגיה של המורים השחוקים.

דב חנין: יש מורות צעירות, מגיעות עם אנרגיה, מגיעות עם רצון.

דב חנין: יש מורים שכבר דיי, רוצים לפרוש.

דב חנין: בואו נאפשר להם לפרוש, נאפשר להחליף.

דב חנין: יש את הנושא של מורים במערכת החינוך העברית, זה win win לכל הצדדים.

דב חנין: כמה שיותר מורים ומורות ערבים יהיו במערכת החינוך הזו, כך תהיה לנו פחות גזענות, ככה תהיה פחות שנאה, אנשים יותר יכירו.

דב חנין: רק רווח.

דב חנין: אז יש לנו כאן גם היגיון, יש לנו גם חיסכון ויש לנו גם פתרון.

דב חנין: מה חסר לנו?

דב חנין: חסר לנו רק הרצון הפוליטי.

דב חנין: זו הבעיה.

דב חנין: חסר רצון פוליטי ולכן הפנייה שלי אליך אדוני היושב ראש, היא שהוועדה הזו תוציא מכתב לשר החינוך ותבקש ממנו לשים את הסוגיה הזו בראש סדר העדיפויות שלו כדי לקדם פתרון מיידי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני היושב ראש, חבריי.

מאיר כהן: אני לפני עשר שניים הייתי יושב ראש הרשות לפיתוח הנגב.

מאיר כהן: עשינו מיפוי של בתי הספר.

מאיר כהן: בערך כבר אז אנחנו איתרנו את הבעיות שעולות כאן סביב השולחן.

מאיר כהן: כבר אז אני שיגרתי מכתב וביקשתי משרת החינוך לימור ליבנת שהתיקון של ההוראה במגזר הערבי ובמיוחד במגזר הבדואי בנגב חייב להיות בבחינת תוכנית לאומית שמצהירה מפורשות על אפליה מתקנת.

מאיר כהן: אם אנחנו נתמודד עם הבעיה הזאת בכלים הרגילים, שום דבר לא יקרה.

מאיר כהן: אני אז הצעתי שבמשך שלוש-ארבע שנים יזרימו אישורים להוציא מורים לפנסיה הרבה יותר מאשר במגזר היהודי.

מאיר כהן: חייבים לעשות את זה.

מאיר כהן: הדבר השני שהוא הרבה יותר עמוק ולהערכתי הוא שורש העניין, כי כשנתקלתי במאות מורים לפיזיקה ולמתמטיקה ולכימיה, מצוינים אגב, מהטובים ביותר, המורים האלה, השוק חסום בפניהם.

מאיר כהן: חברות לא מקבלות כימאים ופיזיקאים טובים ערבים.

מאיר כהן: בואו נשים את זה על השולחן.

מאיר כהן: אם משהו שיש בו רק איזו נימה ביטחונית, ודאי וודאי.

מאיר כהן: קחו כל חברה בכל מקום.

מאיר כהן: תשלחו ערבי ויהודי, פיזיקאי מצוין, אנחנו יודעים מה המציאות, ולכן כולם פונים להוראה.

מאיר כהן: חבר'ה, אני ראיתי, הגיעו אלי לבית הספר דוקטורים לפיזיקה, מהטובים ביותר, שאני אמרתי לו, מה אתה בא לחפש בהוראה?

מאיר כהן: הוא אמר לי, זאת האפשרות, וקלטתי אותם.

מאיר כהן: חלק מהתוכנית היא גם להתחיל לעשות הפניה של מורים לאנגלית ומורים לפיזיקה ולכימיה למגזר היהודי.

מאיר כהן: אנחנו הולכים ומפספסים את הרגע, כי לצערי הגדול יותר ויותר מורים שנכנסים למערכת פחות מדברים עברית, שזו מכשלה גדולה מאוד שלהם להיכנס לתוך בתי הספר שלנו.

מאיר כהן: ביקרתי את התוכנית בספיר, חבר'ה נהדרים שהולכים להיות מורים.

מאיר כהן: העברית ששגורה בפיהם, לצערי תוביל אותם רק לבתי הספר הערבים.

מאיר כהן: בתי הספר היהודיים יהיו סגורים בפניהם.

