ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 510, 2017-12-19 11:00

זאב בנימין בגין: בוקר טוב, חנוכה שמח, חודש טוב, נדון הבוקר בהצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון - שינוי שם עילת "חוסר עניין לציבור" בסגירת תיקים), התשע"ז–2017.

זאב בנימין בגין: התבקשתי על-ידי יושב-ראש הוועדה לנהל את הדיונים הבוקר, זה הדיון השני והאחרון.

זאב בנימין בגין: בבקשה, כבוד המציעה חברת הכנסת מיכל רוזין, בכבוד.

מיכל רוזין: תודה רבה רבה.

מיכל רוזין: בוקר טוב לכולם, אני שמחה על הדיון הזה, זמן רב עבר מאז שההצעה עברה במליאה בקריאה טרומית, כמעט שבעה חודשים.

מיכל רוזין: אני מאוד מקווה שהיום נכין את ההצעה לקריאה ראשונה במליאה.

מיכל רוזין: אני באה עכשיו בדיוק מדיון בוועדה לקידום מעמד האישה, דיון לא פשוט על הגנה, על איך מגינים במערכות המשפט, בהליך הפלילי בכלל על נפגעות עבירה.

מיכל רוזין: אנחנו מכירות את הקושי מצד אחד, את הקשיים, ומצד שני באמת את הניסיונות גם במשטרה, גם בפרקליטות – לצערי, עדיין לא מספיק במערכת השיפוטית – להיטיב את ההליך הפלילי.

מיכל רוזין: אני לא רוצה להגיד להקל את ההליך עבור נפגעות ונפגעי תקיפה מינית, מכיוון שבסופו של דבר יש פה אינטרס ציבורי שיהיו יותר הליכים פליליים, יותר תלונות, וכמובן שיותר הליכים פליליים יגיעו לידי מיצוי.

מיכל רוזין: זאת בסופו של דבר המטרה של כולנו.

מיכל רוזין: ולכן, כמי שהייתה מנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית כל שלב וכל סוגיה בהליך הפלילי היא מאוד קריטית עבורי וחשובה, ואני מתייחסת אליה בכובד ראש.

מיכל רוזין: הנושא הזה שבו נפגעות ונפגעי תקיפה מינית שהגישו תלונה – אנחנו יודעים גם את המספרים, אנחנו יודעים ש-80% מהתלונות שמגיעות למשטרה נסגרות, התיקים נסגרים, גם ה-20% שעוברים לפרקליטות, משם 80% נסגרים, וב-20% 80% נסגרים בהסדרי טיעון.

מיכל רוזין: אנחנו יודעים שבערך 5% בכלל יגיעו למשפט.

מיכל רוזין: אני שמה את זה רגע בצד.

מיכל רוזין: אותם אנשים שאנחנו רוצים לעודד, ואנחנו נמצאים באמת בעיצומה של מהפכה בשנים האחרונות, לדעתי בעשור האחרון במדינת ישראל, הרבה לפני שבהוליווד גילו את Me too, אבל גם פה המהפכה הזאת הולכת וגוברת.

מיכל רוזין: יש פה מהפכה גם של רשויות החוק בהבנה יותר מעמיקה, אבל לא מספיקה, של נושא ההליך הפלילי לנפגעי ולנפגעות עבירה.

מיכל רוזין: יש שלל דוגמאות שאני יכולה לספר על מקרים שבהם נסגר, בין אם אלו נפגעי עבירות מין ובין אם אלו מקרים אחרים, מקרי אלימות שבהם נסגר התיק מחוסר עניין לציבור.

מיכל רוזין: מה שגורם לא רק לנפגע העבירה לא לקבל - - -

זאב בנימין בגין: נסגר תיק בעילה של חוסר עניין לציבור.

מיכל רוזין: בעילה של חוסר עניין לציבור, נכון, טוב שאתה מדייק אותי.

מיכל רוזין: ולא די בכך שנפגעי העבירה אינם זוכים לצדק באמצעות ההליך הפלילי, אלא הם חשים שהמדינה בעצם מוסיפה חטא על פשע, והכותרת הזאת בעצם אומרת להם: הפגיעה שעברת של אלימות או אלימות מינית היא לא חשובה, היא לא מעניינת את הציבור, היא לא חשובה בעצם באינטרס הציבורי.

מיכל רוזין: אני כמובן לא חושבת שזאת הסיבה שהתיקים נסגרים, ברוב המקרים הם נסגרים משיקולים חקירתיים או משפטיים כאלה ואחרים, והם לא משקפים באמת את העניין של חוסר עניין לציבור.

מיכל רוזין: דוח איגוד מרכזי הסיוע ב-2016 מעיד שמתוך הפניות למרכזי הסיוע 12% מתיקי עבירות המין נסגרו מחוסר עניין לציבור, במשטרה נסגרו 443 תיקי עבירות מין בעילה זו.

מיכל רוזין: אני חייבת לומר, אלו הנתונים שקיבלתי ממשרד המשפטים, ואלו אולי הנתונים החשובים ביותר שמראים שכמעט רבע מהעררים, 23% מהעררים הנפתחים בשנה קלנדרית הם בין היתר בעילת חוסר עניין לציבור.

מיכל רוזין: כלומר, לא רק שנפגע העבירה מרגיש שנעשה לו עוול, אלא שעצם שם עילת הסגירה מעלה בפניו את חוסר האונים וחוסר ההבנה למערכת והוא מגיש יותר עררים באופן יחסי.

מיכל רוזין: במשטרה קיבלו בין 124 ל-241 עררים מאותה סיבה בשלוש שנים האחרונות, שאלו 28% מכלל העררים.

מיכל רוזין: אני חושבת שגם בפרקליטות וגם במשטרה הבינו שהמונח של עילת הסגירה הזאת הוא לא נכון.

מיכל רוזין: בפרקליטות כבר לפני זמן מה יש הנחיה לתת החלטה מנומקת שאולי עשויה להניח את דעת המתלונן לצד העילה.

מיכל רוזין: אבל לאחרונה גם שמעתי מאחורי הקלעים שיש שימוש נרחב כבר בהגדרה שבה אנחנו מנסים לשנות, הגדרה שמשרד המשפטים הסכים לה.

מיכל רוזין: על השולחן היום יש לנו שתי אופציות של הגדרה.

מיכל רוזין: הסכמתי כמובן להגדרה שאותה נתתי בחוק.

מיכל רוזין: יש פה שתי אופציות: אופציה אחת שלי שכתבתי בחוק זה "נסיבות העניין אינן מצדיקות פתיחת חקירה, אינן מצדיקות העמדה לדין".

מיכל רוזין: הפרקליטות או משרד המשפטים מציעים: "אין העניין מתאים לניהול משפט פלילי".

מיכל רוזין: כל אחת מהאופציות מקובלת עליי, מה שיותר נכון, היועצת המשפטית של הוועדה אולי תתייחס לעניין הזה ביתר שאת.

מיכל רוזין: מבחינתי, חשוב מאוד, כמובן שהייתי רוצה, ואני פועלת לכך, שפחות ופחות תיקים ייסגרו בכלל ויגיעו לכלל מיצוי ולדין ולצדק.

