הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 209, 2017-12-24 11:00

עאידה תומא סלימאן: שלום למנכ"ל עיריית בית שמש שהצטרף אלינו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מהתחלה, כמו בכל סיור, פנינו לעירייה וביקשנו שנהיה בתיאום בעניין הסיור הזה.

עאידה תומא סלימאן: חשוב לי, לאור כל מה שהתפרסם ביומיים האחרונים להגיד שוב, אנחנו בסיור הזה עושות את המוטל עלינו בתוך הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, אנחנו מגיעות כי נשים הודיעו לנו שהן מרגישות מקופחות, הן מרגישות שהן עוברות סבל, הדרה והפרדה.

עאידה תומא סלימאן: זה התפקיד שלנו בתוך הוועדה, זה התפקיד שלי כיו"ר הוועדה וזה התפקיד של חברות הכנסת וחבר הכנסת שהגיע.

עאידה תומא סלימאן: חשוב לנו להגיד, אנחנו לא באות כדי להטריד ולא לעשות פרובוקציה.

עאידה תומא סלימאן: אם יהיו כאלה בדרך, זה ברור שזה לא יהיה מצדנו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו באים לבצע את מלאכתנו, אנחנו באות לסייר, ללמוד וגם כן לנקוט עמדה, לא שאין לנו עמדה, ברור לנו באופן עקרוני שאנחנו נגד כל התופעות, והייתה החלטת בג"צ גם נגד תופעת השלטים, אנחנו באות לסייר, לראות וללמוד ויהיה לנו סיכום בסוף.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, זה סיור של הוועדה, כל האורחים הם אורחים ואורחות מכובדים ומכובדות, אבל מי שיתווה את הטון ואת העשייה בתוך הסיור הזה זה גם הוועדה ואנחנו גם ניקח בחשבון את השיקולים של המשמר שמתלווה אלינו בסיור הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מודה ומקווה שהיום יהיה יום שנלמד בו הרבה וגם נצא עם מסקנות לפעולה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכולכם.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להודות לתושבות העיר שאני יודעת שמנהלות מאבק כבר הרבה שנים בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אם אנחנו ביומיים, בגלל סיור שהוא מאוד רשמי של הכנסת, מאוד בעל אופי ממלכתי, קיבלנו את הריקושטים שקיבלנו ואת הניסיונות להרתיע אותנו אז אני יכולה רק לתאר לעצמי מה הן עוברות ותחזיקו מעמד.

עאידה תומא סלימאן: חלק מהסיור שלנו הוא כדי שאתם תדעו שאתן לא לבד.

<קריאה: אני רק אומר, לפני שאני מעבירה את המיקרופון למירי שלם שכמו שאמרה יושבת ראש הוועדה, התקיים דיון בבית המשפט העליון שהוא בעצם שיאו של ההליך המשפטי מהשנים האחרונות שבו בית המשפט הורה לעירייה, בסיוע המשטרה, להסיר את כל שלטי הצניעות שתלויים בעיר.

<קריאה: הסרה כזו אכן בוצעה לפני כשבועיים, אבל השלטים נתלו מחדש ותראו גם הרבה גרפיטי ומדבקות שקוראות ללבוש צנוע, לכן המצב היום הוא שכל השלטים עדיין קיימים ואנחנו ממשיכים בהליכים המשפטיים והמטרה של הסיור שתראו במו עיניכם את הדברים וגם תשמעו כמובן, תדברו עם הנשים, מה הן עברו, כי לצערנו זה עוד לא נגמר.

<מירי שלם: קודם כל חשוב שתדעו, אנחנו נמצאים כרגע בחלק הצפוני ביותר של בית שמש, זה בית שמש הוותיקה.

<מירי שלם: בית שמש היא צרה וארוכה, אנחנו כל הזמן מתקדמים דרומה ואנחנו נוסעים לאורך ציר שהוא ציר אחד, זאת אומרת אין לה הרבה נפח.

<מירי שלם: היא צרה וארוכה, היא נמצאת בין כאן לבין עמק האלה ולכן אנחנו כל הזמן - - - אני רוצה לדבר על הסוגיה של רב תרבותיות, מי שמכיר עיירות פיתוח, שימו לב, שיכונים מצד ימין ומצד שמאל, בכל סוגיית השלטים שבעצם התחלנו איתה לפני כחמש שנים, עם אורלי.

<מירי שלם: אנחנו כרגע יוצאים מבית שמש הוותיקה, נכנסים לשכונת מגדל המים.

<מירי שלם: אנחנו נראה כאן שלוש שכונות שהן שכונות שמוגדרות כשכונות מסורתיות או חילוניות.

<מירי שלם: השכונה הראשונה זאת בית שמש הוותיקה.

<מירי שלם: אמרתי, אנחנו כל הזמן נוסעים דרומה, אנחנו נפנה פה ימינה, שכונת מגדל המים שנבנתה לפני כ-20 שנה, גם היא שכונה מסורתית חילונית ודתית לאומית.

<מירי שלם: בשכונה הזאת שוכן משכן עיריית בית שמש.

<מירי שלם: כאן מימין נבנה היכל התרבות שהמיקום שלו, שאגב גם מכיל את הקונסרבטוריון.

<מירי שלם: היכל התרבות נבנה כאן כרגע אחרי שהוא היה בקונפליקט במקום אחר, הוא נבנה מלכתחילה ליד שכונה חרדית, התחילו שם עבודות בנייה, הקבלנים זכו במכרזים והיה תורם שתרם תרומה מאוד גדולה ואז התחילו הפגנות של חרדים שגרים סמוך למקום בטענה שיש שם כל מיני עצמות וקברים ואז המלחמה שלהם הצליחה והעתיקו את המקום של היכל התרבות למקום אחר שהוא פחות בקונפליקט.

<מירי שלם: אנחנו נמצאים בשכונת מגדל המים.

<מירי שלם: שוב, שכונה דתית לאומית, חילונית ומסורתית.

<מירי שלם: כאן תראו את עיריית בית שמש, אתם רואים, זה הבניין של עיריית בית שמש.

<מירי שלם: זו שכונה שנבנתה לפני 20 שנה, יש בה הרבה אוכלוסייה רוסית.

<מירי שלם: באופן כללי בית שמש קלטה אליה במשך השנים המון המון עליות.

<מירי שלם: אמרתי שהיא התחילה עם עולים מארצות צפון אפריקה ורומניה, היא קלטה את עלייה רוסית, היא קלטה עלייה אתיופית, היא קלטה לפני 25 שנה המון עלייה אנגלוסקסית שהמשיכה להגיע לכאן והיום יש פה עולים אנגלוסקסים על כל הזרמים של הציבור הדתי, בין ציבור דתי לאומי לבין ציבור חרדי.

<מירי שלם: עכשיו אנחנו יוצאים משכונת מגדל המים.

<מירי שלם: מצד שמאל רואים את השכונה החרדית הראשונה שנבנתה פה.

<מירי שלם: השכונה החרדית הראשונה שנבנתה פה היא נחלה ומנוחה.

<מירי שלם: הסיפור שלה הוא שהיא נבנתה כנחלה ומנוחה.

<מירי שלם: אם אתם רואים את השטח המגודר והמוזנח הזה, זה היה אמור להיות היכל התרבות וכמו שאמרתי, בסמוך, תסתכלו שם מצד שמאל, יש שם שכונה חרדית.

<מירי שלם: בגלל שרצו לבנות היכל תרבות לידם הם יצאו למאבק והם ניצחו, בסופו של דבר היכל התרבות לא קם לידם.

<מירי שלם: זה מגדל המים.

<מירי שלם: אנחנו יוצאים ממגדל המים ונכנסים לשכונה שהיא מצד אחד גבעת שרת ומצד שני מנוחה ונחלה.

<מירי שלם: גבעת שרת זו השכונה החילונית המסורתית האחרונה, לפני שמתחילים לעלות לרמת בית שמש.

<מירי שלם: מצד שמאל שכונת נחלה ומנוחה.

<מירי שלם: ההבדל בין השכונה הזאת לבין השכונה שתראו בהמשך, שהיא רמת בית שמש ב', שנחלה ומנוחה נבנתה כשכונה צדדית, שכונה סגורה, לא חייבים להיכנס אליה, אם אני לא צורכת שם איזה שהוא שירות אני לא חייבת להיכנס אליה.

<מירי שלם: בהמשך, כשנגיע לרמת בית שמש ב' אנחנו נראה שהציר הראשי של העיר עובר שם ואני, בתור אחת שגרה ברמה אחר כך, אין לי שום אפשרות לנוע בעיר חוץ מאשר לעבור דרך הציר הראשי הזה ולכן זה הופך את ה - - - אז אנחנו נכנסים למנוחה ונחלה, שכונה חרדית, ונילי תמשיך את ההסבר, כולל הסיפור של השלטים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו - - - מנכ"ל העירייה - - -

<מתי חותה: בוקר טוב לכולם, לחברי ועדת הכנסת וליושבת ראש הוועדה.

<מתי חותה: אני רוצה לומר כמה דברי הקדמה, ברשותכם.

<מתי חותה: ראשית, אני מסכים בכל הנושא הזה של השלטים, כולנו מסכימים, השאלה היא רק מה עושים.

<מתי חותה: דבר שני, אני רוצה לומר בנושא בית שמש, התפקיד שלנו כאן, התפקיד המוניציפלי, הוא לנהל את העיר על כלל תושביה ועל כלל המורכבות הנובעת מהמרכיבים של האוכלוסיות שנמצאות כאן.

<מתי חותה: מדינת ישראל, עם כל הכבוד, זורקת את כל העבודה אלינו.

<מתי חותה: אנחנו לא שולטים בכניסת התושבים לכאן, ברוך ה' זו מדינה דמוקרטית וכל אחד שרוצה, כולל כל אחד ואחד שנמצא כאן יכול לרכוש דירה בעיר בית שמש.

<מתי חותה: למה הוא לא עושה את זה?

<מתי חותה: ישאל כל אחד ואחד את עצמו כאן למה הוא לא עושה את זה.

<מתי חותה: מה עשתה מדינת ישראל?

<מתי חותה: אתם יודעים שבנו כאן עיר שמוגבלת ל-250,000 תושבים ללא כביש?

<מתי חותה: עד לפני ארבעה חודשים לבית שמש הוביל כביש עם נתיב אחד, למה?

<מתי חותה: כי זה לא עניין אף אחד.

<מתי חותה: אמרו שבית שמש תתנהל לבד, תעשה מה שהיא רוצה.

<מתי חותה: רק לאחר שהתחילו את השיווקים בעיר בית שמש אז הואילה מדינת ישראל לפתוח את כביש 38.

<מתי חותה: אתם יודעים כמה תושבים עובדים בחוץ מהעיר בית שמש בגלל שלא היה כביש לעיר בית שמש?

<מתי חותה: עכשיו אני שואל אתכם, מה מטרת הסיור הזה, האם המטרה שלו היא לנגח, או המטרה שלו היא ללמוד ולעזור לנו, לעיר בית שמש, לנהל את העיר.

<מתי חותה: אז אפשר לבוא להגיד, 'כן, בונים היכל תרבות בעלות של 50 מיליון שקל', אומרים, 'הוא לא נבנה במקום שבו ה - - -'.

<מתי חותה: אתם יודעים שעכשיו אנחנו בונים אצטדיון כדורגל בעלות של 20 מיליון שקל?

<מתי חותה: לא, זה לא נאמר.

<מתי חותה: אנחנו מקציבים מהכספים של שיווק הדירות החדשות 120 מיליון שקל לשיקום השכונות הישנות.

<מתי חותה: אני מודה לחברת הכנסת ששמה לב כאן שהשכונות הוותיקות לא נראות כל כך גרוע בלשון המעטה.

<מתי חותה: אם הייתי לוקח אתכם להראות לכם כמה כספים אנחנו משקיעים בעיר לצורך שיפור התשתיות עכשיו אני שואל אתכם, האם זה התפקיד של עיריית בית שמש, לדאוג לסדר הציבורי בעיר?

<קריאה: ברור, ברור.

<קריאה: מי ידאג אם לא אתם?

<מתי חותה: אני מודה לך, גברתי.

<מתי חותה: את ודאי יודעת שכל הנושא של שילוט הוא על פי חוק עזר עירוני.