מאיר כהן: תודה.

יעקב מרגי: תודה, מאיר.

יעקב מרגי: עיסאווי.

עיסאווי פריג': שלום לכל החברים.

עיסאווי פריג': אני למען האמת לא יודע איזו רמת נציגות יש ממשרד החינוך.

יעקב מרגי: הכי בכירה בנושא הזה.

עיסאווי פריג': אני חבר כנסת חמש שנים.

עיסאווי פריג': מאז שאני בכנסת אולי זה דיון שלישי-רביעי שמתקיים באותו נושא.

עיסאווי פריג': יש פתגם בערבית שאומר, קישקשתא.

עיסאווי פריג': זאת התחושה שקיימת וזאת הסיבה גם לדלות הנוכחים.

עיסאווי פריג': הם לא מאמינים.

יעקב מרגי: היו פה ארבע עשר ח"כים, אדוני.

עיסאווי פריג': לא משנה.

עיסאווי פריג': חברי אמר שבכלים הקיימים אנחנו לא יכולים לטפל בתופעה הזאת.

עיסאווי פריג': הוא צודק.

עיסאווי פריג': חוק הלאום מחלחל בכל פינה ופינה וגם כאן, כי אם הלאום של ה-11,000 האלו לא היה ערבים, זאת הייתה בעיה לאומית.

עיסאווי פריג': חד וחלק.

עיסאווי פריג': אין לי מחשבה אחרת.

עיסאווי פריג': אתה יודע מה זה 11,000-12,000 מובטלים שרובם טובים, ושנים על גבי שנים זה עובר?

עיסאווי פריג': אתה יודע מה זה?

עיסאווי פריג': דרך טרגדיה, דרך ייסורים.

עיסאווי פריג': כל מי שהולך להוראה צריך לעבור.

עיסאווי פריג': הבת שמתקבלת לבית ברל אצלנו, איך שהיא נכנסת, האבא מתחיל לבנות את הדרך איך היא תיכנס למערכת.

עיסאווי פריג': מתחיל לדבר עם ראש הרשות, מתחילות העסקות הפוליטיות כי הכול פוליטיקה אצלנו, צר לי מאוד, 90%.

עיסאווי פריג': מתחיל עם ראש הרשות, חבר של אבא.

עיסאווי פריג': אם יש לה הרבה ראשים, מצביעים במשפחה, אז תורה בא מוקדם ומתחילה דרך ייסורים.

חנין זועבי: גם חלק מחברי הכנסת.

עיסאווי פריג': גם חלק מחברי הכנסת, אני מודה.

עיסאווי פריג': זה המצב.

עיסאווי פריג': אצלנו עם כל הכבוד, אתם נהנים, ואלה, שיתעסקו.

יעקב מרגי: חס ושלום, לא ניתן.

עיסאווי פריג': לא אתה.

עיסאווי פריג': אני אומר, המדיניות.

עיסאווי פריג': למה אני מעלה את זה?

עיסאווי פריג': לצמצם את התופעה, חברים, צריך רק בהחלטת משרד החינוך.

עיסאווי פריג': למה אתם ממשיכים להנפיק תעודות הוראה?

עיסאווי פריג': שנים על גבי שנים אני אישית פניתי למנכ"לים.

עיסאווי פריג': שלושה מנכ"לים החלפתי.

עיסאווי פריג': כולם צ'אפחות על הכתף, יאללה, נתנו לערבי הזה חיוך, יסתדר.

עיסאווי פריג': יאללה קדימה.

מאיר כהן: תפנה למל"ג, לא אליהם.

עיסאווי פריג': כולם אותו דבר, מאיר.

עיסאווי פריג': כולם אומרים לך מלל יפה, אתה באותו מקום.

עיסאווי פריג': למה אתם משחררים תעודות הוראה על שמאל ועל ימין?

יעקב מרגי: שאלת?

יעקב מרגי: תקבל תשובה.

יעקב מרגי: תודה.

עיסאווי פריג': דיברתם על תכנון קליטת מורים ומורות ערביות במגזר היהודי, שנה שעברה ולפני כן, על כמות.

עיסאווי פריג': איפה זה עומד?

עיסאווי פריג': לגבי הסבת תפקידים.