מיכל רוזין: אבל במידה שסוגרים אז באמת עילת הסגירה עם המונח חוסר עניין לציבור צריך להיעלם מהשיח הציבורי ומהשיח המשפטי.

מיכל רוזין: זה ייטיב לא רק עם נפגעות ונפגעים, כמו שהראיתי על נושא עררים, זה ייטיב עם המערכת, גם אולי יהיו פחות עררים, וגם בוודאי שזה ייטיב עם ההליך הפלילי.

מיכל רוזין: בסופו של דבר, שורה תחתונה, המטרה שלנו זה שבאמת ההליך הפלילי ייטב כמה שיותר, כדי שיהיו כמה שיותר תלונות וכמה שיותר עבריינים יועמדו לדין ויהיה צדק ציבורי.

מיכל רוזין: תודה רבה.

זאב בנימין בגין: כפי שנובע מדברייך שזה זמן מה, ואני אשאל מה אורך הזמן, שיש לנו ניסוי, משתמשים בנוסח שונה, יותר ענייני.

זאב בנימין בגין: האם יש לנו ניסיון מבחינת מספרי הערר שהוגשו לעומת המצב קודם לכן, אם בכלל ניתן לבדוק, אם הניסוי הוא לא מצומצם מדי.

זאב בנימין בגין: לך יש נתונים, מיכל?

מיכל רוזין: לא.

זאב בנימין בגין: אשאל את נציגי הממשלה.

זאב בנימין בגין: כמה זמן ובכמה תיקים היו עררים גם אחרי הנוסח החדש?

זאב בנימין בגין: והאם אנחנו רואים איזה איתות לירידה מבחינת הציפייה לירידה במספר העררים?

זאב בנימין בגין: אפשר גם להניח שעדיין לא תהיה ירידה - -

מיכל רוזין: ועדיין זה חשוב.

<יניב ואקי: זה משהו שהעסיק אותי באמת הרבה מאוד זמן, גם כתבתי מאמר בנושא הזה, ואני בוודאי מצטרף גם לשינוי של השם ולעוד כל מיני שינויים שקשורים לעילת הסגירה, ועל כך שהיא באמת מוצדקת וחשובה.

<יניב ואקי: אולי כדאי גם להתעכב על זה בהמשך, למה העילה הזאת חשובה ולמה היא משרתת - - -

זאב בנימין בגין: אני רק שאלתי לעניין הניסוי.

<יניב ואקי: אני יודע.

<יניב ואקי: זה רק איזשהו פתיח מאוד מאוד קצר שמזמין את אדוני לשאול אותי שאלות אם ירצה בהמשך, ואם לא, אני רק אענה על מה שהוא שאל.

<יניב ואקי: לא ניתן היה לבדוק, לפלח את השינוי הזה בעילה בקשר לעררים.

<יניב ואקי: השאלה היא למה נפגעי העבירה מגישים עררים תלויה בהרבה מאוד פרמטרים.

<יניב ואקי: זה יכול להיות, ואני מסכים עם אדוני שזה אחד מהם, לבודד את זה ומזה לגזור ולראות נגיד את השינויים.

<יניב ואקי: שנה שעברה הוגשו למחלקת העררים 1,640 עררים, השנה עוד לא הסתיימה ואנחנו עומדים על 2,300.

<יניב ואקי: זה כנראה תלוי בכל כך הרבה גורמים אחרים שלא קשורים לשיום או לשינוי של שם העילה.

<יניב ואקי: זה קשור קודם כול לכמה תיקים בכלל נכנסים, כמה תיקים נסגרים, מאיזה סיבה הם נסגרים, האם העררים מוצדקים.

<יניב ואקי: כל כך הרבה סיבות שלא תלויות בנו, כך שאין לנו שום יכולת לבדוק רק את הנתון הזה ולשלוף אותו.

<יניב ואקי: זה רעיון יפה, הלוואי ויכולנו לעשות זאת.

זאב בנימין בגין: מה זה הלוואי?

זאב בנימין בגין: האם לא סביר שמתמחה או סטודנט לקרימינולוגיה באחת האוניברסיטאות יעשה לפחות עבודה סמינריונית וידגום?

זאב בנימין בגין: המספרים גדולים פה, זה לא 100.

<יניב ואקי: אני מעביר סמינר בנושא של נפגעי עבירה.

זאב בנימין בגין: הנה, כן.

<יניב ואקי: אני יכול להציע את זה לאחד הסטודנטים.

זאב בנימין בגין: הצעת?

זאב בנימין בגין: לא הבנתי.

מיכל רוזין: יציע.

מיכל רוזין: הוא מקבל את הצעתך.

זאב בנימין בגין: אתה תציע.

<יניב ואקי: עכשיו אדוני הגה את רעיון.

זאב בנימין בגין: ידידי, כבר היה לי שכר הליכה, כבר היה כדאי בחנוכה להגיע הנה, והתקבלה ההצעה הזאת.

<יניב ואקי: אבל אני יכול להגיד שמשיחות עם נפגעים – יש לנו יחידה שכל מה שהיא עושה זה כל היום לדבר עם נפגעי עבירה שמגישים עררים שמתעניינים בקשר לערר שהתיק שלו נסגר – שם אתה בוודאי שומע את ההבדל בין עילה לחוסר עניין, שהם שואלים מה זה חוסר עניין.

<יניב ואקי: מה זאת אומרת חוסר עניין?

<יניב ואקי: מה, פגעו בי ואין עניין?

<יניב ואקי: עכשיו, למי בכלל אין עניין?

<יניב ואקי: מה, המדינה לא מתעניינת בפגיעה בי?

<יניב ואקי: כמובן שהשינוי הוא שמסבירים להם את זה, שזה רק נסיבות העניין ומה זה עניין.

<יניב ואקי: דרך אגב, עד שנות השישים בחוק זה היה "טובת הציבור", בעיני זה אפילו יותר וטוב מחוסר עניין, אבל ההצעה עכשיו שחברת הכנסת מציעה היא אפילו יותר טובה משתי החלופות האלה.

<יניב ואקי: ואין ספק שנפגעי העבירה, כשמסבירים להם את זה, שם אני כן מזהה – אני גם לא יודע להגיד לך, לא בדקתי אם אחרי זה הם משכו את הערר או לא הגישו ערר, אבל אתה רואה את ההבדל, אין ספק בכלל.

זאב בנימין בגין: גם מה שאתה אומר הוא כנראה הסימן הטוב ביותר שיש לנו ברגע זה כדי להיות אופטימיים כלפי העתיד, אם ההצעה הזאת אכן תעבור קריאה שנייה ושלישית, כפי שאנחנו מצפים.

זאב בנימין בגין: מיכל, עוד משהו?

מיכל רוזין: נמצאות פה כרמית ומיכל ממרכזי הסיוע, שמלוות את כל הנושא של ההליך הפלילי כבר הרבה מאוד שנים, אני אשמח שהן יגידו מילה.

מיכל רוזין: ציינתי את הנתונים של מרכזי הסיוע לגבי סגירות תיקים, אבל אני אשמח שאתן תגידו משהו על המשמעות העצומה שיש למונח הזה בקרב נפגעות ונפגעי תקיפה מינית.