<מתי חותה: אם מדובר בסדר ציבורי, אז בסדר, אבל אנחנו לא מתכחשים לתפקידנו, לא מכחישים את תפקידנו, אנחנו חושבים שזה צריך להיות בשיתוף פעולה של כלל הרשויות ואני מקווה שאנחנו נמצאים במסלול הזה.

<מתי חותה: האם אנחנו נצליח?

<מתי חותה: אני לא יודע.

<מתי חותה: בחודש האחרון הוטלו 700 קנסות על השילוט.

<קריאה: אתם לא עושים שום דבר.

<מתי חותה: יש מערכת גבייה מסודרת, הם לא - - - הם קיבלו את הקנסות.

<מתי חותה: אני מנכ"ל העירייה, הם הלכו לבית המשפט, התיקים נמצאים כרגע בדיון בבית המשפט כי התושבים שקיבלו - - -

עאידה תומא סלימאן: בעניין ה - - -

<מתי חותה: לא, בעניין הקנסות לא הסתיימו הדיונים, אבל העירייה - - - הוטלו 700 קנסות, אני לא יודע שהעירייה ביקשה - - - בשנה וחצי האחרונות.

<מתי חותה: ואם אתם רוצים אנחנו יכולים - - -

<קריאה: אני לא מבינה, אתם לא פונים לעקל את החשבונות?

<קריאה: אתם לא פונים להוצאה לפועל למי שלא משלם?

<מתי חותה: העירייה, כמו שאמרתי, הטילה 700 קנסות - - - בחודש האחרון העירייה - - - והשלטים כמו שאתם תראו נמצאים כאן.

<מתי חותה: עכשיו אנחנו נמשיך - - - יכול להיות שמי שחושב ש - - - אנחנו רוצים להוביל מהלך בהסכמה, כי אין מחלוקת - - -

עאידה תומא סלימאן: - - -

<מתי חותה: אני לא יכול להגיד לכם כולם או - - - כי לא בדקתי את הנקודה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני לא חושבת - - - אני רואה שאתה ממש - - - במיוחד שאתם הולכים, אתם הולכים לבית משפט ובית המשפט - - -

<קריאה: מה עלות הקנסות?

<מתי חותה: כמו שאמרתי, אנחנו חושבים שהבעיה - - - אנחנו הרי רוצים לפתור את - - -

<קריאה: חברות הכנסת, העיתונאים מאחורה מבקשים שתדברו למיקרופון כי לא שומעים אתכם.

<מתי חותה: ככל ש - - - מקומות אחרים בארץ שכתוב 'מקום קדוש, נא להתנהג בהתאם', אף אחד לא אומר שזה - - - אני אומר ש - - - כל מקום שהוא בא להראות משהו, להגיד משהו, צריך שהשלט לא יפגע באף אחד, אבל אני שואל אתכם, אם היה שלט שאומר 'רבותיי, נא ללכת בלבוש צנוע' בלבד, האם - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, מי מדבר עכשיו?

עאידה תומא סלימאן: הוא מדבר במיקרופון, והסיור, אמרתי בהתחלה שהוא סיור של הוועדה ושל - - - אני מבקשת, אם יש בעיה עם המיקרופון, לא להפריע תוך כדי, אז תודה.

<מתי חותה: תודה.

<מתי חותה: אפשר להגיע בהסכמות שלא פוגעות באף אחד ולא מדירות נשים, שלא פוגעות במעמד האישה.

<מתי חותה: אם נגיע - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, את השיח הזה אנחנו נעשה אחר כך, בינתיים אנחנו ממשיכים.

<קריאה: אוקיי, זה הרחוב הראשי של הקריה החרדית, בהמשך הדרך יש אומרים שזו שכונה סגורה, אבל יש, לפחות היו פעם, רופאי שיניים, קליניקות של רופאים, יש בהמשך מסחרי, דואר עם מאפייה, אין שום סיבה שהציבור הציוני לא יוכל להיכנס פה.

<קריאה: הנה בית כנסת - - - כל פעם אנחנו - - - אני רק רוצה לציין ולהגיד שהיו שם שלטים קבועים במשך שנים.

<קריאה: תראו את השלטים.

<קריאה: עד שלא קיבלנו צו מבית משפט, עם כל הכבוד לעירייה, הם לא עשו אפילו מאמץ הכי קטן עד שלא קיבלנו - - - אם אני הולכת לעמוד פה במדרכה, אם אני אעמוד פה יותר משתי דקות אז החצר יתמלא בחרדים צועקים, צורחים, מקללים אותי וגם זורקים אבנים.

<קריאה: זה קרה לי מספר פעמים.

<קריאה: לא משנה איך אני לבושה, גם כשהייתי עם מטפחת וחצאית ארוכה.

<קריאה: חשוב להגיד, אתם רואים, זה שלטי קרטון שאין שום בעיה להסיר ואין גם על מי להטיל פה קנס, כי זה לא על בית פרטי.

<קריאה: יש פה מרכז מסחרי - - - אנשים משם לא יכולים להגיע פה למרכז מסחרי.

<קריאה: יש פה אווירה עוינת, אנשים לא נכנסים, כי פשוט מפחדים.

<קריאה: זורקים עלינו, מקללים.

<קריאה: בסוף הרחוב רופא השיניים המשפחתי שהיה לנו פעם, קופת חולים - - - כשאנחנו פונים שמאלה יש מרכז מסחרי, הייתי מגיעה - - - פה רופא השיניים.

<קריאה: נראה את המרכז המסחרי ונמשיך ישר.

<קריאה: מצד שמאל זה מרכז מסחרי, עם - - - קופות חולים, כמובן שאישה לא תרגיש נוח ל - - - עד לפני כשנה או משהו היה פה גם שלט צניעות, גם פה על בית הכנסת, ששם עברנו, היה - - -

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבינה, אם אנחנו מגיעות כדי לראות מה קורה באמת אני לא רואה, אני רואה עיר - - - זה מה שאני רואה.

עאידה תומא סלימאן: אם לא נרד ונראה את התגובות אני לא אבין במה מדובר.

עאידה תומא סלימאן: אני יכולה להגיד - - -

<קריאה: יורדים מהאוטובוס עוד דקה.

<קריאה: זה כביש הרצוג שיורד לכביש - - - זה ציר ראשי, פה אני הותקפתי ליד הבניין הזה, שזה ישב שלד ריק בגלל ש - - - השתלטו על הבניין הזה.

<קריאה: זרקו עליי אבן שפגעה לי בראש - - - זו שכונה - - - זה ציר ראשי של העיר, אי אפשר להתקרב - - - כי החרדים השתלטו על הצומת הזה ו - - - השלט שם עמד שנים, לא ענו לתביעות שלנו להסיר את השלט הזה עד שלא קיבלנו צו מבית משפט.

<קריאה: השלט שחזר על הבניין, השלט עמד שם שנים ולא הוציאו את השלט.

<קריאה: יש פה למעלה על הבניין, אבל היה אחד גדול יותר שם.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, עוד מעט אנחנו נגיע לכיכר הבאה, אנחנו כחברי כנסת וכל חבר כנסת, אחד מהעוזרים שלו יירד איתו וזהו.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, התקשורת רוצה לרדת, שיירדו, אבל שאר העוזרים, להישאר באוטובוס.

<קריאה: אנחנו נכנסים עכשיו לשכונה חרדית, אבל זה שדרות נהר הירדן, זה ציר מרכזי שמחבר בין רמת בית שמש א' ל - - - הבת שלי עוברת ברחוב הזה כל יום פעמיים ביום, כל ילד שהולך לבתי ספר - - - באזורי העיר עובר בציר הזה - - - יש ניסיון להשתלט על הציר, להשתלט על האופי - - - קוראים לזה הקסבה - - - זה יותר בטוח לצבא להיכנס לחברון מאשר למשטרה להיכנס הנה.

<קריאה: כך אמר היועץ המשפטי של העירייה.

<קריאה: נעצור פה.

<קריאה: זה המקום.

<קריאה: אני חייבת להגיד לכם, הציר הזה נחסם - - -

<קריאה: זה צומת של הפרעות, כל שני וחמישי יש פה הפגנות והפרעות.

<קריאה: הנה המרכז לבריאות האישה, תראו מצד ימין, מרכז לבריאות האישה, מחקו את המילה אישה, זה נשאר ככה, זה המצב כבר חמש שנים ואף אחד - - -

<קריאה: בואו נרד ונצלם את זה.

<קריאה: (בהמשך הסיור)

<מתי חותה: רמת בית שמש זו שכונה חרדית, חלק מהזרמים היותר קיצוניים שנמצאים.

<מתי חותה: אגב, בעיר בית שמש זו העיר היחידה בארץ, פרט לירושלים, שהזרמים האלה מתגוררים בה ואנחנו מדברים במספרים לא מבוטלים וכמובן זה חלק מהאתגרים שהעיר שלנו עומדת בהם.

<מתי חותה: הציר נהר הירדן הוא הציר שמחבר את בית שמש הוותיקה עם רמת בית שמש א' והשכונות החדשות, הוא ציר שמחבר באופן זמני, כלומר הוא ציר שכונתי, בהמשך - - -

<קריאה: זמני 25 שנה.

<מתי חותה: את צודקת.

<מתי חותה: בהמשך, ממערב לנו, ייסלל כביש שנקרא כביש מספר 5 והוא יהיה הציר הראשי, הוא גם יהיה ציר רחב יותר שמיועד גם לתנועה וגם להולכי רגל בצורה מסודרת.

<קריאה: רק אולי תגיד שרמת בית שמש והוותיקה, כמו שלנו, הן שכונות מעורבות, ורמת בית שמש ב' היא חרדית.

לאה פדידה: איפה אנחנו עכשיו?

<מתי חותה: אנחנו נמצאים ברמת בית שמש ב'.

לאה פדידה: החרדית?

<מתי חותה: החרדית, עם זרמים יותר קיצוניים.

<מתי חותה: למעשה רוב השלטים שאנחנו מדברים עליהם, רובם ככולם, נמצאים בשכונה הזאת.

<מתי חותה: כמו שראיתם, בקריה החרדית היה שלט אחד קטן, כל השכונה היא ללא שלטים, מדובר בשכונת קצה, כמעט מי שלא חייב להיכנס אליה לא נכנס אליה ולכן גם לא שמים שלטים, אבל בשכונה כאן יש מעבר באופן מתמיד.

<קריאה: הכביש הזה פתוח בשבת או סגור?

<מתי חותה: אף אחד לא מעז לנסוע בכביש הזה בשבת.

<קריאה: פתוח או סגור?

<מתי חותה: - - - כשהם הולכים ברגל, באופן קבוע יש אנשים שם למעלה - - - זה ציר ראשי, כל לילה - - - אין שום בעיה להגיע, למעשה גם אני לא נוסע כאן כי זה יותר ארוך, יש כביש טבעתי ממזרח למערב.

<קריאה: לא, פה זה יותר קצר, אבל זה אולי יותר זמן.

<מתי חותה: יותר זמן, יותר - - - מלא ילדים.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, חברי כנסת בהתחלה.

לאה פדידה: הנה, מה זה?

לאה פדידה: שמלה ארוכה.

לאה פדידה: בואו נראה אם אנחנו עומדות בתקן, עאידה.

לאה פדידה: שמלה ארוכה, שרוולים ארוכים, צוואר סגור.

עאידה תומא סלימאן: אני רוב החיים שלי עומדת בתקן הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מדד.

<קריאה: מה שחשוב שהיו שלטים גדולים למעלה - - - זה הוסר כמה פעמים - - - תסתכלו מסביבכם, שם בבניין ממול, שם כתבו כתובת 'הכניסה לרפורמים אסורה'.

<קריאה: וגם על המדרגות כתוב נשים-גברים.

עאידה תומא סלימאן: את רוצה, תצלמי עם הרקע, אבל אני לא הולכת לעמוד ליד השלט.

מוסי רז: אני רוצה לעבור שם, אני לא יודע אם אני רפורמי או לא.

מוסי רז: כתוב 'אין כניסה לרפורמים'.

<קריאה: עכשיו - - - לנסות לעלות על גרם המדרגות, כי יש שם מימין גברים, שמאל נשים.

<קריאה: עאידה, בואו נתקרב לכיוון האוטובוס.

<קריאה: הנה, הם יוצאים.

<קריאה: את רואה?

<קריאה: ככה זה.

<קריאה: את רואה אותם?

<קריאה: ככה זה.

<קריאה: ככה זה, ככה בעשר שניות מכנסים אותם.