עיסאווי פריג': אנחנו לא רוצים שכל המורות שלנו יהיו מורות.

עיסאווי פריג': אנחנו רוצים להשתלב במשק.

עיסאווי פריג': מה עשיתם לצורך ההסבה הזו?

עיסאווי פריג': מה נעשה בפועל?

יעקב מרגי: תודה אדוני.

יעקב מרגי: בבקשה, תציגי את עצמך.

<סוניה פרץ: בוקר טוב, אני סוניה פרץ, אני סמנכ"לית ומנהלת אגף בכיר כוח אדם בהוראה.

<סוניה פרץ: אני ברשות

<סוניה פרץ: כם רוצה להתייחס לסוגיות שנוגעות להשמה, לנוהל השיבוץ, לנושאים שעלו פה שקשורים לעבודה בתוך המערכת.

<סוניה פרץ: לעניין ההכשרה, עמיתי, כמאל חוואלד יתייחס, בהינתן שהעניין הזה תלוי ועומד היום בבג"צ ואנחנו נראה כמה אנחנו יכולים להתייחס לעניין ההכשרה.

<סוניה פרץ: אני רגע רוצה להתחיל ברקע כללי לגבי מערכת החינוך במדינת ישראל בהיבט של ביקוש להוראה.

<סוניה פרץ: אנחנו יודעים שבמגזר היהודי יש לנו לעיתים במקומות מסוימים מחסור בעובדי הוראה.

<סוניה פרץ: זה באמת מקבל ביטוי בעיקר במרכז הארץ, למרבה פליאה.

יעקב מרגי: אבל גם במגזר היהודי, אם אני לא טועה, לפי המסמך של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, מתוך ה-100% שסיימו הכשרה להוראה, כ-74% מועסקים בהוראה.

<סוניה פרץ: כן, אבל יש כאלה שפשוט הולכים ללמוד לא במטרה לעבוד בהוראה.

יעקב מרגי: אבל לא בגלל שאין להם מקומות עבודה.

<סוניה פרץ: אני יכולה להגיד שיש לנו מחסור במחוזות מרכז ותל אביב, ששם אפשרויות התעסוקה הן יותר רחבות מהוראה ולכן אין לנו מצוקה בדרום, אין לנו מצוקה בצפון, מה שאינטואיטיבית אפשר היה לחשוב - - -

יעקב מרגי: את יודעת לומר לי בערך את המספרים של המחסור במרכז?

<סוניה פרץ: לא, אני לא יודעת להגיד לך את המחסור.

<סוניה פרץ: אני יכולה להגיד לך שזה בא מהמקום של האישורים החריגים שאני נותנת.

מאיר כהן: זאת אמירה כל כך כללית, גבירתי.

מאיר כהן: את יודעת כמה מורים לאנגלית חסרים בדימונה?

מאיר כהן: את יודעת כמה מורים למתמטיקה, כמה מורים לפיזיקה חסרים?

<קריאה: גם בכל גוש דן, תאמין לי.

יעקב מרגי: אנחנו כרגע מדברים על המסה של 11,000.

יעקב מרגי: כדי להתמקד לדיון עכשיו, אני לא מדבר על כל תחלואי מערכת החינוך.

יעקב מרגי: המחסור, כדי שפחות או יותר הוא בסיס למתן מענה, הוא באזור מרכז, תל אביב.

יעקב מרגי: נכון שיש בעיות נקודתיות פה ושם.

מאיר כהן: לא, זה לא נקודתי.

מאיר כהן: בפריפריה אין מורים לאנגלית.

<קריאה: יש בעיה בפיסיקה בדרום.

מאיר כהן: אין פיסיקה, כימיה.

<סוניה פרץ: הבעיה של המקצועות המדעים והאנגלית היא לא נוגעת רק לפריפריה, היא נוגעת בכל הארץ.

<סוניה פרץ: אני אמרתי שיש מחסור נקודתי בחברה היהודית, אבל אני אומרת בגדול שאם אני מסתכלת ומאפיינת איפה באמת יש לנו מחסור, דרך אגב, לא למקצועות המדעים ולא בחטיבה העליונה, אלא דווקא בשכבות הנמוכות, בגני הילדים, בחינוך היסודי זו תופעה שהולכת וגדלה.