<מיכל מזרחי: תודה רבה.

<מיכל מזרחי: יש לי הכבוד להיות במרכז הסיוע לנפגעות, ויש לי הכבוד להיות 29 שנים במרכז הסיוע.

<מיכל מזרחי: לפני כ-25 שנה הייתה לנו פגישה עם פרקליט המדינה, כי אני באופן אישי מוחה על המשפט הזה, אני חושבת שבשפה שלנו יש מספיק אפשרויות בשביל להבהיר את זה קצת יותר טוב.

<מיכל מזרחי: דנתי לא מעט בפרקליטות שלנו על הנושא, והם הסבירו לי מתי הם משתמשים בזה, הכול טוב ויפה, אבל הציבור מתרגם את זה אחרת.

<מיכל מזרחי: בכל היישובים הקטנים, הקיבוצים, המושבים, הקהילות הקטנות הפוגע מתרגם את זה: אני זכאי, וזה מה שהציבור מבין.

<מיכל מזרחי: וצריך לא לדבר כל הזמן רק בשפה המשפטית, שפרקליטה מאוד בכירה הסבירה לי מאוד יפה.

<מיכל מזרחי: יופי, אבל זה לא נכון לציבור.

<מיכל מזרחי: צריך למצוא מונח אחר, זה מונח פוגעני.

<מיכל מזרחי: קיימנו דיון בפרקליטות המדינה, ועצוב לי שמעל 20 שנה הנושא הזה עדיין קיים.

<מיכל מזרחי: מספיק.

<מיכל מזרחי: הנפגעות לא מבינות, נפגעות מאוד, כי אני לא מעניינת אף אחד, וכל מיני פרשנויות שלהם שהם נכונות, מעבר לזכאי שהקהילה מבינה.

זאב בנימין בגין: טוב.

זאב בנימין בגין: כמה זמן את אומרת שזה לקח?

זאב בנימין בגין: 20 שנה?

<מיכל מזרחי: לפחות.

<מיכל מזרחי: הנושא בדיון, ותחשוב על כל הזמן הזה.

מיכל רוזין: כבר סיימנו.

זאב בנימין בגין: אני פשוט מקבל איזה קנה מידה.

זאב בנימין בגין: אבל נגיד כדי לקבל קנה מידה נוסף, אני אספר שאני חושב שבשנת 1909 עיריית ירושלים העות'מנית קיבלה החלטה להקים תאורה חשמלית ברחובות ולהקים רכבת קלה בתחום ירושלים, והנה, חלפו רק 100 שנים, יש לנו רכבת קלה בירושלים.

זאב בנימין בגין: אז אני חושב שזה נותן לנו איזה מושג על קצב מזרח תיכוני וארץ-ישראלי פלסטיני.

מיכל רוזין: סיפור אופטימי מאוד.

<כרמית קלר-חלמיש: מקרים קצת שונים, אבל בסדר.

זאב בנימין בגין: אני מאוד מסכים עם הגישה.

זאב בנימין בגין: דיברה תורה בלשון בני האדם, וגם תורת המשפט לעיתים צריכה בכל זאת להבין את הקשיים שהציבור חווה.

זאב בנימין בגין: אבל אנחנו כבר כאן, אני מקווה שנעלה אותו לקריאה ראשונה.

זאב בנימין בגין: נציגי ממשלה נוספים, משרד המשפטים, ביטחון פנים, משטרת ישראל, זה בערך מה שיש לנו, לשכת עורכי-הדין.

<יפעת רווה: בפנינו עלה הנושא הזה ב-2014, עשינו ישיבה עם המשטרה, ובאמת סוכם שהדברים האלו ייעשו בהנחיות כי הדברים ברורים.

<יפעת רווה: זאת אומרת, האמירה של חוסר עניין לציבור יש בה איזה משהו פוגעני, יש בה פער לא רצוי בין הלשון המשפטית ללשון של בני אדם ואיך זה נתפס.

<יפעת רווה: ולכן לא הייתה מחלוקת בכך שצריך לשנות את זה, וצריך לעשות את זה משהו שהמהות שלו תובהר ותהיה יותר מדויקת גם מבחינת המסר שמועבר.

<יפעת רווה: זה בהחלט נפל עלינו.

מיכל רוזין: אבל יש פה שתי אופציות.

מיכל רוזין: מה האופציה העדיפה עליכם?

זאב בנימין בגין: אבל אתם בכל זאת הצעתם אפשרות אחרת, תסבירו בראיית

זאב בנימין בגין: כם מהו ההבדל.

<נועה ברודסקי-לוי: זאת הצעה של משרד המשפטים, זה מופיע בתוך הנחיות פרקליט המדינה בנושא של מתן הודעה, מה שיפעת עכשיו תיארה, שבעצם גם היום נותנים את ההודעה בצורה אחרת.

<נועה ברודסקי-לוי: שם בעצם מופיעות שתי האפשרויות, שבעצם העניין אינו מתאים להעמדה לדין פלילי, או האפשרות השנייה של נסיבות העניין אינן מצדיקות פתיחה בחקירה או העמדה לדין.

<יפעת רווה: חשבנו שהנושא שזה לא מצדיק בנסיבות את הפתיחה בחקירה ואת ההעמדה לדין זה יותר מדויק מבחינה סמנטית.

זאב בנימין בגין: נכון.

<יפעת רווה: שתי האפשרויות סבירות ובוודאי משפרות את המצב, הצענו את הדבר הזה.

מיכל רוזין: האם הכוונה המהותית היא שבאמת לא נפתחה חקירה בכלל או - - -

<יניב ואקי: יש שתי אופציות.

<יפעת רווה: יש בעצם שני מקרים.

<יניב ואקי: בדיוק.

<יניב ואקי: לפי סעיף 59 לחסד"פ זה "נסיבות העניין אינן מצדיקות פתיחה בחקירה".

מיכל רוזין: נכון.

<יניב ואקי: ולפי סעיף 62 זה "נסיבות העניין אינן מצדיקות העמדה לדין".

<נועה ברודסקי-לוי: צריך את שניהם, אבל השאלה אם אפשר באותה מידה להגיד: אין העניין מתאים לפתיחה בחקירה או אין העניין מתאים להעמדה לדין פלילי.

זאב בנימין בגין: למה שלא נותיר על-פי הנסיבות את שתיהן, כי יכול להיות מצב שיהיה כתוב "אינן מתאימות להליך פלילי" ולא הייתה חקירה.

זאב בנימין בגין: זאת אומרת שאנחנו מקדימים – לא? זה לא יכול להיות?

<יפעת רווה: יש שני סעיפים.

<נועה ברודסקי-לוי: השלב הזה של לסגור את זה בגלל שזה לא מתאים להליך פלילי או להעמדה לדין פלילי זה רק יכול להיות כבר בשלב שזה מגיע לתביעה, אז זה חייב להיות אחרי שלב החקירה.

זאב בנימין בגין: אז אני חושב שהמתלוננים והמתלוננות צריכים וצריכות לדעת זאת – אני אשתמש ב"צריכות לדעת זאת", בסדר?