<קריאה: ככה זה, זה צבא, ראית אותם עם טלפונים?

<קריאה: זה צבא.

קסניה סבטלובה: רוצים להיכנס לחנות, לראות, להסתובב פה.

<קריאה: לא, לא.

<קריאה: בואו.

מיכל בירן: למה אי אפשר להסתובב?

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, שאף אחד לא יפנה שאלות - - -

<קריאה: אני גם רוצה להגיע לשלט של 'אין כניסה - - -

<קריאה: הנה, יש פה את השלט ש - - -

עאידה תומא סלימאן: מה יש שם?

עאידה תומא סלימאן: למה אין - - -

קסניה סבטלובה: 'אין כניסה לרפורמים'.

עאידה תומא סלימאן: אבל לאן אין כניסה?

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, אנחנו עוברים ככה, נשים, תעשו לי טובה, כאילו לא נרגיש טוב עד שלא יהיה - - - ראינו, התרשמנו, אנחנו מבינות - - -

<קריאה: אבל האם את קיבלת את התחושה?

עאידה תומא סלימאן: כן.

<קריאה: הנה, זה השלט - - -

עאידה תומא סלימאן: אני לא צריכה שיהיו עימותים.

קסניה סבטלובה: לא רוצים עימותים, אבל רוצים להיכנס פה לאיזה חנות חמש דקות, להסתובב ולראות.

<קריאה: אני סתם יורדת פה מהאוטו וחוטפת פה נאצות.

עאידה תומא סלימאן: פתאום כל האורחים ירדו, מה קרה?

<קריאה: זה השלט של 'אין כניסה'.

<קריאה: זאת רמת בית שמש ב', זו שכונה מאוד - - - אין לי שבוע שאני לא נתקעת פה ב - - - כמו בסרטי בלהה, לפעמים כל פחי האשפה בוערים פה על הציר הזה, או שהכביש - - -

עאידה תומא סלימאן: אני רואה שמביאים פה - - -

<קריאה: כן, כן.

<קריאה: זה השלט.

<קריאה: אם תשאירי את זה פה ייתלו את זה.

<קריאה: אל תשאירי את זה פה, חבל.

עאידה תומא סלימאן: לא, אני לוקחת את זה, אני אתלה את זה בוועדה.

עאידה תומא סלימאן: על מעבר החציה.

<קריאה: גם במעבר החציה לבוש צנוע.

<קריאה: זה כבר באמת - - -

<תושבת השכונה: זו השכונה שלכם?

<תושבת השכונה: למה?

<תושבת השכונה: מה מפריע לכם?

<תושבת השכונה: זו שכונה חרדית.

<קריאה: אין דבר כזה, יש חוק - - -

<תושבת השכונה: זו שכונה - - - טוב לה ככה, למה להיכנס?

<קריאה: מה זאת אומרת?

<קריאה: המרחב הציבורי.

עאידה תומא סלימאן: הבעיה שזה בתוך העיר - - -

<תושבת השכונה: אנשים, יש להם - - -

עאידה תומא סלימאן: גברתי, זה בתוך העיר.

<תושבת השכונה: אנשים, יש עניין של שמירת עיניים - - -

עאידה תומא סלימאן: וזה ציר שעוברים פה, דרכים שהן לא - - -

<תושבת השכונה: אבל זו הצהרה של דווקא עכשיו.

<תושבת השכונה: למה לעשות דווקא?

עאידה תומא סלימאן: לא, לא.

<תושבת השכונה: כן, באתם לעשות קניות בלידר, נכון.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא - - -

לאה פדידה: - - - שכבודה של אישה נשמר וכבודה של אישה לא מודר.

<תושבת השכונה: אין בעיה, אבל תשאלי פה אישה שהיא מרגישה שהכבוד שלה נפגע, אין בעיה - - -

לאה פדידה: סיפרה אישה שהיא קיבלה אבן בגלל שהיא עברה ברחוב.

<תושבת השכונה: אבל למה היא עברה ברחוב?

<תושבת השכונה: זה היה הרחוב שלה, זה היה השכונה שלה?

<תושבת השכונה: לא, היא עשתה דווקא.

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת?

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת?

לאה פדידה: סליחה, סליחה, סליחה, רחוב ציבורי.

<תושבת השכונה: כמו שאת עושה עכשיו דווקא.

לאה פדידה: אני עושה דווקא?

<תושבת השכונה: את עושה דווקא - - -

לאה פדידה: אני עוברת במדינת ישראל - - -

<תושבת השכונה: למה את באה - - - יש לך מה לעשות בשכונה?

<תושבת השכונה: יש לך מה לעשות פה?

עאידה תומא סלימאן: אין מגורים שאסור להיכנס אליהם.

<תושבת השכונה: שאלתי שאלה, יש לך פה מה לעשות בשכונה?

עאידה תומא סלימאן: כן, כמו כל מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, גברתי, אני מרגישה את לא רוצה לנהל שיח, את רק רוצה לצעוק.

<תושבת השכונה: אני מנהלת שיח מאוד יפה, אני אפילו לא צועקת.

עאידה תומא סלימאן: לא, את לא שומעת אף אחד.

עאידה תומא סלימאן: את לא שומעת אף אחד מאיתנו.

<תושבת השכונה: אני אפילו לא צועקת.

עאידה תומא סלימאן: את רוצה לשמוע?

עאידה תומא סלימאן: את רוצה לנהל שיח?

<תושבת השכונה: אני שומעת, אני אשמח לשמוע.

עאידה תומא סלימאן: אני בשמחה אשוחח איתך.

<תושבת השכונה: נו, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: אחד הדברים שצריך להבין אותם, אין דבר כזה שכונה סגורה לכלל אזרחי מדינת ישראל ורק לקבוצה - - -

<תושבת השכונה: את יכולה - - - תכבדי.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מכבדות.

עאידה תומא סלימאן: לא אמרנו שום מילה רעה - - -

<תושבת השכונה: את מגיעה לפה - - - ובראש גלוי אז זה לא נקרא לכבד.

<תושבת השכונה: תסלחי לי, אפילו לי יש לי אחיות חילוניות, בשמחה רבה אני מקבלת אותן בבית והן באות ומכבדות אותי בשכונה שלי.

עאידה תומא סלימאן: לא, את צריכה גם לכבד - - -

קסניה סבטלובה: אתם לא גרים במדינה חרדית, אתם גרים במדינת ישראל.

<תושבת השכונה: אבל זו שכונה חרדית.

קסניה סבטלובה: זה בסדר, אבל זה חלק ממדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, את צריכה גם לכבד אותי.

קסניה סבטלובה: יש פה חופש - - -

<תושבת השכונה: יש חופש - - - יש גם חופש להיות - - - אני אבוא ואקבל אותך בבית שלי, אני אבוא ואכבד אותך - - -

עאידה תומא סלימאן: את מתארת לעצמך, אם תגיעי לשכונה חילונית - - -

<תושבת השכונה: את יודעת מה?

עאידה תומא סלימאן: שנייה, את אמרת שאת רוצה לשוחח.

<תושבת השכונה: תקשיבי, אני אכניס אותך גם אליי הביתה ואני אבוא ואכבד אותך שתבואי אליי לשבת ותשחקי עם הילדים שלי בשמחה רבה, תכבדי אותי.

עאידה תומא סלימאן: אז אני שואלת אותך, בשכונה חילונית - - -

לאה פדידה: אבל תגידי לי, בשכונה חרדית - - -

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול אותה שאלה.

עאידה תומא סלימאן: אם את - - -

<תושבת השכונה: אבל תכבדי אותי.

לאה פדידה: אני מכבדת אותך, את לא מכבדת אותי.

עאידה תומא סלימאן: אם את מגיעה אליי הביתה, תתארי לעצמך שאני הייתי אומרת לך, 'תכבדי אותי, אני האישה החילונית, תורידי את המטפחת מהראש', בחיים לא הייתי עושה דבר כזה.

<תושבת השכונה: אבל זה מפריע לך שאני עם כיסוי ראש?

<תושבת השכונה: אני שואלת, מבחינה דתית - - -

עאידה תומא סלימאן: כל אדם יעשה עם עצמו מה שהוא רוצה.

<תושבת השכונה: את יודעת מה?

<תושבת השכונה: אם זה היה מפריע לך, אני זורמת אותך, אם היה מפריע לך שאני אגיע אלייך הביתה - - -

עאידה תומא סלימאן: יופי, אני - - -

<תושבת השכונה: את איתי?

<תושבת השכונה: אני הייתי איתך.

עאידה תומא סלימאן: אני איתך, אבל אני רואה ש - - -

<תושבת השכונה: אם אני הייתי מפריעה לך שאני מגיעה הביתה עם כיסוי ראש, זה מפריע לך? אני שואלת אותך שאלה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מפריע לי שום דבר שאת עושה עם עצמך - - -

<תושבת השכונה: אבל אני איתך - - - אבל אנחנו מנהלים שיחה מבוגרת.

<תושבת השכונה: תקשיבי לי, אישה מאוד משכילה, אני באתי מהמקום שלך, נשמה, אני איתך, תקשיבי טוב - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מכבדת - - -

קסניה סבטלובה: אנחנו מבקשים שגם תכבדו אותנו.

<קריאה: חברים, לעלות לאוטובוס.

עאידה תומא סלימאן: בואו נעלה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, נשים - - - הח"כיות, לאוטובוס.

<קריאה: תשאיר אותם פה, אני לא רוצה שהם יהיו איתנו.

עאידה תומא סלימאן: מה זה צריך להיות?

<קריאה: שלא יעלו לאוטובוס, מה שאתם תחליטו.

לאה פדידה: ניהלנו דו שיח ואתן קורעות את השלט בצורה פרובוקטיבית.

<קריאה: שהח"כים יעלו.

עאידה תומא סלימאן: שאני עכשיו אבקש מהם לא להוריד את המדבקות?

עאידה תומא סלימאן: מה זה?

עאידה תומא סלימאן: הם התחילו לקרוע את המדבקות, הנשים.

לאה פדידה: כי הם חיפשו פרובוקציה, ניהלנו דו שיח.

עאידה תומא סלימאן: זה לא ככה, זה לא הולך ככה.

לאה פדידה: את צודקת במאה אחוז.

לאה פדידה: ניהלנו דו שיח, נשים הסכימו לשוחח, לדבר על חילוקי הדעות, אבל מה זה הפרובוקציה הזו.

לאה פדידה: (המשך הסיור באוטובוס)

<קריאה: כמו שאמרתי, אנחנו עוד מעט ממש מסיימים את הסיור.

<קריאה: בעצם זו הייתה, בוא נגיד, נקודת ההיי של הסיור.

<קריאה: כמו שאמרתי ואני אגיד שוב, בשבילי זו הדרך הביתה, זה לא ציר שאני עוברת בו באופן סתמי.

<קריאה: לי זאת הדרך שלי הביתה, אני עוברת פה כמה פעמים ביום ויש פה כמה סוגיות שחשוב לדבר עליהן.

<קריאה: כמה דברים, דבר ראשון, הסוגיה של מרחב ציבורי, יש פה שאלה מאוד גדולה - - - עכשיו הגענו לקצה הדרומי של העיר, תראו מה קורה מאחורה, בעצם סיימנו כרגע את בית שמש, אבל היא תמשיך לגדול עד צומת עמק האלה.

<קריאה: הם לא יקראו לזה בית שמש, יקראו לזה נווה שמיר, או משהו כזה.

<קריאה: כמו שעאידה אמרה, הסיפור של המרחב הציבורי הוא הדבר הכי קריטי כאן, הסיפור של למי שייך המרחב הציבורי, האם שכונה חרדית, שכונה שמי שגר בשכונה יכול להחיל את הכללים שלו עליה.

<קריאה: ראש העיר בבית המשפט לפני שבועיים דיבר על השכונות החרדיות בתור שכונות פרטיות.

<קריאה: זה דבר שאי אפשר לקבל, כי אני חושבת שזו סכנה לכל מה שקורה.

<קריאה: דבר שני, הסיפור של הרב תרבותיות, אני חייבת להתייחס.

<קריאה: בסוגיית הרב תרבותיות - - - אני רק אוסיף מה שנילי אמרה לגבי השכונות החדשות, בפגישה שלי עם מוסי, בשיחה הראשונה, לא הסכמנו, לגבי השכונות החדשות, היו שם צריכים להיכנס חברה קדישא, לבדוק שאין עצמות ולדאוג שיש קבורה כשרה, אם יש שם עצמות עתיקות.