<סוניה פרץ: אני נותנת את הרקע הזה כרגע משום שבמגזר היהודי בשל העובדה שהיקף הביקוש פחות או יותר עומד על היקף ההיצע, מנהלי בתי הספר מראיינים, בוחרים, מחליטים לקלוט את המורים ואנחנו כמובן עושים אחר כך את הבדיקות הנדרשות לגבי הכשרות של המורים, אבל מנהלי בתי הספר הם אלה שבוחרים.

<סוניה פרץ: לעומת זאת במגזר הערבי במחוזות מרכז, צפון וחיפה, שיש לנו עודפים אדירים של מועמדים להוראה, אנחנו מפעילים, דרך אגב, זה נוהל שפועל עשרות שנים, אנחנו מפעילים נוהל שיבוץ שבו בעצם אין למנהל בית הספר ואין למפקח בית הספר שום גישה או מעורבות בהליך השיבוץ.

עיסאווי פריג': נדמה לך.

עיסאווי פריג': אני מכיר את זה מקרוב.

יעקב מרגי: בסדר, עיסאווי, גם אני מכיר מקרוב ומרחוק.

יעקב מרגי: תן לה לדבר.

עיסאווי פריג': תסבירי לי את התופעה הזו ששומרים את השעות ומשחררים אותם אחרי שאפשרות המעבר מסתיימת אחרי ה-1.9.

<סוניה פרץ: אני מכירה את כל השיטות והניסיונות לשיטות.

<סוניה פרץ: אני יכולה להגיד שאיפה שאנחנו מאתרים איזושהי מגמה, אנחנו פועלים לעצור אותה.

<סוניה פרץ: בסופו של דבר איך עובדת השיטה הזאת?

<סוניה פרץ: מועמדים מגישים מועמדות.

<סוניה פרץ: יש שלוש קבוצות מרכזיות.

<סוניה פרץ: הקבוצה הראשונה זה המורים שעובדים בחלקיות משרה ומבקשים להגדיל את המשרה שלהם.

<סוניה פרץ: הקבוצה השנייה זה מורים שעובדים בדרום ומבקשים לעבור למרכז, לחיפה וצפון.

<סוניה פרץ: הקבוצה השלישית זה המועמדים להוראה שמבקשים להשתבץ בהוראה.

מאיר כהן: זה לפי סדר עדיפות?

<סוניה פרץ: בסופו של דבר שיטת הניקוד נותנת מקום למעמד בהוראה.

עיסאווי פריג': החלקיות, המשרד מחויב להשלים להם?

<סוניה פרץ: ברגע שיש מקום.

עיסאווי פריג': אמרת, חלקיות, דרום וחדשים.

<סוניה פרץ: אני חוזרת ואומרת, כל המועמדים, בין אם הם מבקשים לעבור, בין אם הם מבקשים מועמדות, הם מגישים בקשה להשתבץ לקראת השנה הבאה.

<סוניה פרץ: אנחנו מנקדים את המורים.

<סוניה פרץ: יש לנו פרמטרים.

<סוניה פרץ: דרך אגב, האתגר הכי גדול שלנו, ועל זה אתם גם דיברתם קודם - - -

יעקב מרגי: סוניה, אני אומר בצורה פשוטה.

יעקב מרגי: העניין הוא כזה.

יעקב מרגי: זו לא רק תחושה, זו ידיעה, שמנהלי בתי ספר יודעים לעקוף את שיטת הניקוד שלכם בתכסיסים.

<קריאה: ואת ההעברות גם.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לחשוב שיש מישהו במשרד שמסייע לזה.

יעקב מרגי: בתקופות מסוימות אני קיבלתי שבחים מצד חברי כנסת על שיטת הניקוד.

יעקב מרגי: בשנים האחרונות אני שומע תלונות וכנראה זה יותר מתחושה.

חנין זועבי: סוניה, מה שמדאיג, שאת מתעלמת מהביקורת הזאת.

חנין זועבי: במקום שאת תיקחי את הביקורת ותשפרי את השיטה או תעקבי ותעשי מעקב בתוך המערכת, את ממשיכה לדבר על - - -, אז תהיו רגישים יותר לשטח.