זאב בנימין בגין: – שאכן נפתחה חקירה והמסקנה הזאת שזה לא מתאים להליך פלילי, בסיום החקירה התברר לנו שאינו מתאים להליך פלילי.

<יניב ואקי: ולכן לא כדאי לאחד את זה תחת עילה אחת של נסיבות העניין.

זאב בנימין בגין: זה מה שאני אומר.

<נועה ברודסקי-לוי: אבל היה אפשר "אינו מתאים לפתיחה בחקירה" או "אינו מתאים להעמדה לדין".

<נועה ברודסקי-לוי: אני אגיד למה כן חידדתי גם את האפשרות הזאת, כי אני חושבת שהיא עוד פחות פוגעת.

מיכל רוזין: המילה "מתאימה" מאשר "מצדיקה"?

<נועה ברודסקי-לוי: כן, זה לא מתאים להליך פלילי, זה אפילו עוד יותר מרחיק את זה.

<יניב ואקי: נכון, ולכן את חושבת שזה לא מתאים.

מיכל רוזין: היא חושבת על המילה "מתאים" ולא "מצדיק".

<נועה ברודסקי-לוי: להיפך, אני אומרת שמבחינת נפגע העבירה יכול להיות שזה אפילו פחות פוגעני.

<יניב ואקי: לא מתאים.

<נועה ברודסקי-לוי: בכל מקרה – זה גם מתקשר למה שדיברנו קודם – ברור שמבחינת נפגע העבירה מתסכל לקבל תשובה כזאת בכל מקרה, לא משנה איך נקרא לה.

<יניב ואקי: אני לא חושב שזה המסר.

<נועה ברודסקי-לוי: אבל עדיין זה יותר פוגעני להגיד - - -

<יניב ואקי: אנחנו אומרים "לא מתאים".

זאב בנימין בגין: אבל הנפגעת, הנפגע צריך לדעת – אני לא רואה בעיה בכך – שהעניין בורר, שהיה בירור, אלא אם כן אפילו לא היה בירור, אינו מצדיק פתיחת חקירה.

זאב בנימין בגין: -

<נועה ברודסקי-לוי: זה בכל מקרה אמור להיות.

<נועה ברודסקי-לוי: השאלה אם במכתב הסגירה שנשלח מהפרקליטות כתוב שזה בסיום החקירה, אני מניחה, או שזה לא מופיע?

<יניב ואקי: מופיעה אחת משתי האפשרויות שעכשיו אנחנו מדברים עליהן.

מיכל רוזין: נכון.

<יניב ואקי: או "נסיבות העניין אינן מצדיקות פתיחה בחקירה", או "נסיבות העניין אינן מצדיקות העמדה לדין".

זאב בנימין בגין: אבל שתי האפשרויות קיימות על-פי העניין.

מיכל רוזין: גם בחוק.

<יניב ואקי: ממלאים רק אחת מהן, תלוי בסיטואציה.

<יניב ואקי: הרי יש כמה עילות.

זאב בנימין בגין: אני מבין.

זאב בנימין בגין: אבל מלכתחילה בפני סוגר התיק עומדות שתי אפשרויות להודעה.

זאב בנימין בגין: הוא יכול להודיע או לא מצאנו הצדקה לפתיחה בחקירה, או במשמעות: חקרנו, בדקנו ומצאנו שאין אפשרות להגיש – אז המשפט שאני הוספתי: בדקנו ומצאנו, או בדקנו וחקרנו, אני חושב שהוא מוסיף מידע למתלונן.

זאב בנימין בגין: יש משהו מאוד מרחף לדידי באמירה כזאת כללית: מצאנו שלא מתאים למשפט פלילי, בלי איזה הסבר נוסף לא משפטי, רק האמירה שזה אחרי בדיקה.

<שני שטלריד: וזה בכלל משהו בעיני קצת יותר – סליחה שהתפרצתי – עדין ומתחשב.

<שני שטלריד: אני מלווה נפגעים, אני מוסמכת משרד הביטחון, אני מרצה בתחום, התבקשתי לבוא ולהגיד כמה משפטים.

זאב בנימין בגין: ממש לעניין זה.

זאב בנימין בגין: בבקשה.

<שני שטלריד: רק לזה, ואני חוזרת לאותה ועדה.

<שני שטלריד: העניין אצל נפגעים, הרי הם מבחינת הפרקליטות, המשטרה, המדינה, עדים.

<שני שטלריד: היחס כלפיהם גם ככה כשהם עומדים בפני כל התהליך הזה הוא מאוד מאוד קשה.

<שני שטלריד: כשאתה מדבר עם נפגעת שבסופו של דבר אומרת לי: אחרי כל מה שעשיתי, אחרי החקירה, אחרי השוטרים, אחרי שפגשתי את התוקף שלי, אחרי רעידות, אחרי בכי, אומרים: את לא מעניינת את הציבור.

זאב בנימין בגין: אנחנו אחרי זה.

<שני שטלריד: אני חושבת שמה שאמרת כרגע, את המשפט הזה של להוסיף: אנחנו בדקנו, זה מספיק היה חשוב לנו, עשינו הליך ואין באפשרותנו להעלות את זה לבית משפט, זה בעיני שינוי מאוד גדול ומאוד מבורך.

זאב בנימין בגין: נראה, אם זה אפשרי, אם זה לא מזיק.

זאב בנימין בגין: אנחנו בדיון פתוח לגמרי בעניין הזה.

זאב בנימין בגין: משטרת ישראל.

<איה גורצקי: תודה, אדוני.

<איה גורצקי: המשטרה תומכת בהצעת החוק, אתם בוודאי יודעים.

<איה גורצקי: הדגש הוא קודם כול בוודאי על נפגעי העבירה, על המתלוננים השונים.

<איה גורצקי: אבל אנחנו סבורים שיש לכך חשיבות רבה גם כלפי החשודים עצמם, לא רק כלפי המתלוננים.

<איה גורצקי: הרי גם מתלוננים וגם חשודים מקבלים את אותה ההודעה, מקבלים הודעה, התיק נסגר, ובאיזו עילה הוא נסגר.

<איה גורצקי: יש חשיבות למידע גם לחשוד.

<איה גורצקי: חשוד רוצה לדעת לא רק שאין עניין ציבורי, או לציבור אין עניין במקרה שלו, בנושא שלו לשני הכיוונים, הוא רוצה לדעת איפה הוא עומד.

<איה גורצקי: והסיבה שלא מוגש כתב אישום זה בגלל שנסיבות העניין במקרה הזה לא מצדיקות.

<איה גורצקי: המשטרה הגיעה למסקנה הזאת כבר ב-2014, ועוד לפני תיקון החוק ביצענו את השינוי אצלנו במסמכים.

<איה גורצקי: אני מייד אתן לכם את המסמך לדוגמה.

<איה גורצקי: היות שלא ידענו לבחור מבין שני הנוסחים המוצעים כאן היום, החלטנו שיותר נכון יהיה לשלב בין שני הנוסחים.

זאב בנימין בגין: לפי העניין.