<קריאה: זה פשוט היה מבחני כוח בין פלגים שונים של החברה החרדית, הרביצו אחד לשני, שלחו קשיש בן 70 לבית חולים עם תפרים ועם חשד לזעזוע מוח, שברו לו את הגולגולת, ועל בסיס זה הגיעו משטרה ו - - -

עאידה תומא סלימאן: כאשר זה - - -

<קריאה: בדרך כלל המשטרה לא נכנסת בכלל ל - - - זה שלטון כוחני, אנרכי, יש פה בועה של חוסר שלטון חוק - - - והמשטרה והחוק - - -

<קריאה: אם אתם מכירים את השיח הרב תרבותי שבעצם אומר שזה אוכלוסייה שגרה במקום מסוים ו - - - ואמרו לכם, 'ואנחנו, זה אורח החיים שלנו, אל תתערבו לנו', זו שאלה שמרחפת באוויר, האם אנחנו בעצם בתור נשים אורתודוקסיות אבל מזן אחר יכולות להגיד להם משהו, אבל הסיפור פה שאנחנו לא אומרות להם משהו, אנחנו נלחמות על המרחב הציבורי ששייך לכולם, אנחנו לא באות ואומרות מה הפרקטיקות שהן יכולות לנהוג אצלן בבית, אבל שלא יכפו עלינו את שלהם.

<קריאה: זה טריטוריה, זה הסמל, אין שום קשר לצניעות.

<קריאה: עליזה רוצה לציין שמול השלט הזה של הכניסה לשכונה החרדית הבית שלה, היא יוצאת מהבית כל בוקר ורואה את השלטים האלה.

<קריאה: אנחנו כבר שנים מבקשים מהעירייה להסיר את זה והיא רק נענתה כשהגענו לבית משפט עם צו.

<קריאה: עליזה גרה פה והיא מסתכלת מהבית כל בוקר, שלט קטן עכשיו, היה שלט גדול וכל חצי שנה אגב מחליפים אותו כי השמש עושה את שלה וזה נהיה דהוי אז הם מחליפים.

<קריאה: אגב, הם מצליחים להחליף את זה בלי מנוף, שלא עולה 50,000 שקל, כפי שהעירייה מתלוננת שעולה לה כל כך הרבה כסף להסיר את זה.

<קריאה: היא משקיעה פה מאות מיליונים, אבל החיים שלנו, הבטיחות שלנו, הזכויות שלנו אפילו לא שוות 50,000 שקל.

<קריאה: תודה רבה, מר חותה.

<קריאה: זה בית ספר 'אורות' בנים.

<קריאה: פה בית ספר 'אורות' בנות, הבת שלי נכנסה לפה בכיתה ב', יחד עם - - - איך שניסינו להיכנס לבית הספר החדש היה ניסיון להשתלט על המוסד, להשתלט על המבנה.

<קריאה: אותם קיצונים שראינו ברמת בית שמש ב', אותם קיצונים שראינו עכשיו - - -

<מתי חותה: אנחנו נמצאים כאן במתחם, מימיני יש שני בתי ספר צמודים, בית ספר 'אורות' בנים ובית ספר 'אורות' בנות, זה מיועד למגזר הדתי לאומי.

<מתי חותה: משמאלי זה בית ספר 'בעלז', מיועד לתלמידות של בית ספר 'בעלז'.

<מתי חותה: בהמשך זה - - - ברמת בית שמש ב', כמו שאמרתי, שכונה של בעיקר - - - אני מצטער לשמוע את השיח כאן כי השיח מדבר על דברים שקרו לפני חמש ושש שנים ולהעלות את הדברים האלה לא תורם - - - אנחנו יכולים לרדת כאן, מי שרוצה - - - בתי הספר.

<מתי חותה: היה סיפור לפני חמש ושש שנים והסיפור הסתיים.

<קריאה: היה סיפור - - - פה השכונה ציונית, פה השכונה החרדית, החרדים רצו את המבנה, אין להם מספיק בתי ספר, כי לא בונים להם מספיק בתי ספר, אני לא יודעת אם זה בגלל עירייה או - - - אין מספיק מוסדות, אין מספיק מבנים פה.

<קריאה: הם רצו את המבנה, ניסו להשתלט על מבנה בכוח, הגיעו אותם אנשים שראיתם ברמת בית שמש, הם היו מגיעים מדי בוקר ו - - - וכל יום - - - ביקשנו מהעירייה לעשות פה סדר, הם לא נענו לנו, ביקשו מאיתנו לוותר, אנחנו שמרנו - - - עליזה, שושנה, אני, מרים, איב לא נמצאת פה, נשות העיר, היינו פה, גם האבות, יום יום, ליווינו את הבנות הלוך חזור לאוטובוסים כדי שלא - - -

עאידה תומא סלימאן: מה המצב עכשיו?

<קריאה: המצב עכשיו שלום ושקט - - - כי אנחנו לחצנו ונלחמנו.

<קריאה: זה לקח מאבק ומלחמה וחשיפה בתקשורת.

<עליזה קולמן: אני רק רוצה להסביר לכם מה קרה בקיץ האחרון.

<עליזה קולמן: שמי עליזה קולמן, אני גרה בבית שמש כבר מעל 20 שנה, אני גרה ממש מול הכיכר שם למעלה.

<עליזה קולמן: בקיץ האחרון היה סיפור עם מדריכות ומדריכים, בעיקר מדריכות של עזרא שירדו מרמת בית שמש להדריך בבית שמש.

<עליזה קולמן: כל שבוע באותו זמן הם ירדו, כי הם לא רצו בשבת, הם שומרים שבת, הציר היחיד כדי לרדת מרמת בית שמש לבית שמש זה איפה שהיינו.

<עליזה קולמן: הן היו מקבלות צעקות, יריקות, צעקו עליהם דברים.

<עליזה קולמן: בסוף מה שאנחנו עשינו, הם ירדו עם ליווי הורים כל שבת.

<עליזה קולמן: זה התחיל הם 10 הורים והיה ממש בלגן שלם וזה הגיע עד 100 הורים שהיו מלווים את הבנות.

<עליזה קולמן: בסוף לא היה - - - לא היה שום דבר, כי היה שבת, היה אנחנו מולם, בעיקר כי הם היו אומרים 'תראו את השלטים', אנחנו הולכים נגיד כאן, בסוף הכול הסתדר כי עבדנו, אנשים עבדו מאחורי הקלעים - - - בקיץ היה שיתוף פעולה מלא עם המשטרה.

<עליזה קולמן: הם שלחו בלשים - - - כל פעם היה משטרה.

<עליזה קולמן: אבל שם למעלה, אם את אישה ואת הולכת לבד, לא כל פעם, אבל אי אפשר להגיד שלא יתקפו אותך וזה לא משנה מה את לובשת.

<עליזה קולמן: צריכים להבין, זה עניין של שליטה וטריטוריה, זה לא עניין של מה לובשות.

<עליזה קולמן: (בישיבה)

עאידה תומא סלימאן: שלום לכולם.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מכלל הנשים, אנחנו רוצות לסכם את הסיור, אז אני מבקשת קצת שקט.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה קודם כל להודות לקיבוץ על האירוח ולמרכז הרפורמי על כל הפרטים של לדאוג שהסיור ייצא לפועל וכמובן אתם ראיתם שחברות הכנסת וחבר הכנסת, היה חשוב לכם להגיע.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכם.

<קריאה: גם אם באיחור.

עאידה תומא סלימאן: גם באיחור, גם לאחר ישיבות בכנסת, היה להם חשוב להגיע, אני מודה לכם.

עאידה תומא סלימאן: בדרך כלל אני רואה שבתקופה האחרונה אני רואה שהוועדה מצליחה לעניין הרבה ח"כים וח"כיות.

עאידה תומא סלימאן: הסיור, האמת, לא ידעתי למה לצפות מהסיור הזה ולקחתי את זה, אני חושבת, שלורן, כשהיא אמרה לי, 'מה דעתך, עאידה, שנעשה סיור?' אמרתי 'כן, למה לא?' זה היה בקלות כזו.

עאידה תומא סלימאן: לא שהייתי חוזרת בי מהאמירה הזו עכשיו, אבל אני הבנתי שכשנשים דורשות שהוועדה לקידום מעמד האישה תהיה לצדן ותבדוק מה המצב שהן עוברות יום יום ואת ההדרה ואת ההפרדה והרגשות של הפחדה ואימה, הוועדה חייבת להתייצב.

עאידה תומא סלימאן: אני כיו"ר הוועדה חייבת להיות פה ולדעת ולהבין מה קורה פה.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן לח"כיות להגיד כמה מילים על ההתרשמויות שלכן ואנחנו נסכם אחר כך.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד בשמי, לפני הסיכום בשם הוועדה, שזה היה בדיוק להרגיש מה עוברת אישה שנקלעת למקום הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני עכשיו סיפרתי ואמרתי שהם ידעו שאנחנו סיור, סיור רשמי פורמלי של הכנסת, שאנחנו ח"כים וח"כיות והרבה פעמים החסינות שלנו היא יותר בפני הציבור מאשר בפני החוק, כלומר הציבור חושב פעמיים לפני שהוא עושה איזה שהוא צעד כשמולו יש ח"כ או ח"כית.

עאידה תומא סלימאן: אם המצב היה ככה ואנחנו הרגשנו את המתח באוויר ואני הרגשתי את הניסיון להטיל אימה, למרות שהייתה אישה שרצתה לשוחח איתנו ולא הרבה בהקשבה, אבל רצתה להגיד לנו משהו, ואני מאוד חיבבתי את זה, אם אנחנו הרגשנו את האימה הזו אז בטוח שהנשים מרגישות את זה כפליים או שלוש פעמים יותר וחוטפות הרבה יותר ממה שראינו היום.

עאידה תומא סלימאן: בעיניי זה היה יותר ומעבר וזה אף פעם לא רק הדרת נשים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה מאבק על טריטוריה, מאבק על שליטה, בדיוק כמו כל ניסיון לדכא נשים או להיות אלימים כלפי נשים, זה תמיד ניסיון לשליטה ופה אני חושבת שיש מאבק די רציני לסמן טריטוריות ולשלוט בטריטוריות ולהרחיק ציבור.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להגיד, באותו רגע שמנסים לשלוט בכן, נשות בית שמש שמגיעות לאזור הזה, תזכרו טוב מאוד שהם בטוח בטוח שולטים בנשים שנמצאות שם.

עאידה תומא סלימאן: זו שליטה לשני הכיוונים, זה שליטה בנשים שמגיעות מבחוץ וזה שליטה כלפי פנים, כלפי הקהילה עצמה.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכולם על הסיור, אנחנו נסכם בסוף עם כמה החלטות.

עאידה תומא סלימאן: אני לא הרגשתי שיש החלטה, אני לא אגיד מספקת, אני לא אגיד כלום, אני הסתובבתי, לא ראיתי שוטר אחד בעיר הזו ואני אציע לשר ארדן אולי לבנות תחנת משטרה פה.

עאידה תומא סלימאן: אני הרגשתי איך עושים מדינה בתוך מדינה, לא?

עאידה תומא סלימאן: ראש הממשלה כל הזמן דיבר על האוכלוסייה הערבית שעושה מדינה בתוך מדינה, אני אציע לו גם שיגיע לסיור פה, שיראה איך עושים מדינה בתוך מדינה, שאין בה אכיפה, אין לה חוקים ויש בה הרבה דיכוי.

לאה פדידה: קודם כל תודה לחברת הכנסת עאידה על סיור מאוד חשוב וללורן היקרה ולכם, נשים יקרות שלא נכנעות, ממשיכות, זה דבר לא פשוט.

לאה פדידה: יש פה טעות גדולה מאוד בין המושג מרחב ציבורי לבין מרחב פרטי.

לאה פדידה: גם לך, כבוד המנכ"ל, כן, רשות מקומית אחראית על הסדר במרחב הציבורי, נקודה.

לאה פדידה: וכן, במרחב הציבורי אישה לא יכולה לגשת אליי ולהגיד לי 'את לא יכולה לעבור כי את גלויית ראש'.

לאה פדידה: זה דבר שנתן לי כזה זץ בפנים ואז הבנתי מה אתן עוברות, כי אני לתומי הייתי בטוחה שאני לובשת צנוע היום.