<סוניה פרץ: אני חייבת להגיד שאני לא מתעלמת משום ביקורת ואנחנו בודקים את עצמנו באופן קבוע ושיטתי.

<סוניה פרץ: אנחנו כל הזמן נמצאים במקום שבו אנחנו נבחנים ברמה המשפטית.

<סוניה פרץ: כל אחד שלא מוצא את עצמו בעבודה, הולך לבית משפט וכדומה.

יעקב מרגי: הדיון הוא בסוף סביב אותם מורים שלא מועסקים.

יעקב מרגי: עזבו אותנו מעקיפת תורים.

יעקב מרגי: נטפל בה בדיון אחר.

יעקב מרגי: אני מדבר כרגע על המחסור של ה-11,000 מורים מובטלים.

יעקב מרגי: עלתה הסוגיה הזו של בינוי, הסבה מקצועית ושילוב במערכת החינוך היהודית.

<קריאה: ולמה הם ממשיכים להציף - - -

יעקב מרגי: לגבי המכללות אני גם אתייחס לזה בסיכום.

יעקב מרגי: זה גדול מהם, זה בערכאה משפטית.

יעקב מרגי: הם פשוט צריכים לקבל החלטה להרים את תנאי הסף בקבלה להוראה כדי לעצור את הגידול העתידי.

יעקב מרגי: 11,000 האלה, האם יש תוכנית באמצעות שילוב במערכת החינוך היהודית, צמצום מספר התלמידים בכיתות ובינוי של בתי ספר וכיתות, וכנ"ל הסבה מקצועית.

עיסאווי פריג': סוניה, מה מספר המורים והמורות במגזר שעובדים בחלקיות משרה, בסך הכול?

<סוניה פרץ: אין לי כרגע את הנתון הזה, אני יכולה לבדוק.

יעקב מרגי: נקבל אותו.

<סוניה פרץ: אני קודם כול רוצה להגיד לעניין הנתון של 11,000.

<סוניה פרץ: זה 11,000 מבקשי עבודה.

יעקב מרגי: ברור.

<סוניה פרץ: מתוכם, בבדיקה שלי, 1,500 עובדים בבעלויות.

<סוניה פרץ: הם פשוט מבקשים לעבוד במשרד החינוך.

יעקב מרגי: זה עדיין מספר קטן.

<סוניה פרץ: 3,000 מתוכם הם אנשים שעובדים במערכת, אבל מכיוון שהם עדיין לא קבועים, הם נדרשים להגיש בקשה מחדש, כך שאנחנו מדברים על הרבה פחות מ-11,000.

יעקב מרגי: 8,000, 7,000.

<סוניה פרץ: 7,000 מבקשי עבודה.

יעקב מרגי: עדיין כמות גדולה.

<סוניה פרץ: 3,000 הם עובדים במערכת.

יעקב מרגי: עובדים זמניים.

<סוניה פרץ: 1,500 מתוכם עובדים במוכר שאינו רשמי והם מבקשים פשוט לעבוד במדינה.

<סוניה פרץ: אני חייבת להגיד שהתוכנית של התקצוב הדיפרנציאלי העלתה את מספר שעות התקן בבתי הספר במגזר הערבי באופן כזה שמאפשר לנו לקלוט יותר מורים על פי התקן.

<סוניה פרץ: זו תוכנית אחת.

<סוניה פרץ: יש תוכנית החומש לבינוי עד 2021 להוספת כיתות במגזר הערבי.

<סוניה פרץ: אני חייבת להתייחס גם לעניין הזה של הפרישות.

<סוניה פרץ: בשנתיים האחרונות משרד האוצר, כשהוא מקצה לנו מכסות פרישה מוקדמת, הוא משריין לנו מכסה למגזר הערבי.

<סוניה פרץ: המורים במגזר הערבי לא רוצים לפרוש.

יעקב מרגי: אתם לא מגיעים לתקרה?

<סוניה פרץ: אנחנו לא מגיעים לתקרה.

יעקב מרגי: אמר הבחור, כשאנחנו נותנים עידוד פרישה, אנחנו רוצים להוציא מהמערכת מורים עם ותק מקסימלי או מורים שחוקים.