<איה גורצקי: מקסימום מידע גם עוזר תמיד לאנשים שרוצים לדעת.

<איה גורצקי: כל משפט מוסיף להם לתחושה הטובה ולהבנה, ולכן כתבנו: התקבלה החלטה שנסיבות העניין בכללותן אינן מצדיקות או פתיחה בחקירה או העמדה לדין, שכן מדובר באירוע אשר ההליך הפלילי אינו מהווה מסגרת מתאימה לבירורו.

<איה גורצקי: זה מה שכתבנו.

<איה גורצקי: אני מייד אעביר שתוכלו להתייחס לזה.

מיכל רוזין: נראה לכם, משרד המשפטים?

<יניב ואקי: הפרקליטות בעד.

<יפעת רווה: מצוין.

<איה גורצקי: כיום זה הנימוק, אבל אני חושבת שלא ניתן להתעלם מהנסיבות גם בגלל ההגינות.

<איה גורצקי: כי היום בהתאם לחוק מותר לנו, לפרקליטות וגם למשטרה, לשנות את עמדתנו.

<איה גורצקי: תיק שנסגר מהעילה "חוסר עניין לציבור" יכול במקרים מסוימים להיפתח בעתיד אם השתנו הנסיבות.

<איה גורצקי: למשל, אם אותו חשוד עבר שתיים-שלוש עבירות נוספות מאותו סוג ומין השתנו הנסיבות, כבר יש אינטרס ציבורי, ההליך הפך להיות מתאים, נסיבות העניין השתנו, ולכן כן חשוב לתאר את הנושא הזה בכללותו.

מיכל רוזין: את יכולה להקריא שוב כדי שהיועצת המשפטית תרשום את הנוסח?

<איה גורצקי: אני יכולה פשוט להעביר לכם את המסמך כדוגמה.

זאב בנימין בגין: לפרוטוקול, כדאי לרשום.

זאב בנימין בגין: תקראי, איה, זה עוד חצי דקה.

<איה גורצקי: בסדר גמור.

<איה גורצקי: נסיבות העניין בכללותן אינן מצדיקות פתיחה בחקירה או העמדה לדין.

זאב בנימין בגין: לא, זה מתחיל בהחלטנו.

<איה גורצקי: לאחר בדיקה תלונתך הוחלט - - -

זאב בנימין בגין: לאחר בדיקה, יפה.

<איה גורצקי: לאחר בדיקת תלונתך הוחלט לא להוסיף לחקור בתלונתך, זה נוסח אחד; או שלא להמשיך בחקירה, או שלא להעמיד לדין.

<איה גורצקי: אנחנו מדברים על נוסחים חלופיים.

<איה גורצקי: וזאת מן הסיבה, נתקבלה החלטה שנסיבות העניין בכללותן אינן מצדיקות פתיחה בחקירה, שכן מדובר באירוע אשר ההליך הפלילי אינו מהווה מסגרת מתאימה לבירורו.

זאב בנימין בגין: יפה, אם כי יש פה פעמיים הוחלט.

זאב בנימין בגין: צריך לגהץ קצת, מספיק הוחלט פעם אחת.

<איה גורצקי: העברית לא מושלמת.

<איה גורצקי: נתון נוסף שחשוב לנו, בדקנו ומצאנו ש-25% מכלל התיקים שנסגרים מדי שנה הם מהעילה הזאת, ולכן מדובר בציבור נרחב של אנשים.

<איה גורצקי: בשנת 2017 למעלה מ-77,000 איש, בהחלט מוצדק לקיים את השיח הציבורי בנושא.

זאב בנימין בגין: מדהים.

<איה גורצקי: אני גם חייבת לומר שאחרי ששמעתי את חברת הכנסת רוזין זה הזכיר לי שבעת האחרונה המשטרה עוסקת בעבודה מאוד נרחבת לתיקון הקשר עם נפגעי העבירה, עם המתלוננים, ושוב, לניסוח מחדש של המסמך שאנחנו שולחים.

<איה גורצקי: המטרה היא לסגור מעגל, לשלוח להם קצת יותר מידע.

<איה גורצקי: אי-אפשר לתת לכל אחד מידע אישי במסמכים האלה, אבל לשלוח קצת יותר מידע, להסביר מה המשמעות של המונחים המשפטיים כדי שהם לא יישארו בחלל ריק.

<איה גורצקי: והעבודה הזאת נמצאת בעיצומה, ממש בשלבי אישור אחרונים.

זאב בנימין בגין: זה מספר גדול, 77,000, ויגדל כנראה.

זאב בנימין בגין: יפה, זאת התשובה המפורטת.

זאב בנימין בגין: אני בבתי הספר כבר כמה שנים, יש למורות, בעיקר מורות, תפריט של ציונים, של הערכות כדי שלא יצטרכו להמציא מחדש, אז יהיה גם לכם?

זאב בנימין בגין: ככה אתן רואות את זה?

זאב בנימין בגין: תפריט יותר מפורט שמאפשר בחירה של מה שהולם את המקרה.

זאב בנימין בגין: הרי לא ישבו 77,000 פעם ויחזרו על איזה הערכות מאוד אישיות.

זאב בנימין בגין: משהו יותר כללי.

<איה גורצקי: נכון, ממש לא.

<איה גורצקי: יש מגוון של שישה-שמונה נוסחים שונים.

<איה גורצקי: אני מקווה שלא נוותר לחלוטין גם על היחס האישי.

זאב בנימין בגין: בסדר.

זאב בנימין בגין: גברתי.

<כרמית קלר-חלמיש: יש לי שאלת מאחרת שהגיעה מוועדה אחרת, ואולי היא מיותרת.

<כרמית קלר-חלמיש: בשנת 2016, לפי הנתונים שהועברו אלינו מהמשטרה, 443 תיקים בעבירות מין נסגרו מהעילה של חוסר עניין לציבור.

<כרמית קלר-חלמיש: זאת אומרת, הדבר הזה חי וקיים.

<כרמית קלר-חלמיש: אז יכול להיות שדיברתם על זה בהתחלה, אבל על אף כל ההנחיות נפגעות עדיין מתמודדות עם המשפט הזה.

<כרמית קלר-חלמיש: מזה התחיל הדיון?

<כרמית קלר-חלמיש: כי אני מבינה שיש הנחיות שבעצם לא משתמשים בטרמינולוגיה הזאת "חוסר עניין לציבור".

זאב בנימין בגין: כן.

<כרמית קלר-חלמיש: אבל עובדה שמשטרת ישראל העבירה נתונים לגבי שנת 2016 בכל הנוגע לעבירות מחוסר עניין לציבור.

זאב בנימין בגין: אנחנו בסוף 2017.

<איה גורצקי: עכשיו זה יעוגן בחקיקה.

<כרמית קלר-חלמיש: בסדר.

<כרמית קלר-חלמיש: אני מכירה כבר שנים את העיסוק בדבר הזה ואנחנו עדיין רואות אותו בשטח.

<כרמית קלר-חלמיש: ההנחיות האלה לא מחלחלות.

מיכל רוזין: ולכן יש צורך בחוק.

מיכל רוזין: זה מה שכרמית אומרת, והיא צודקת.