עאידה תומא סלימאן: אבל הלכת עם מכנסיים.

לאה פדידה: אז זהו.

לאה פדידה: אני רוצה להגיד לכם משהו, הרי השילוט הוא החלק הקל, אנחנו רואות אותו, אפשר להתמודד איתו באכיפה נכונה ובפקחים, הדבר העיקרי, מה מביא את לאותם אזרחים ותושבים את הלגיטימציה לשים שילוט כזה במרחב הציבורי ולצאת נגד נשים ולצאת נגד חופש ולצאת נגד הזכות שלי, שלך, שלו, להתהלך כבן אדם חופשי ולכבד את האחר.

לאה פדידה: בדיוק כמו שהיא תגיע לשכונה שלי, אני מאוד אכבד את הלבוש שלה וגם את הלבוש שלו, שיבוא כבודו עם שחור, עם מה שהוא רוצה.

לאה פדידה: במדינת ישראל של 2018 זה מזעזע בעיניי, אנחנו חייבות וחייבים ללמוד לקבל אחד את השני.

לאה פדידה: יש בינינו הבדלים של דת, לאום, עדות, בואו נחיה ביחד ונדע לעשות את זה.

לאה פדידה: והתפקיד שלנו כמחוקקים באמת להיות איתכם וללוות אתכם והתפקיד שלכם, כנשים, שלקחתם על עצמכם, ויישר כוח, להעלות את זה לסדר היום הציבורי, ואדוני המנכ"ל, שאתה מייצג את העירייה, ואני באה משם 18 שנה, אתה לא יכול להגיד שניתנו קנסות ולא לאכוף, אין דבר כזה שאין פיקוח עירוני.

לאה פדידה: ללכת למשטרה להסדרי פיקוח ולהקים אפילו סיירת משותפת של דתיים וחילוניים על מנת לשמור על המרחב הציבורי.

לאה פדידה: אני לא חושבת שזה מאבק שלנו, החילוניים, זה מאבק של דתיים וחילוניים, לשמור על מרחב ציבורי ולחיות ביחד.

לאה פדידה: ואני מאוד מודה לכם על הסיור.

מוסי רז: ראשית, אני רוצה להודות לך, עאידה, על הארגון של הסיור הזה, שאני חושב שהיה מאוד חשוב, וכמובן ללורן ולכל מי שארגנה, אני לא יודעת מי עוד ארגנה.

<קריאה: המרכז הרפורמי לדת ומדינה.

מוסי רז: אז המרכז הרפורמי לדת ומדינה, ענת, יושבת ראש, מנהלת, לא יודעת מה, וכל האחרות.

מוסי רז: אני חושב שהדברים שראינו, אמנם ראינו קצת, כי הרי ברור שאנחנו לא איזה נערה שעוברת לבד ברחוב, אין מה להשוות מה שראינו למה שקורה כאן יום יום, היו דברים מזעזעים, והדברים ששמענו מזעזעים הרבה יותר, כי כפי שאמרתי, אנחנו לא באמת יכולים לראות.

מוסי רז: הדברים האלה צועקים לשמים, הם, אני חושב, נובעים משתי סיבות מרכזיות, אולי יש עוד, אבל שתי סיבות מרכזיות שאני יכול להעלות על הדעת.

מוסי רז: אחת, שבאמת מדובר פה, אני לא רוצה להכליל, אבל יש פה אנשים שבשבילם האישה היא פשוט חפץ ואם אפשר להגיד שהיא לא עוברת פה אם היא לובשת כך או היא לא תדרוך במדרכה הזאת, כי כאן אין כניסה לנשים או כל דבר אחר, אז נקודה, זה מה שהם אמרו וכך צריך להיות, מי אנחנו בכלל שנגיד להם אחרת או מי האישה שתגיד להם אחרת.

מוסי רז: והסיבה השנייה, אני לא יודע אם היא יותר חמורה או פחות חמורה, הם פשוט רוצים ליצור מצב שתוך כמה שנים הם יהיו פה לבד, הם יעיפו מפה את כל מי שלא כמוהם.

מוסי רז: אז הם חושבים שאם הם יפגעו בנשים, ראיתי גם רפורמים, אין פה רפורמים, זה כמו האנטישמים במדינות שאין שם יהודי אחד, הם יודעים שהם שונאים את היהודים, זה אותו דבר.

מוסי רז: יכול להיות שהם חושבים שהנשים זו אוכלוסייה יותר מוחלשת, שאם הם ידירו אותן, אולי הגברים לא יצטרפו אליהם, אולי אנשים יגידו 'כן, זכותם, זו הקהילה שלהם, זה מקום שלהם'.

מוסי רז: זה לא מקום שלהם, זה מקום ציבורי ואסור לאפשר דברים כאלה כי המטרה שלהם, כפולה, לא להדיר נשים, אלא להשפיל נשים, לפגוע בנשים, גם בצורה שאני לא יודע, אלימה או לא אלימה, וגם בצורה שברור שהיא אלימה, והמטרה השנייה זה פשוט לסלק מפה אוכלוסייה מאוד גדולה של אנשים.

מוסי רז: אדוני המנכ"ל, אני מבין שאתה לא גר פה, אבל גם אתה בין אלה שהם רוצים לסלק מפה, אל תתבלבל.

מוסי רז: אסור לנו להרשות את הדבר הזה.

מוסי רז: אנחנו צריכים כמובן לכבד אותם ואני גם היה לי את הוויכוח עם נילי בעבר, אני בעצמי באתי לפה להפגין עם האוכלוסייה החרדית, שהיא סבלה מאלימות מאוד קשה, מותר להם לגור איפה שהם רוצים, אבל אסור להם לנהוג בצורה כזאת ואנחנו - - -

<יעל כהן–פארן: תודה שוב לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, על ארגון הסיור ואני מתנצלת באיחור, הגענו מישיבה אחרת בכנסת, עם הצבעות על חוק הפריימריז, כפי ששמעתם עליו בטח, על מימון פריימריז, ובסופו, רק לספר לכם, אנחנו דיברנו אם להגיש או לא להגיש רביזיה והחלטנו להגיע לפה ולא להגיש את הרביזיה, אבל תוך כדי שדיברנו על זה שיש את הסיור בבית שמש אז חבר הכנסת יעקב אשר הגיב 'אה, אתם הולכים לעשות פרובוקציות', אז אמרתי לו, 'בוא, תצטרף, תראה גם אתה מה קורה שם'.

<יעל כהן–פארן: אבל עוד פעם, אתם יודעים שחבר הכנסת אייכלר הגיש ליושב ראש הכנסת פנייה שבכלל איך זה יכול להיות שוועדה של הכנסת משתפת פעולה עם המרכז הרפורמי, רחמנא ליצלן, ועוד לעשות פרובוקציה בבית שמש.

<יעל כהן–פארן: פשוט בלתי נתפס איך הם רואים את זה, אנחנו הפרובוקטורים.

עאידה תומא סלימאן: הבנתם שיש מישהו יותר שנוא עוד מאיתנו.

<יעל כהן–פארן: כן, הם אמרו את זה, הם אומרים את זה וגם יש סקרים - - -

עליזה לביא: עאידה, אנחנו יודעים שלא כל יום את מוצאת מישהו, אנחנו יודעים את זה, אבל - - -

<יעל כהן–פארן: אבל זה שאנחנו הסיור, אנחנו הפרובוקטורים, ולא הם ולא השלטים, אלא אנחנו, שבאנו לראות אותם, זה הפרובוקציה, זה פשוט בלתי נתפס.

<יעל כהן–פארן: אני רוצה לספר לכם שבתור ילדה אני גדלתי ברמת גן וסבא וסבתא שלי גרו בבני ברק, ממש בלב של הלב של בני ברק, הם לא היו דתיים, אבל גרו בבני ברק, ככה התגלגלו.

<יעל כהן–פארן: והיינו הולכים אליהם בשבת ברגל על רחוב רבי עקיבא, כולו סגור, הם גרו ממש באמצע של רבי עקיבא.

<יעל כהן–פארן: ולא היה שום שלט והייתי מסתובבת שם אפילו במכנסיים קצרים בתור ילדה, אף אחד לא העיר לי.

<יעל כהן–פארן: אני חושבת שיש פה איזה שהיא הקצנה של החברה החרדית בצורה בלתי נתפסת ב-30, 20 השנים האחרונות.

<יעל כהן–פארן: זה כנראה תגובת נגד לפמיניזם ולפתיחת כלפי נשים ולשינויים שיש בחברה הכללית, אז הם חייבים לבדל את עצמם הרבה יותר, להקצין את עצמם הרבה יותר כדי להרחיק מהם את הדברים הנוראיים האלה של שחרור האישה ושל חופש ושוויון, אבל יש פה עניין באמת של מרחב ציבורי.

<יעל כהן–פארן: מה שאפשר לעשות בבית אי אפשר לעשות במרחב ציבורי, זה קודם כל.

<יעל כהן–פארן: באמת, זה צריך להגיד 'עד כאן'.

<יעל כהן–פארן: תיקנו את כל השטחים שבין הבניינים שיהיו פרטיים, תעשו שם מה שאתם רוצים, היום זה לא המצב.

<יעל כהן–פארן: היום בין הבניינים יש לכם רחוב שממומן על ידי המדינה, שהוא קרקע של מדינה ואתם לא יכולים לעשות שם מה שאתם רוצים, נקודה.

<יעל כהן–פארן: זהו.

<יעל כהן–פארן: אין פה שום שאלה.

<יעל כהן–פארן: לגבי ההקצנה.

<יעל כהן–פארן: אנחנו כאן, שוב, אין כאן אף חבר כנסת מהקואליציה, כנראה בחרו שלא להגיע, להכניס את עצמם לתוך הנבכים האלה של הוויכוח, אבל אין ספק שאנחנו - - -

לאה פדידה: אולי הם עסוקים בהישרדות, אנחנו בעשייה.

<יעל כהן–פארן: הם עסוקים בהישרדות, נכון.

<יעל כהן–פארן: אנחנו בכנסת, ובשאיפה שבקרוב גם נחליף את השלטון, נדאג שהדברים האלה לא ימשיכו.

<יעל כהן–פארן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, יעל.

עאידה תומא סלימאן: עליזה.

עליזה לביא: עאידה, תודה רבה על הסיור.

עליזה לביא: למרות שהגענו באיחור, כמו ששמעתם, גם ועדת חוץ וביטחון וגם ועדת הפנים, אגב, גם החוק הזה, חוק הפריימריז, בסופו של דבר מדיר נשים כי החוק הזה מחזק את מי שנמצא בכנסת ובכנסת שיש בה כל כך מעט נשים עדיין אנחנו מנציחים פה את אי השוויון.

עליזה לביא: זה מתכתב עם השפה שקורית כאן.

עליזה לביא: הרי מה קורה כאן בבית שמש?

עליזה לביא: הסיור הזה, המבורך והחשוב, אני קודם כל רוצה להודות לכן, אחיותיי היקרות, באמת, אתן מדהימות, אתן מודל לחיקוי.

עליזה לביא: היום זה בית שמש, מחר זה אצלנו בבית.

עליזה לביא: אתן הראשונות שזיהיתם את זה לפני כמה שנים.

עליזה לביא: איפה מרים, שהייתי אצלה לפני שנתיים?

<מרים זוסמן: היי.

עליזה לביא: היי, מרים.

עליזה לביא: הפציעה שיש כאן ברקמת החיים המשותפת, ב-1991 בית שמש מקבלת הכרה כעיר.

עליזה לביא: ב-1991, אנחנו נמצאים פה בשפלת יהודה, האזור המקסים, אני זוכרת שהדרכתי כאן בצבא, את חרבת מדרס ותל עזקה, והכול היה בסדר, הכול היה בסדר כאן.

עליזה לביא: לא קרה שום דבר.

עליזה לביא: אבל פתאום זיהו את המקום המקסים הזה שממוקם בין תל אביב לבין ירושלים ומגיעות לפה עוד אוכלוסיות, מבורך, שתבואנה, אבל למה להביא את ההחמרות שלהם אל תוך המרחב הציבורי, מי שמם?

עליזה לביא: ואיך יכול להיות שחבורה של פורעי חוק מנצחת?

עליזה לביא: לא ניתן לזה.

עליזה לביא: ואדוני המנכ"ל, כשראש העיר שלך ברדיו 'קול חי' אומר שהוא תומך, מחזק ואפילו מברך, אז איפה אנחנו נמצאים?