יעקב מרגי: צריך לעודד אותם איך לעשות את זה.

יעקב מרגי: כל הכבוד, יש להם ארגון יציב, לא יתן לו לצאת.

יעקב מרגי: למה שאני אצא?

יעקב מרגי: אני לא באתי לטפל בבעיה של החברה הערבית.

יעקב מרגי: אני מורה ותיק בחברה הערבית, יש לי את הזכויות שלי, שומר עליהן.

יעקב מרגי: תעודדו אותי כמדינה.

יעקב מרגי: צריך כנראה לצאת מהקופסה, מהתבנית הרגילה של עידוד פרישה במקרה הזה שיש לנו פה שבר.

יעקב מרגי: צריך לטפל בו, צריך לצאת מהקופסה, צריך לצאת מאותה תבנית.

יעקב מרגי: אם זה לא עוזר, אם לא מצליחים שנה אחר שנה להגיע לרף המקסימלי של מימוש האופציה הזו של פרישה, סימן שמשהו פה לא מאתגר, משהו לא מתמרץ.

יעקב מרגי: שהמנכ"ל ישב עם האוצר ויראה איך אנחנו מביאים עידוד פרישה אטרקטיבי כדי להוציא מהמערכת.

יעקב מרגי: הכשרות.

<כמאל חוואלד: אני ד"ר כמאל חואלד, אני מפקח על מכללות להכשרת מורים בשני המגזרים.

<כמאל חוואלד: היקף הכשרת המורים במגזר הערבי עומד על כ-2,000 מורים בשנה, מחציתם זה אקדמאים שלמדו באוניברסיטאות ובמכללות הכלליות ועושים הסבה להוראה במכללות לחינוך.

<כמאל חוואלד: נקודה נוספת.

<כמאל חוואלד: מחצית ההכשרה להוראה של מורים ערבים מתקיימת במכללות הממלכתיות, לא במכללות הערביות – מכללת גורדון, מכללת אורנים, מכללת ויצו, מכללת וינגייט, סמינר הקיבוצים.

יעקב מרגי: מה עם ה-50% הנותר?

<כמאל חוואלד: 50% במכללות הערביות.

<כמאל חוואלד: ה-50% שבמכללות הערביות, חצי מהם באו מהאוניברסיטאות.

<כמאל חוואלד: אכן קיים עודף הכשרה במגזר הערבי.

יעקב מרגי: מתוך ה-2,000 רק 60% מועסקים.

יעקב מרגי: כל שנה 40% מ-2,000 – 800 נפלטים ממעגל האבטלה.

יעקב מרגי: לא רוצה להגיד לך, זה מאותם שבאו מהמכללות האלו או לא מהמכללות האלו.

יעקב מרגי: לא מעניין אותי.

יעקב מרגי: זה יותר טראגי שאני יודע להשלים עם זה בכלל שיוצא מישהו ממכללה כלשהי עם תעודה שהיא לא שווה.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע ממך, יש הליך משפטי.

יעקב מרגי: אי אפשר לקצוב כמויות למכללות, אבל אני יכול לקבל החלטה כמדינה שהמורה העתידי שלי הוא ברמה איקס?

יעקב מרגי: זה עומד לריבון, אני לא מבין למה אתם לא עושים את זה.

<כמאל חוואלד: אנחנו מתמודדים עם הנושא הזה בכמה דרכים.

<כמאל חוואלד: דרך אחת זה הקפאת המכסות במכללות הערביות.

<כמאל חוואלד: הקפאנו את המכסות.

<כמאל חוואלד: אחת המכללות עתרה לבג"צ, זה בדיון משפטי.

<כמאל חוואלד: הדרך השנייה הוזכרה כבר, נושא של שילוב של מורים ערבים בבתי ספר יהודים.

יעקב מרגי: מאיזו שנה הקפאתם את המכסות?

<כמאל חוואלד: לפני שמונה שנים הקפאנו.

יעקב מרגי: אני מסתכל על הנתון.

יעקב מרגי: תראו משהו אנומלי.

יעקב מרגי: תסתכל מאיר, הקפיאו את המכסות.

יעקב מרגי: היה אחוז מועסקים לפני ההקפאה, היה מספר סטודנטים, 1,700 מוכשרים להוראה, 80% מועסקים.