<יפעת רווה: מסכימים.

<יפעת רווה: על זה הסכמנו.

<יניב ואקי: גם אנחנו.

<כרמית קלר-חלמיש: פספסתי, סליחה, איחרתי.

<כרמית קלר-חלמיש: בתחילת השיעור לא הייתי.

מיכל רוזין: את בסדר גמור, וטוב שהדגשת את זה.

זאב בנימין בגין: גבי, ביטחון פנים.

מיכל רוזין: גבי אוהבת לתמוך בהצעות החוק.

<גבריאלה פיסמן: אני משפטים.

<גבריאלה פיסמן: ביטחון פנים רצית?

זאב בנימין בגין: לא, בבקשה.

<גבריאלה פיסמן: מבחינתנו הדברים נאמרו כבר על-ידי יפעת, ההצעה מוסכמת ואנחנו חושבים שהיא ראויה.

זאב בנימין בגין: בבקשה.

<ורד בלוך: גם מבחינתנו, אנחנו תומכים בהצעה.

<ורד בלוך: נלבן את הנוסח בהמשך, את ה-fine tuning שלה.

זאב בנימין בגין: לשכת עורכי-הדין, אם תוכלו לתרום לנס של ההסכמה, אז זה יהיה נאה.

<סוזי עוזסיני ארניה: אנחנו גם תומכים לחלוטין בהצעה.

זאב בנימין בגין: אפילו לחלוטין.

<סוזי עוזסיני ארניה: לגמרי, מחזקים את הנס.

זאב בנימין בגין: לגמרי ולחלוטין, וואלכ, הרווחנו.

מיכל רוזין: נס חנוכה.

זאב בנימין בגין: ובכל זאת?

<סוזי עוזסיני ארניה: שמעתי את דבריה של חברת הכנסת מיכל רוזין, ואנחנו חושבים שיש טעם רב והצדקה מוחלטת להצעה כפי שהיא מנוסחת.

<סוזי עוזסיני ארניה: אני מצטרפת גם לדברים שחברי יניב ואקי ציין פה.

<סוזי עוזסיני ארניה: אנחנו חושבים שזה נכון לא רק מבחינת נקודת המבט של המתלונן, זה מאוד חשוב מנקודת המבט הזאת, אלא גם מנקודת המבט הכלל מערכתית, כי כפי שזה הוצג היום זה נראה: אוקיי, יש דברים בגו, אבל זה כרגע לא מעניין את הציבור, אז יש פה קצת סתירה פנימית.

<סוזי עוזסיני ארניה: אם יש דברים בגו זה צריך לעניין מן הסתם את הציבור.

<סוזי עוזסיני ארניה: גם מנקודת המבט של החשוד עצמו, כפי שנאמר כאן על-ידי נציגת המשטרה, אנחנו באמת חושבים שהתחושה הזאת של החשוד שאין עניין לציבור משאירה אותו באפלה ובחוסר הבנה אם הוא עכשיו הולך וצריך להתמודד עם זה, או שהוא רק מתויג כעבריין וזה לא מעניין את הציבור.

מיכל רוזין: בוודאי כשאין בכך הרתעה.

מיכל רוזין: אם לא מעניין את הציבור מה הוא עושה הוא יכול להמשיך לעשות זאת, לצערי הרב.

<סוזי עוזסיני ארניה: זה בעייתי, אבל מצד שני - - -

<יניב ואקי: אבל אנחנו שולחים אזהרות.

<יניב ואקי: יש הנחיית פרקליט מדינה חדשה שבעיקר בהקשר הזה היא דווקא מאוד מאוד אפקטיבית.

מיכל רוזין: של אזהרות לפוגעים?

<יניב ואקי: לשלוח להם.

<יניב ואקי: סוגרים ורושמים לו אזהרה.

<סוזי עוזסיני ארניה: וגם דה-פקטו בשטח זה נרשם כבר כך בעת האחרונה.

<סוזי עוזסיני ארניה: לאחרונה בהרבה מאוד תיקים אכן נרשם: "הנסיבות אינן מצדיקות העמדה לדין", ואנחנו חושבים שזה נכון וזה ראוי.

<סוזי עוזסיני ארניה: אנחנו לא נכנסים בכלל כרגע לשאלה של ביטול כלל עילות הסגירה, ששם אנחנו גם בזה תומכים וחושבים שצריך לחזק את ההצעות השונות בעניין ההוא.

<סוזי עוזסיני ארניה: אבל לגופו של עניין היום ראוי בהחלט.

מיכל רוזין: אפשר לגבש נוסח להצבעה?

זאב בנימין בגין: נועה, אני גם רוצה לקצר את ההצעה הזאת, אבל חשבתי שיש עוד תיקונים עקיפים נוספים.

<נועה ברודסקי-לוי: לפני שאני מתחילה בהקראה, שני דברים.

<נועה ברודסקי-לוי: יש עוד כמה תיקונים עקיפים שכשנקריא אז נגיד כבר את החוקים הנוספים שבהם כדאי בעצם לתקן את כל המקומות שבהם מופיעה העילה כרגע.

<נועה ברודסקי-לוי: אבל אני רוצה לחדד לפני שאנחנו הולכים להקריא, הנוסח הרחב הזה, האם אנחנו יכולים לשים אותו בחסד"פ עצמו או שאתם חושבים שזה צריך להופיע רק בהודעה למתלונן?

<נועה ברודסקי-לוי: זאת אומרת, האם אנחנו יכולים להוסיף: נסיבות העניין אינן מצדיקות פתיחה בחקירה, שכן מדובר באירוע שההליך הפלילי אינו מהווה מסגרת מתאימה לבירורו?

<יפעת רווה: צריך להסמיך אותם, זאת אומרת לעשות נוסח כזה שיאפשר להם את ההתאמה הספציפית הזאת.

זאב בנימין בגין: נו, כן.

<גבריאלה פיסמן: אני בספק אם זה נדרש ברישומים המשטרתיים הנוכחיים.

<גבריאלה פיסמן: אני חושבת שחשיבות היא בעיקר - -

<נועה ברודסקי-לוי: בהודעה למתלונן.

<גבריאלה פיסמן: - - בחזית של ההודעה למתלונן ולחשוד.

זאב בנימין בגין: מה ההבדל בין הרישום לבין ההודעה?

זאב בנימין בגין: היא נרשמת.

<גבריאלה פיסמן: הרישום במרבית המקרים הוא כלי עבודה, הוא מיועד לגורמים שזכאים לקבל מידע לפי חוק המרשם הפלילי, לתובעים, לרשויות חקירה.

<גבריאלה פיסמן: פשוט זה קצת מסורבל לאותם גורמים.

<גבריאלה פיסמן: נראה לי שזה לא נדרש בהיבט הזה.

זאב בנימין בגין: לא הבנתי.

זאב בנימין בגין: לא רצוי שתהיה כפילות, רצוי להשתמש באותו נוסח.

<יפעת רווה: לגורמים מספיק נוסח אחיד ומקוצר יותר שתואם את העילה החדשה, אבל את הניסוחים המפורטים שהביאה המשטרה לא חייבים לעגן בחוק, וניתן לאפשר שם מרווח.