עליזה לביא: אני ביקשתי דיון בוועדת הפנים של כנסת ישראל לפני שנה וחצי לדון במציאות כאן בבית שמש, עד היום יו"ר הוועדה, שהופך להיות יו"ר הקואליציה, לא קבע לי דיון.

עליזה לביא: עד היום.

עליזה לביא: כל שכן שאילתה שאני מגישה, מתקשרים אליי מלשכת שר הפנים ואומרים לי 'למה את רוצה להביך אותנו?

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: אולי תמשכי את השאילתה?

עליזה לביא: מה את רוצה, שסגן השר נהרי יעמוד חסר עונים ונבוך לענות לך במליאה?

עליזה לביא: מה את רוצה מאיתנו?

עליזה לביא: זו לא בעיה שלנו של משרד הפנים, זו בעיה של משטרת ישראל'.

עליזה לביא: אתם מבינות מה?

עליזה לביא: איך אמרה חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, אין שוטרים, משרד הפנים עוצם עיניים, נוח לו, זה הציבור שלו, אז איזה מין מציאות כאן?

עליזה לביא: ואני שמחה על ההליכה שלכם לבג"צ.

עליזה לביא: וחברותיי הרפורמיות, תשמעו, הרי הקללה שתמיד מפילים עליי בכנסת זה שאני רפורמית.

עליזה לביא: אנחנו יכולות להיות חלוקות בהרבה דברים, אבל אני חושבת שכאן יש פה חבירה של sisterhood נשית, sisterhood נשית שאם אנחנו לא נלך תמיד יחד אנחנו נלך אחורה.

עליזה לביא: נלך אחורה ונרוץ אחורה, זה מדרון חלקלק, היום זה בית שמש, מחר זה אצלנו בבית.

עליזה לביא: כל הכבוד לכן ושוב תודה רבה.

לאה פדידה: אני חייבת להגיד לכם משהו, בעוד 10 חודשים, אתם יודעים מה קורה בעוד 10 חודשים?

לאה פדידה: בחירות לעיריית בית שמש, 19 חברי מועצה.

לאה פדידה: נשים יקרות, קומו, תעשו מעשה.

לאה פדידה: אבל יחד.

לאה פדידה: שאפו, יקירה, אני באה משם, אפשר להשפיע הרבה מעל שולחן מקבלי ההחלטות.

לאה פדידה: קומו, צאו, לא מאוחר, תעשו אחוות נשים ותהיו לפחות 50% נשים שיהיו בשולחן מועצת העיר, אמן.

עאידה תומא סלימאן: בואו נשמע קודם את הנשים בבית שמש ואחר כך את המרכז הרפורמי.

<עליזה קולמן: אני רק רוצה להגיד משהו.

<עליזה קולמן: יש לנו - - -

<קריאה: תציגי את עצמך.

<עליזה קולמן: שמי עליזה קולמן, אני תושבת העיר יותר מ-20 שנה, עליתי לארץ לפני 23 שנים ואני עכשיו חצי חצי.

<עליזה קולמן: אנחנו הגענו לכאן כי היו לנו המון חברים כאן, כי כשעלינו ארצה החברים - - - זה ארץ ציון.

<עליזה קולמן: אני רוצה להסביר, אנחנו נאבקות פה כי אנחנו אוהבות את העיר, אנחנו אוהבים את המרקם של האנשים פה, כי זו עיר מגוונת.

<עליזה קולמן: אני גרתי שנה באפרת, ואמרתי שאני לא יכולה להמשיך לגור הומוגני ועברתי לבית שמש.

<עליזה קולמן: אני עדיין אוהבת את העיר, יש לנו כולנו חברות וחברים חרדים, זה לא עניין נגד חרדים, זה נגד ההקצנה ונגד מה שקורה.

<עליזה קולמן: מה שאני מנסה להגיד, יש לנו פה בבית שמש קשר עם המשטרה, בסיור היום הם היו שם, אז אני חייבת לציין.

<עליזה קולמן: לא ראינו אותם, אבל הם היו שם.

<עליזה קולמן: אני רוצה לציין, שלא יהיה - - -

עאידה תומא סלימאן: אז אני חוזרת בי.

<עליזה קולמן: לא, זה בסדר, אני רק אומרת לך.

מוסי רז: היא אמרה שהיא לא ראתה, זה בסדר, לא ראית.

<יעל כהן–פארן: אבל הם היו בגלל הסיור?

<עליזה קולמן: הם היו בגלל הסיור.

<יעל כהן–פארן: כן, היא אומרת, לשמור על הנשים שם, לא עלינו, כן?

<עליזה קולמן: אין מספיק שוטרים בבית שמש.

<עליזה קולמן: אני רוצה להגיד מה שחברת הכנסת עליזה לביא אמרה, אנחנו צועקות בבית שמש עכשיו, מחר זה קרית גת וזה גם אילת.

<עליזה קולמן: אנחנו לא נאבקות, לא היינו עושים את זה רק בגללנו, זה כל מדינת ישראל, אם בית המשפט היום אומר לעשות ולא עושים, מה יהיה מחר במקום אחר?

<עליזה קולמן: זה מה שרציתי להגיד לכם.

<עליזה קולמן: זהו, ותודה שבאתם.

<שלומית אלברטון: אני שלומית, אני 23 שנים תושבת בית שמש, אני מהקיבוץ העירוני.

<שלומית אלברטון: אני שמחה לארח את הקבוצה משני טעמים, גם הביקור שלכם משמעותי וחשוב וגם כדרך לתת תמיכה וקרדיט לחברותיי מרמת בית שמש שהן ניצבות בחזית של המאבק הזה ומשלמות על זה מחיר אישי ורגשי קשה - - - ואני באמת מעריכה מאוד את אשר אתן עושות.

<שלומית אלברטון: הגעתי לבית שמש לפני 23 שנים יחד עם בן הזוג שלי והצטרפתי לקיבוץ העירוני שפועל פה כבר 30 שנה.

<שלומית אלברטון: בית שמש מאז ומתמיד הייתה עיר הטרוגנית וזה היה סוד הקסם שלה וזה מה שהביא אותנו לכאן, השילוב של אוכלוסייה מסורתית, דתית לאומית, חילונית, הנינוחות והקבלה ההדדית שמתקיימת כאן, עד היום לפחות באזור שלנו.

<שלומית אלברטון: הקיבוץ זה קיבוץ חילוני ומקיים טקסים של תרבות יהודית בדרכו וכל ליל שבת אנחנו מגישים את קבלת השבת עם הפסנתר ובאותו זמן אנשים עוברים לתפילת ערבית של בית הכנסת שמשקיף מעלינו.

<שלומית אלברטון: ואלה ואלה חיים זה בצד זה ובשלום ובשכנות טובה.

<שלומית אלברטון: הטיעון של הטרוגניות או רגישות תרבותית שמשמעה שחלק אחד יוותר וייכנע לחלק השני וככל שהחלק השני הוא אלים וכוחני יותר הוא לא מתקבל על הדעת ומבחינתי הדרישה לזה היא גם עלבון כאישה וגם מקוממת כתושבת בית שמש.

<שלומית אלברטון: המאבק הוא, כמו שאמרתם, מאבק ציבורי ישראלי והוא מאבק גם על דמותה של העיר שלנו וזה מאבק שאנחנו לא יכולות להרשות לעצמנו, לא יכולים להרשות לעצמנו, מפני שזה לא מאבק של נשים, אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו להפסיד בו.

<נועה סתת: אז שוב, אני רוצה להודות על הסיור.

<נועה סתת: אני באמת חושבת שזה ממש קשה מאוד להבין מה שקורה כאן בלי להיות כאן וללמוד על הנשים שמובילות את המערכה.

<נועה סתת: רציתי להוסיף שתי נקודות משמעותיות בנושא הדרת נשים בעיניי.

<נועה סתת: אחת זה שהדרת נשים, ככל שאנחנו לא מגיבים אליה, היא ממשיכה.

<נועה סתת: זאת אומרת ברגע שאנחנו קצת מעלימים עין אז היא מתפשטת למקום נוסף או מקבלת ביטוי נוסף ולכן התפקיד שלכן, כחברות כנסת, ושלנו כארגוני החברה האזרחית, היא שבכל מקום שאנחנו רואים תופעה של הדרת נשים, מיד להתייצב ולשים את הגבול שבית המשפט עוזר לנו לשים.

<נועה סתת: והדבר השני, אם אני רוצה להרחיב את מה שעליזה אמרה זה להגיב להצעה של מנכ"ל העירייה, לנסח דברים אחרת, עם איזה שהיא רגישות תרבותית ולהציע את המבחן שאנחנו משתדלות במרכז הרפורמי לדת ומדינה בנוגע להדרת נשים.

<נועה סתת: אם זה לא עובד עם אתיופים ולא עובד עם ערבים זה לא עובד עם נשים.

<נועה סתת: זאת אומרת אם אי אפשר להגיד, 'אנחנו מבקשים בבקשה שאתיופים לא יעברו ברחוב הזה כי זה לא נעים לנו', אז אי אפשר להגיד לנשים לא לעבור ברחוב כי זה לא נעים להם.

<נועה סתת: התופעה הזו שבה אנחנו מאפשרים להתייחס - - -

לאה פדידה: זה משפט אומלל, כשמדובר על בן אדם זה לא עובד.

<נועה סתת: לא, אני רק אומרת, אני מסכימה איתך, שזה לא עובד על אף אחד, לא צריכה להיות אפשרית הדרת נשים, זה לא שתמכתי ברעיון הגזעני, אני אמרתי את זה, שהרבה אנשים כשהם מתייחסים להדרת נשים הם מתייחסים אליה יותר בסלחנות מאשר מתייחסים לגזענות ואין צורך לעשות את זה.

<נועה סתת: זו השוואה לא נכונה, ככל להיות שאנחנו לא מדירים אנשים מגזעים שונים ומלאומים שונים אנחנו גם לא יכולים להדיר נשים.

עליזה לביא: אני מזכירה לך את שיתוף הפעולה בארצות הברית בבחירות, שהיה שיתוף פעולה בין אפרו אמריקנים לבין נשים ובסופו של דבר הם עזבו אותם, הנשים נשארו מאחורה, לא יכלו להצביע, אפרו אמריקנים כן הצליחו להצביע.

עליזה לביא: ההיסטוריה חוזרת, זה גל היסטורי חוזר.

עאידה תומא סלימאן: גם אפשר לדבר על זה שנשים, לא כולן אותו דבר ולא כולן עומדות ביחד, לצערי הרב.

עאידה תומא סלימאן: Sisterhood לא תמיד עובד.

<נועה סתת: במובן מסוים בית שמש הפכה לבירה של הקיצוניות הדתית בישראל, במובן הזה תופעות הכי אולי מפחידות שקורות בישראל מבחינת הקצנה דתית אנחנו רואים כאן.

<נועה סתת: מצד שני אנחנו רואים כאן גם דברים הכי משמעותיים בראייה אופטימית בישראל, מבחינת שיתופי הפעולה, מבחינת האומץ של הנשים - - - אני חושבת שיש לנו גם הרבה תקווה לשאוב ממה שקורה בבית שמש.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

<רינה הולנדר: אפשר?

עאידה תומא סלימאן: עוד אחת ונסכם.

<רינה הולנדר: עורכת דין רינה הולנדר, אני גרה בבית שמש 25 שנה, התגלגלו החיים שלי בצורה כזאת שהגעתי להיות חברת מועצה הדתית פה בעיר, אישה ראשונה שנכנסה.

<רינה הולנדר: כתבו בעיתון החרדי בזמנו שעניינה של ר.

<רינה הולנדר: הולנדר הובא בפני הרב שטיינמן והוא אמר שלא יקום ולא יהיה, בערך הוא אמר 'על גופתי המתה' ו - - - בכל אופן שירתי במועצה הדתית שנתיים, התמודדתי יחד עם אלי כהן בבחירות וחבר ברשימה לפניי פרש לפני חודשיים ולכן אני נכנסתי אחריו למועצת העיר, אז נאלצתי להתפטר מהמועצה הדתית ולהיכנס למועצת העיר, אז יצא ששימשתי בשנים האחרונות בתפקידים ציבוריים.

<רינה הולנדר: אני הגעתי עכשיו לפה מישיבה מאוד מאוד מאוד סוערת במועצה הדתית בנושא שקשור בדיוק לדברים שאנחנו מדברים עליהם.