יעקב מרגי: הקפאתם את המכסות, הגענו ל-2,000 מוכשרים, ירדנו ל-60% העסקה.

<כמאל חוואלד: כן, כי המכללות קולטות סטודנטים לא מתוקצבים ואנחנו לא יכולים למנוע ממישהו שרוצה ללמוד, אני לא יכול למנוע ממנו.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, כשאתה אומר לי, אני לא יכול לחסום מכללה לא מתוקצבת, אני אספר לך איך עושים.

יעקב מרגי: אני יודע שאני מתמודד עם מכת מדינה.

יעקב מרגי: אני מתלה מחדש את אותו רישיון של אותה מכללה ושם לה את הסייגים שיביאו אותי לתוצאה.

מאיר כהן: הכול נכון, אבל זה לא במשרד.

יעקב מרגי: זה עדיין לא ות"ת, מל"ג.

<כמאל חוואלד: א', הקפאנו מכסות.

<כמאל חוואלד: דבר שני, הפעלת התוכנית של קליטת מורים ערבים בבתי ספר יהודיים.

יעקב מרגי: כמה כבר נקלטו במערכת היהודית?

<כמאל חוואלד: כמעט 700.

<סוניה פרץ: 740.

יעקב מרגי: כמה היה היעד?

<כמאל חוואלד: 500 היה היעד.

יעקב מרגי: עברנו את היעד.

יעקב מרגי: תציבו יעד חדש.

<סוניה פרץ: זה היה 500 לאנגלית, מתמטיקה ומדעים, ופה יש לנו 331.

<כמאל חוואלד: הדרך השלישית, הפעלת תוכנית הכוון קריירה לבתי ספר על יסודיים, להנגיש מידע לתלמידים אודות מקצועות ברי תעסוקה.

<כמאל חוואלד: זה גם אנחנו עושים.

<כמאל חוואלד: הנושא של איכות המועמדים – אנחנו מגבשים תוכנית לגיוס מועמדים איכותיים ללימודי הכשרה להוראה עם נתוני כניסה גבוהים לנושא של מרכז הערכה, מה שהזכיר אותו קודם ד"ר זחאלקה, גם בכניסה וגם ביציאה, גם שמועמדים להוראה יצטרכו - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני מצטרף לדברים שנאמרו כאן, של כל החברים, במיוחד חבר הכנסת מאיר כהן שאמר, בתופעה הזאת אי אפשר להתמודד בכלים הרגילים.

יעקב מרגי: הוועדה רואה את התופעה הזו של פליטה של מורים מוסמכים למערכת ללא אפשרות תעסוקה כתופעה חברתית קשה.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך להכין תוכנית לאומית לצמצום התופעה עד לאחוז הזהה לפחות כפי שקורה בחברה היהודית.

יעקב מרגי: התוכנית תכלול פרישת מורים שחוקים עם ותק מקסימלי ותוכנית לעידוד פרישה.

יעקב מרגי: התוכנית תכלול תוכנית בינוי מאסיבית וצמצום מספר התלמידים בכיתות למספר המקסימלי הנהוג במדינה.

יעקב מרגי: התוכנית תכלול יעד מרבי לשילוב מורים ערבים במערכת החינוך היהודית.

יעקב מרגי: התוכנית תכלול תימרוץ מורים להסבה מקצועית למקצועות הנדרשים, ברי תעסוקה.

יעקב מרגי: התוכנית תכלול תוכנית בין משרדית להרחבת היצע התעסוקה בחברה הערבית.

יעקב מרגי: כשאני אומר תוכנית בין משרדית, זו לא בעיה רק של משרד החינוך, בעיה של משרד האוצר, משרד החינוך, משרד הכלכלה, משרד העבודה והרווחה.

יעקב מרגי: התוכנית תכלול הגבהת הרמה הנדרשת בתנאי הקבלה למקצועות ההוראה.

יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון מעקב ביום העבודה ה-45 מהיום, אז יש לכם 45 יום לעבוד על התוכנית הזו.

יעקב מרגי: אני מבקש לקבל את התוכנית הזו, להורות לשר, למנכ"ל.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.