<נועה ברודסקי-לוי: זה יוצא קצת מסורבל.

זאב בנימין בגין: אני לא מבין.

זאב בנימין בגין: למה הוא מסורבל?

<גבריאלה פיסמן: כי זה נורא נורא ארוך.

<יפעת רווה: זאת הערה טכנית.

זאב בנימין בגין: תראו, הצעתי לגבי החוק, לגבי דבר החקיקה הזה בסעיפים, אני לא רואה טעם לתקן בכל סעיף: כך ייאמר וכך ייאמר כמו שמופיע עכשיו.

זאב בנימין בגין: יש פתיח שאומר: בסעיפי החוק הבאים במקום "חוסר עניין לציבור" יבוא – ויבואו הדברים, או יבוא לפי העניין או כך או כך.

זאב בנימין בגין: ואז זה מסורבל, אבל זה מופיע פעם אחת, ומונים את הסעיפים.

<נועה ברודסקי-לוי: אבל זה מופיע פעם אחת בתיקון.

<נועה ברודסקי-לוי: אחר כך כשזה מופיע בחוק עצמו, אחרי שמתקבל התיקון, זה כן מופיע בכל סעיף וסעיף.

<נועה ברודסקי-לוי: זאת אומרת, גם אם אני עכשיו כותבת את זה בתיקון שבמקום כך וכך יבוא, אחר כך זה משתלב בתוך הסעיפים עצמם.

<יניב ואקי: כן.

<יפעת רווה: אבל זה טכני.

<גבריאלה פיסמן: השאלה אם אי-אפשר לקרוא לזה כהתאמה להליך הפלילי - -

<נועה ברודסקי-לוי: אפשר להגיד את זה פעם אחת ואחר כך להגיד להלן.

<גבריאלה פיסמן: - - והפירוט יהיה בוודאי בהודעות למתלוננים ולחשודים בנוסח היותר ארוך.

<קריאה: זה הגיוני.

<גבריאלה פיסמן: פשוט כדי לא לסרבל, לא משום שיקול אחר.

מיכל רוזין: אבל חבר הכנסת בגין שואל איפה יופיע הפירוט הזה חוץ מבהודעה העצמאית שהמשטרה ניסחה, איפה?

זאב בנימין בגין: כן.

<נועה ברודסקי-לוי: בהודעה שאנחנו לא כותבים בחקיקה.

<יפעת רווה: כאן יש שם שהוא יותר מתאים, כמו בהצעת החוק או באחד הנוסחים שיוחלט עליהם כאן, והמשטרה תוכל לפרט קצת יותר שזה לא חייב להיות מעוגן בדיוק בחוק.

<יפעת רווה: אני חושבת שזה מבורך שהם כותבים נוסחים יותר מפורטים, שאנשים יכולים להבין אותם יותר, אבל הנוסח במלואו שהם כותבים בטופס לא חייב להיות בחקיקה.

זאב בנימין בגין: אז צריך למצוא מה יהיה הנוסח הקצר.

<גבריאלה פיסמן: אי-התאמה להליך הפלילי.

<איה גורצקי: אי-התאמה להליך הפלילי.

<יפעת רווה: אי-התאמה להליך הפלילי.

<איה גורצקי: הנוסח הקצר יהיה אי-התאמה להליך פלילי, זה מה שיופיע בחוק כדי שהוא יהיה קריא ומובן.

<יפעת רווה: הכותרת.

<איה גורצקי: אם יש איזשהו ספק שהמשטרה תהיה מחויבת אפשר לקבוע את הנוסח למתלוננים ולחשודים בתוספת, ואז אין בעיה.

זאב בנימין בגין: באיזה תוספת?

<איה גורצקי: בתוספת לחוק סדר הדין הפלילי.

זאב בנימין בגין: בסדר, אבל זה יהיה בחוק.

<קריאה: אין לי בעיה.

<איה גורצקי: יכול להיות, רק לא יפריע לנוסח.

זאב בנימין בגין: תמצאו את הטכניקה.

מיכל רוזין: אפשר לעשות את זה בתוספת?

<נועה ברודסקי-לוי: לא צריך הודעה, הוא לא מופיע בחוק היום.

<יפעת רווה: אין צורך.

<יניב ואקי: יש סעיף שמדבר על סגירה, יש סעיף שמדבר על ערר, שם בעיני אי-אפשר לתת את הפירוט ב-62 וב-64.

<יניב ואקי: אני חושב שב-62, 64, זה לא מונח לפני, או בסעיף 63 שמדבר על חובת הודעה למתלוננת ולחשוד, רק בסעיף זה צריך להגיד מה מודיעים לחשוד ולמתלונן.

<איה גורצקי: אוקיי, אז בסעיפים האלה, גם בסדר.

זאב בנימין בגין: בסדר?

זאב בנימין בגין: פתרון.

זאב בנימין בגין: רק תבררו את זה עד הסוף לפני שאנחנו מעלים את זה למליאה.

מיכל רוזין: אבל גם ב-64.

<נועה ברודסקי-לוי: זה מופיע בכולם.

<נועה ברודסקי-לוי: מה שיניב בעצם הציע זה שנתקן בכל המקומות בנוסח המקוצר ורק ב-63 בהודעה בעצם נוסיף את הנוסח.

<גבריאלה פיסמן: ב-62(ב).

מיכל רוזין: יש לנו (א)?

<נועה ברודסקי-לוי: (ב) על החלטה תימסר לחשוד הודעה.

זאב בנימין בגין: אין לי 62 כי זה בחוק.

<גבריאלה פיסמן: אז אפשר ב-63.

מיכל רוזין: 63.

<נועה ברודסקי-לוי: למרות שצריך לזכור שבעצם גם 62(ב) וגם 63 מדברים על כל עילות הסגירה, ופתאום אנחנו כאן נתייחס רק לעילה הזאת?

<יניב ואקי: ההצעה עוסקת רק בעילה הזאת.

מיכל רוזין: כאן, גם יש בעיה עם העילה הזאת.

<נועה ברודסקי-לוי: ברור, אבל אחר כך זה משפיע לך בחוק גם על הנושא הזה.

<גבריאלה פיסמן: אפשר להכניס את זה גם בתוספת, אולי זה נכון יותר מבחינת הניקיון של החוק.

<יפעת רווה: כן, כי העילות האחרות לא בעייתיות.

<איה גורצקי: זה לא מתיישב, אף אחד לא יבין אותן.

זאב בנימין בגין: הצעה פרודוקטיביות נוספת, איזה רעיון נוסף?

<יפעת רווה: אני מניחה שגם נוסח החוק שלכם יעבור על זה.

<נועה ברודסקי-לוי: אני חושבת שב-63 זה יותר מתאים, למרות שאז זה לא לחשוד, זה רק למתלונן.

<נועה ברודסקי-לוי: ב-63 זה רק למתלונן.

<איה גורצקי: רק למתלונן.

<יניב ואקי: (ב) זה לחשוד.

<נועה ברודסקי-לוי: ב-62(ב) זה לחשוד.

<נועה ברודסקי-לוי: אז נצטרך בעצם בשניהם.