<רינה הולנדר: עכשיו הגעתי לפה מהמועצה הדתית, ישיבה בנושא מקוואות, שיש איזה שהיא רצון למנות רב מהעדה החרדית להיות אחראי על המקוואות פה בעיר והציבור שלנו מבקש דבר אחד בלבד, יחלוקו.

<רינה הולנדר: יש 10 מקוואות בעיר, יש 5 בשכונות הלא חרדיות ו-5 בשכונות החרדיות, אמרנו בשכונות החרדיות, אוטונומיה גמורה של הציבור החרדי, ובשכונות הלא חרדיות רק שלנו.

<רינה הולנדר: להפתעתי הרבה זימנו אותי לפגישה הבוקר, חשבתי שלפחות תבוא איזה שהיא הצעה, מה שקיבלתי מול הפרצוף שלי היה 'לא יקום ולא יהיה, אתם לא תקבלו מקווה'.

עליזה לביא: מה זאת אומרת?

עאידה תומא סלימאן: מי זה 'אתם'?

עליזה לביא: רגע רגע רגע, בשם איזה - - -

<רינה הולנדר: הסיפור מאוד מורכב, אבל יש מקוואות בעיר, יש כל מיני שיטות - - -

לאה פדידה: על מקווה של נשים לא אחראית רבנית?

עליזה לביא: לא.

עאידה תומא סלימאן: אם אני יודעת שיש בלניות.

לאה פדידה: רגע, רגע, אני הולכת למקווה, אבל חשבתי שמעל הבלנית יש - - -

<רינה הולנדר: רב.

עאידה תומא סלימאן: מה הדרישה הייתה כשאת אמרת 'רב משלנו'?

<רינה הולנדר: במשך ארבע שנים היה רב, קראו לו הרב ספקטור, הוא היה ממונה מקוואות מטעם המועצה הדתית, הוא נפטר, זיכרונו לברכה, הוא היה רב גדול, מדהים, ואחרי שהוא נפטר בעצם נוצר ואקום ולא היה מי שיטפל בנושא.

<רינה הולנדר: זה סיפור מאוד ארוך, אבל לתוך הוואקום הזה נכנס הרב הזה, רב, צדיק, לומד תורה וכו', אין לי שום דבר נגדו אישית, אבל הפסיקות שלו לא מתאימות לנו.

עליזה לביא: תני לי לעזור לך.

עליזה לביא: אני אסביר לך.

עליזה לביא: מה שקורה, שבכל הלכות טבילה יש החמרות, כמו בכל דבר בחיים.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת.

עאידה תומא סלימאן: אני שאלתי שאלה מאוד פשוטה, כשהיא אמרה 'רב משלנו', שאלתי מי זה שלנו.

עליזה לביא: הציונות הדתית.

<רינה הולנדר: בבית שמש אנחנו נוהגים להגיד הציבור הציוני.

<רינה הולנדר: בכל אופן, מה שקורה זה שאנחנו נדרשות למאבקים האלה לבד, גם כל מיני פניות שאני עשיתי - - -

עליזה לביא: גם פה עזרנו, היום אין חובת נוכחות בלנית בטבילה.

עליזה לביא: זה נאכף כאן?

<קריאה: ממש לא.

עליזה לביא: אין חובת נוכחות, אבל מי ש - - -

<רינה הולנדר: אין ביקוש לזה בבית שמש, יש ביקוש - - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, בואו נחזור לנושא.

<רינה הולנדר: העניין הוא כזה, הסיבה שאני מעלה את זה, אני שומעת את משה אבוטבול מעל גלי האתר כבר הרבה זמן ועכשיו אני מבינה שכנראה שגם מתי אמר, 'תכבדו אותם, תכבדו את אורחות החיים'.

<רינה הולנדר: אני באתי עם בקשה דומה ואני באתי ואמרתי 'כבדו את אורחות חיינו, בשכונות שאנחנו גרים בהן, בשכונות שאין בהן חרדים, תנו לנו לנהל את העניינים שלנו במקווה בעצמנו.

<רינה הולנדר: אנחנו לא רוצים שרב חרדי ינהל, אנחנו רוצים רב שלנו, כבדו אותנו' ואת הכבוד המינימלי הזה אנחנו לא מקבלים.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני רוצה להבין דבר, היום הסיור היה בכל הנושא של המרחב הציבורי, אני רוצה לנצל את ההזדמנות שאת חברת מועצת העיר ולשאול עד כמה אתם עסוקים במועצת העיר בנושא הזה, האם היו החלטות.

עאידה תומא סלימאן: רק לאחרונה התקבלה החלטה בבג"צ בנושא של הסרת השלטים, האם כבר המועצה הספיקה לדבר על זה?

<רינה הולנדר: קודם כל, שוב, אני נכנסתי לפני חודשיים למועצת העיר ובמשך כל הזמן הזה - - -

לאה פדידה: כמוני בכנסת.

<רינה הולנדר: במשך שנים אנחנו טוענות ואנחנו דורשות ומבקשות יועצת ראש עיר למעמד האישה, כמו שמחייב החוק.

<רינה הולנדר: לפני כשנה וחצי-שנתיים נכנסה לתפקיד מישהי בתואר בלבד.

<רינה הולנדר: אני פניתי כמה וכמה פעמים לפני שהייתי חברת מועצת עיר ואמרתי, כרגע יועצת ראש העיר, אני ביקשתי לקבל פירוט תקציבי, מה היא עושה עם התקציב שלה ומה שהיא עושה עם התקציב שלה זה סופי שבוע בבתי מלון, שיעורים של רבנית וערב בידור.

<רינה הולנדר: יש רשימה בחוק, כמו שאתן יודעות, החוק מחייב יועצת למעמד האישה לעשות א' ב' ג'.

<רינה הולנדר: היא לא עושה את הדברים ואני פניתי ודרשתי וביקשתי וזה לא קרה.

<קריאה: היא לא מוכנה לפגוש אותנו.

<רינה הולנדר: היא לא מוכנה לפגוש איתנו, ביקשנו להיפגש.

<רינה הולנדר: אבל השאלה שלי לחברות הכנסת, חייבת להיות אינסטנציה מעל ראש עיר, למעשה במדינת ישראל ראש עיר הוא חזק יותר מראש ממשלה.

<רינה הולנדר: ראש הממשלה, אפשר להפיל בהצעת אי אמון, ראש עיר יכול לעשות מה שהוא רוצה.

<רינה הולנדר: ראש העיר אמר מעל בימת לא יודעת מה 'אני אתקין מצלמות', אנחנו כבר שנים מבקשים להתקין מצלמות בנהר הירדן, עד היום הוא לא התקין את המצלמות האלה.

<קריאה: בצומת שהיינו אין מצלמות.

<רינה הולנדר: אין מצלמות.

<רינה הולנדר: אני פניתי עכשיו כחברת מועצה למתי חותה בבקשה לפגישה, עוד לא נעניתי, בנושא הזה.

<רינה הולנדר: נפגשתי עם ראש העיר בנושא הזה ואני מקבלת גרסאות שונות, 'יש בעיה בתשתית', 'יש בעיה בתקציב', 'יש בעיה בזה', בקיצור, בשורה התחתונה, כל העיר מרושתת, הרחוב הזה לא.

<רינה הולנדר: פנינו 'לעיר ללא אלימות' , היינו בפגישה אצל גלעד ארדן, אין מי שיעזור לנו מלמעלה, אנחנו מרגישות שאנחנו מנהלות פה מאבק.

<רינה הולנדר: זה מאוד יפה שאתן באות לפה לסיור ורואות את כל מה שקורה, אבל אחרי הסיור אתן הולכות כל אחת לביתה ואנחנו נשארות פה ומנסות ליצור פה חיים משותפים.

<רינה הולנדר: שוב, אנחנו מנסות ליצור פה חיים משותפים, אני רוצה להדגיש את זה.

<רינה הולנדר: הפגישה שלי היום בבוקר, אני הגעתי ואמרתי 'בואו נעשה חצי חצי', התשובה הייתה 'זה יהיה אפס'.

<רינה הולנדר: אבל אנחנו באות עם חצי חצי.

<רינה הולנדר: אתם מבקשים שנכבד את אורחות חייהם של תולי השלטים, בואו נעשה את זה בהידברות - - -

עליזה לביא: רגע, רק שנייה.

עליזה לביא: בואי, מה את מציעה?

עליזה לביא: עאידה, יו"ר הוועדה מגיעה לפה, כלומר את קצת שופכת על השליח - - -

<רינה הולנדר: לא, חס וחלילה.

עליזה לביא: אנחנו מגיעים לפה, תראי כמה ח"כים הגיעו ואנחנו רוצים - - -

<רינה הולנדר: שוב, אין לי טענות.

עליזה לביא: אז בואי נחשוב ביחד - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת שתעלו חלק מההצעות - - -

<רינה הולנדר: לא, אני חושבת שצריך חקיקה בעניין הזה.

עליזה לביא: מה יעזור חקיקה, כשאומר לי שר הפנים 'אין לי מה לעשות כאן', על הבמה בכנסת?

עליזה לביא: שאילתה שאני מגישה, הוא אומר 'זה לא עניין שלי'.

<רינה הולנדר: כשמבקר המדינה מוציא דוח וכותב בדוח שאין נציגות נשית בוועדות העירייה ובוועדות כוח אדם וחייבת להיות אישה, אז צריך שמבקר המדינה, שגם יהיו לו שיניים והוא יוכל גם לאכוף את זה.

<קריאה: שושנה גם חיכתה.

עאידה תומא סלימאן: חברות הכנסת רוצות לצאת.

<קריאה: ממש משפט.

<שושה יסקון: ואין לי הרבה מילים, אז זה יהיה ממש קצר.

עאידה תומא סלימאן: אז תגידי שני משפטים, בבקשה, כי אני לא רוצה - - -

<שושה יסקון: בסדר.

<שושה יסקון: אני רוצה להסכים עם רינה, שאנחנו נאבקות פה לא רק בשבילנו, גם לבנות שלנו וגם לבנים שלנו.

<שושה יסקון: יש לנו עיר שאין אישה - - - את יכולה לראות בכל דבר כזה שאני מוציאה מהבית שלי, אני זורקת לפח, כי אין ילדה ואין שום אישה, ואישה כמו רינה - - -

עאידה תומא סלימאן: מה זה?

<קריאה: זה עיתון העיר.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, מי האחראי על זה?

עאידה תומא סלימאן: אני לא יכולה לבוא בטענה אם ארגון חרדי מוציא את זה בצורה כזו.

<שושה יסקון: גם בפרסומים העירוניים, אין שום אישה ואין אפילו גבר שהוא לא חרדי.

<שושה יסקון: עם כל הכבוד לךָ, זו פעם ראשונה שאני רואה מישהו מהעירייה ואתה אומר כל הזמן - - - זה נורא ואיום, כי אנחנו צריכים אתכם.

<מתי חותה: אני אשמח לענות לך, אבל - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, זה לא הולך ככה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו עכשיו בישיבת ועדה, אז אני מבקשת, יש לך מה להתייחס?

<מתי חותה: בקצרה.

עאידה תומא סלימאן: אבל לא לחזור על - - - אם יש טענה ספציפית שיש לך מה לומר.

<מתי חותה: אז אני רוצה לומר משהו כללי.

<מתי חותה: מעבר לתודות, ובאמת תודה על ההתייחסות ההוגנת, אני אומר שאני מסכים כמעט עם כל הדברים שנאמרו כאן ואני בהחלט חושב שהמרחב הציבורי אמור להיות פתוח לכל תושב ותושב, זה לא שנוי במחלוקת בכלל.

<מתי חותה: אני גם מסכים למה שנאמר כאן, ואני שמעתי את זה לצערי רק בין השורות, אבל אני מסכים שלא מדובר במאבק של העירייה בלבד, זה מאבק ארצי וכלל הרשויות צריכות להתאחד כדי לפתור את הסוגיות האלה.

<קריאה: זו שאלה - - -

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שיש לכם הרבה הזדמנויות לקיים את הוויכוח הזה - - -

<קריאה: לא.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אז נדאג לכם שתהיה לכם ההזדמנות.

<מתי חותה: ואני חושב, ואולי זה חשוב שאחד התוצרים של הוועדה הזו, שחשוב שכלל הרשויות צריכות להבין שזה מאבק משותף ובית שמש היא דגל כי כל דבר בבית שמש מוקצן ואז מזהים את הבעיות הכי מהר, אבל לצערי המאבק הוא מוקצן, ואני רוצה לומר שזה משני הצדדים, משני הצדדים הוא מוקצן, וזה לא תורם שום דבר לעיר.

<מתי חותה: אנחנו - - -

<קריאה: הוא לא מוקצן משני הצדדים.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת מהמנכ"ל, אני מבינה שהתפקיד שלך זה מנהל כללי של העירייה, הצהרות פוליטיות, בוא נשאיר את זה בוויכוחים אידיאולוגיים בצד.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע ממך אם יש לך משהו מאוד ספציפי על התפקיד שלכם כעירייה בעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: למשל נאמר שאין מצלמות בקטע הזה של העיר, האם יש הסבר למה?

<מתי חותה: אומר ככה, קודם כל לא כל העיר מרושתת במצלמות, חלקים קטנים של העיר מרושתים כאשר זה נעשה בתיאום מלא, או יותר נכון לפי סדרי העדיפויות שקבעה משטרת ישראל, במקומות שבהם היא חשבה נכון לאותו מועד שצריכות להיות מצלמות.

<מתי חותה: באותו זמן לא חשבו, זה לא הליך שהולך מהיום למחר.

<מתי חותה: עכשיו, ראש העיר הצהיר והתחלנו בעבודה להכנת תשתית להנחת מצלמות גם לאורך רחוב נהר הירדן.

<מתי חותה: אני אישית לא חושב שזה יפתור את הסוגיה.

<מתי חותה: כדי לרצות, ואני אומר במילים האלה, כדי לרצות את בית המשפט העליון הצבנו מול השלט המפורסם בקריה החרדית מצלמה שעלתה לנו 70,000 שקל כולל תוכנה לזיהוי פנים.

<מתי חותה: זה לקח בדיוק יומיים שהמצלמה הזאת נשרפה.

<מתי חותה: במומחיות רבה היא נשרפה והושחתה.

<מתי חותה: אנחנו מציבים, אגב, ביומיים הקרובים מצלמה ברחוב הירדן, חלק מהמערך, אבל אנחנו צריכים לעשות את זה בחוכמה ובאופן שבו לא בתוך יומיים אפשר יהיה בוונדליזם קצר להשבית את זה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להודות לכל אלה שהשתתפו.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לסכם כי כבר חברי הכנסת צריכים לצאת וחלק כבר יצאו.

עאידה תומא סלימאן: זו הייתה התחלתה של דרך להכיר מה בדיוק עובר על הנשים בבית שמש, וזה נכון, יכול להיות שזה קיבל איזה שהוא נפח והדגש יותר חמור, אבל אנחנו רואים שיש מגמה כזו שהולכת ומתפשטת במדינה ואני חושבת שכל אלה שרוצים יותר ויותר להוביל גישה כזו, הם לא מבינים שזה לא בשליטתם, זה מדרון מאוד חלקלק, ברגע שמתחילים בזה זה עלול להגיע למה שקוראים לו עכשיו זרמים קיצוניים וכאילו רוצים להבדיל את חלק מהגישה שאכן מנסה לעשות הדתה יותר ברורה למרחבים הציבוריים וגם למערכות שונות בתוך המדינה, חושבים שאפשר לשלוט בזה, עד שלב מסוים, אני אומרת שבדברים האלה אין מה לשלוט, יש להם דינמיקה משל עצמם והם מתפתחים והם עלולים להגיע לקיצוניות שאנחנו רואים, אם זה פה או במקומות אחרים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שוב להדגיש, אני מאוד מכבדת את האומץ של הנשים, הן דוגמה להרבה מאבקים אחרים שאני רואה בקבוצות אחרות מהאוכלוסייה, ואת היכולת של הנשים תמיד להעמיד את עצמן בחזית של כל מאבק, כי הן מבינות שבסופו של דבר הסבל הכי גדול בעצם נופל עליהן הן והן מובילות את המאבק.

עאידה תומא סלימאן: זה לא במקרה שקבוצות כאלה, ובהרבה מאבקים אחרים שהם הרבה פעמים מאבקים גם פוליטיים וגם של שליטה, מתנכלים לנשים ומשתמשים בנשים כי הם חושבים שזאת הנקודה המוחלשת ביותר שדרכה אפשר לפרוץ.

עאידה תומא סלימאן: אם שוברים את הנשים במקרה הזה אז מצליחים יותר.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שהביקור הזה בא בקונטקסט של מאבק שאנחנו לפני שבוע וחצי נפגשנו עם שרת המשפטים, אני יזמתי פגישה עם היועץ המשפטי לממשלה ועם שרת המשפטים והשתתפו בה חלק מחברי הכנסת וחברות הכנסת שהיו בדיון הזה בנושא של הדרת נשים ובנושא של הדרישה של כמה נציגי מפלגות, ח"כים נציגי מפלגות בכנסת - - -

עליזה לביא: כולל שר הפנים.

עאידה תומא סלימאן: כולל שר הפנים, בבקשה להקל בהוראות בעניין הדרת נשים.

עאידה תומא סלימאן: הדרישה הזו גם באה במיוחד משר הפנים שהיה אמור להפיץ הוראות כבר מעל לשנתיים וחצי, הוראות מאוד ברורות לעיריות ולרשויות המקומיות, איך להתנהג בנושא של הדרת נשים ואיך לאכוף את הנושא בכל עיר ובכל רשות מקומית.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב השר, לא רק שלא עשה את זה, אלא הוא רוצה להקל בהוראות האלה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם ראינו שהצוות שהיה במשרד המשפטים, במשרד של היועץ המשפטי לממשלה, שהיה אמור לפקח על כל הנושא של הדרת נשים, נלקחו ממנו הסמכויות של קבלת התלונות והועברו לרשות לקידום מעמד האישה וזה מאוד מדאיג, כי בעצם הרשות היא לא במיטבה ואנחנו חוששות שזה יפקיר את הנושא עד לבנייה מחודשת של הרשות.

עאידה תומא סלימאן: אבל הצדק יישאר במקום של לתת ייעוץ משפטי.

עאידה תומא סלימאן: כלומר יש קונטקסט שהוא רחב, קונטקסט שהוא יותר גדול, ארצי, ואנחנו עומדות על המשמר בנושא הזה ואנחנו יודעות שאנחנו צריכות להיאבק כדי שלא יעבור, חס וחלילה, הנושא של הקלה בהוראות.

עאידה תומא סלימאן: המרחב הציבורי הוא של כולנו.

עאידה תומא סלימאן: המדינה החליטה שאפילו היא מתערבת במרחב הפרטי, ושלא ישלו אתכם, לא רק המרחב הציבורי הוא של כולנו, המדינה החליטה שאם יש אלימות בתוך הבית אז היא מתערבת, והמדינה החליטה שאם מצבים של זלזול בילדים או טיפול לא נכון בילדים אז היא מתערבת ואנחנו אומרות מה עוד יותר במרחב הציבורי?

עאידה תומא סלימאן: במרחב הציבורי לא יכול להיות שהמדינה לא אוכפת את הכללים.

עאידה תומא סלימאן: לא רק שהמדינה לא אוכפת את הכללים אלא יש קבוצות שכן משליטות את הסדר שהן רוצות על המרחב הציבורי.

עאידה תומא סלימאן: כלומר יש שתי עבירות פה, המדינה נעלמת, הרשויות נעלמות, מפקירות את המרחב הציבורי ומאפשרות לקבוצות להשתלט עליו ולעשות בו כרצונם.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שזה מאבק של טריטוריות ואני מבינה שזה ניסיון להדיר חלק מהאנשים של המקום, לא רק את הנשים, הם משתמשים בנשים כדי להיכנס לזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מזועזעת מהעובדה שגם העירייה וגם המשטרה, בעיניי, הרגשתי שהן לא עושות מספיק כדי לאכוף.

עאידה תומא סלימאן: הנושא של רגישות תרבותית, מי ששמע אותי בוועדות יודע טוב מאוד שאני תמיד יוצאת נגד המונח הזה, רגישות תרבותית.

עאידה תומא סלימאן: תקשיבו טוב טוב, משתמשים במונח הזה רק במקרים שרוצים לתת לגיטימציה לדיכוי נשים.

עאידה תומא סלימאן: פתאום נעשים רגישים ותרבותיים, פתאום.

עאידה תומא סלימאן: כאילו אפשר להתנהג בדורסנות טוטאלית בכל מיני נושאים, כשזה מגיע לזכויות נשים, פתאום אנחנו רגישים, לא רוצים להתערב, לא רוצים להיכנס את זה, 'בואו נכבד את הקבוצות ואורח החיים שלהם'.

עאידה תומא סלימאן: עם כל הכבוד, כשאורח החיים והנורמות עוברים מ'אני מחליטה לעצמי' ועוברים ל'אני מחליט לאחר' שום רגישות תרבותית לא מתקבלת.

עאידה תומא סלימאן: יש נורמות מקובלות וחוקים והחלטות שצריך לאכוף אותם.

עאידה תומא סלימאן: אני פונה לעירייה ואני אומרת, יש סדרי עדיפויות בעולם ואני בטוחה שאתם יודעים לעשות אותם, אם יש אזור שהוא מסוכן לנשים ובגלל זה אנחנו אומרות שנשים צריכות להיות חלק מקבלת ההחלטות, כי הן יודעות את הצרכים שלהם וברגע שהן נעדרות מהמקומות האלה גם הצרכים שלהם נעדרים, אם נשות העיר אומרות שהציר הזה מסוכן להן, הן לא מרגישות בנוח לזוז בו, אז זה מקום ראשון שמתקינים בו מצלמות, כדי לשמור עליהן, כדי לשמור על הסדר, כדי לשמור על החוק שם.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאתם רוצים לעשות את זה, כפי ששמעתי, בהסכמה, אבל בדרך כלל, אנחנו גם יודעות, בהסכמה זה לא אומר בכניעה, כלומר בהסכמה זה אומר שהציר הזה יישאר פתוח.

עאידה תומא סלימאן: תשמעו אותי, אני מדברת כמו מפקד עכשיו 'הציר הזה יישאר פתוח'.

עאידה תומא סלימאן: זה הזוי ונלקח ממקום אחר.

עאידה תומא סלימאן: אבל אין מה לעשות - - -

<קריאה: זה קצת מבצע צבאי.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהעירייה חייבת לבצע, אני רוצה לשמוע על המבצעים שביצעתם עד עכשיו, איך אתם הולכים לתכנן את הסרת השלטים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאתם תעשו את זה והם ייתלו שוב ואתם תעשו והם ייתלו שוב, אבל ברגע שיתחילו לשלם מחר על הפרת הסדר הזה הם יתחילו לחשוב פעמיים.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה - - -

<קריאה: המאבק הוכיח שכאשר יש אמירה מאוד נחרצת - - -

עאידה תומא סלימאן: וגם על בית הספר, כפי שאני מבינה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן לעשות אכיפה נכונה ואני אפנה גם לשר הבט"פ, גלעד ארדן, ואני אבקש לדעת מה הם מתכננים לעשות בעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שאני גם מטפלת בנושא של יועצות ואנחנו פנינו למבקר המדינה וביקשתי שיערוך דוח ויבדוק את תפקוד משרד הפנים בנושא, כי החוק אומר שאם ראש המועצה לא ממנה יועצת לקידום מעמד האישה תוך שלושה חודשים יש את הסמכות לשר הפנים לפעול ולמנות, אבל אנחנו רואים שהם לא עושים.

עאידה תומא סלימאן: צריך לבדוק איך היא התמנתה ומה היא עושה, זה משהו אחר, שוב זה חוזר לרשות לקידום מעמד האישה, שדיברתי על המצב שלה קודם.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכולכם, אני מזמינה את כולכן, אם יש לכן תלונות ספציפיות, אתם יכולים להפנות גם לצוות במשרד המשפטים וגם לרשות לקידום מעמד האישה וגם לרשות לשוויון - - - לא, לא, בעצם לא.

עאידה תומא סלימאן: אז לשתי הכתובות האלה וגם אתן יכולות לפנות לוועדה.

עאידה תומא סלימאן: אם יש עוד נושאים שאתן חושבות שכדאי לדבר עליהם, נשמח לשמוע מכם בוועדה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה לכולכם.