זאב בנימין בגין: בסדר, זה לא החוק הכי ארוך שמצוי בספר החוקים שלנו.

<יפעת רווה: בטח נוסח החוק עוד יבוא.

<נועה ברודסקי-לוי: עוד נעבוד עליו.

זאב בנימין בגין: תיקונים עקיפים נוספים?

<נועה ברודסקי-לוי: תכף נעשה את התיקונים העקיפים.

<נועה ברודסקי-לוי: מה שכאן נכניס לחוק עצמו שגם צריך חידוד, האם אנחנו נשארים עם "נסיבות העניין אינן מצדיקות פתיחה בחקירה" או עם "העניין אינו מתאים"?

<יניב ואקי: אני לא חושב שזה דרמטי.

<יניב ואקי: אני חושב שנסיבות העניין אינן מצדיקות, אז הדגש לא על הנסיבות אינן, אלא על הצדקה מול חוסר התאמה.

<יניב ואקי: זה לא שהמקרה לא מתאים, אלא שבנסיבות המיוחדות שלו לא מוצדק לפתוח בהליך.

<יניב ואקי: "לא מתאים" זה מרחיק את זה מאוד מההליך, דווקא כלפי המתלונן.

מיכל רוזין: העברית, לצערנו, היא שפה מאוד צרה, היא לא מספיקה.

<יניב ואקי: נכון.

מיכל רוזין: ולכן להגיד "לא מוצדק", יש פה באמת איזושהי פגיעה בצדק הטבעי שמגיע לכל אדם להיות מוגן על-ידי מדינה.

<יפעת רווה: נכון.

מיכל רוזין: "לא מתאים", יש פה עניין של התאמה.

מיכל רוזין: מגיע לך צדק, אבל ההליך הפלילי הוא לא מתאים.

מיכל רוזין: אני דרך אגב, גם אגיד לנפגעות שיותר מתאים אולי צדק מאחה או אולי מתאים הליך מינהלי במקום עבודה, ולאו דווקא הליך פלילי.

<יפעת רווה: תביעה אזרחית.

<יניב ואקי: בסופו של דבר רוצים שנפגעי העבירה יבינו.

<יניב ואקי: אם את חושבת שנפגעי העבירה יבינו את הנוסחים - - -

מיכל רוזין: ולכן "מתאים".

מיכל רוזין: "מצדיק" זה מחזיר אותו לעניין הצדק.

<גבריאלה פיסמן: התאמה.

<קריאות: - - -

מיכל רוזין: אני מודה שכתבתי "לא מצדיקות", אבל עכשיו אחרי שישבנו על זה, "מתאים" היא יותר מילה נכונה.

זאב בנימין בגין: כן, "מתאים".

<יפעת רווה: נכון.

<נועה ברודסקי-לוי: אז "העניין אינו מתאים לפתיחה בחקירה" או "אינו מתאים להעמדה לדין פלילי".

זאב בנימין בגין: כן, על-פי העניין.

<יפעת רווה: אנשים יבינו יותר.

מיכל רוזין: אין התאמה.

מיכל רוזין: זה לא אומר שזה לא מצדיק, יכול להיות שיש צדק רב, אבל זה לא מתאים להליך הפלילי.

מיכל רוזין: ההליך הפלילי – אני אוהבת להגיד את זה הפוך, לוגיקה הפוכה, לא מתאים - -

זאב בנימין בגין: למקרה.

מיכל רוזין: - - לחלק גדול מעבירות המין.

<יפעת רווה: לפעמים זה מוצדק שהוא יהיה תלוי בכיכר העיר, אבל זה לא מתאים.

זאב בנימין בגין: מבחינת הניסוח צריכים להתחיל עם המקרה ולא עם ההליך.

<נועה ברודסקי-לוי: הדילמה פה היא זה שמצד אחד מתאים הוא הרבה פחות פוגע בנפגע מאשר הצדקה שיש בה את השורש של צדק; מצד שני זה קצת פחות מנחה גם אולי את התובעים וגם את - - -

<יפעת רווה: אבל זה לגמרי להתאמה.

<גבריאלה פיסמן: זאת התאמה.

מיכל רוזין: זאת מילה הרבה יותר נכונה.

<יפעת רווה: זה נכון שזאת התאמה, כי נגיד שתתבע אותו בתביעה נזיקית.

מיכל רוזין: בדיוק, יש לך אופציות נוספות, ההליך הפלילי לא מתאים לזה.

זאב בנימין בגין: לא בבית ספרנו.

<יפעת רווה: כן.

<נועה ברודסקי-לוי: ויש לנו את דברי החקיקה הנוספים שצריכים לתקן, אולי פשוט כשאני אקריא אז אני אמנה את כל התיקונים העקיפים?

זאב בנימין בגין: כן, בסדר.

<נועה ברודסקי-לוי: "הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון – שינוי שם עילת "חוסר עניין לציבור" בסגירת תיקים), התשע"ז–2017

זאב בנימין בגין: העניין או נסיבות העניין?

זאב בנימין בגין: זה שינוי כפול פה.

מיכל רוזין: למה לא "נסיבות העניין"?

<נועה ברודסקי-לוי: כי אז אינן מתאימות לפתיחה בחקירה.

מיכל רוזין: זה מה שאמרנו.

מיכל רוזין: אמרנו שבמקום "מצדיקות" נגיד "מתאימות".

זאב בנימין בגין: לא, "שנסיבות העניין".

<יפעת רווה: "נסיבות העניין", כי יכול להיות שהעניין נורא חמור אבל הנסיבות האלה מתאימות לצדק מאחה.

מיכל רוזין: כן, בדיוק, רק להתאים את המילה, במקום "מצדיקות", "מתאימות".

<נועה ברודסקי-לוי: "אינן מתאימות"?

<נועה ברודסקי-לוי: "שנסיבות העניין אינן מתאימות לפתיחה בחקירה".

זאב בנימין בגין: "אינן מתאימות לפתיחת חקירה".

<יפעת רווה: כן, "נסיבות".

<יפעת רווה: זה לא העניין.

<יפעת רווה: שמענו על מקרים חמורים ביותר שהתאימו להליכים חלופיים.

זאב בנימין בגין: "נסיבות העניין אינן מתאימות".

זאב בנימין בגין: אפשר גם לומר אינן הולמות.

זאב בנימין בגין: "אינן מתאימות לפתיחת חקירה".

זאב בנימין בגין: שינוי דקדוקי תחבירי.

מיכל רוזין: "מתאימות".

מיכל רוזין: לפתיחת חקירה או לפתיחה בחקירה, זה כל פעם אחרת.

זאב בנימין בגין: לדעתי, לפתיחת חקירה.

מיכל רוזין: זה כבר עברית.

זאב בנימין בגין: הנסחים ינסחו.

<נועה ברודסקי-לוי: זה כבר בנוסח.

<נועה ברודסקי-לוי: נעשה את זה.

זאב בנימין בגין: לא, "להעמדה לדין".

<יפעת רווה: "להעמדה לדין".

<נועה ברודסקי-לוי: "להעמדה לדין", סליחה.

זאב בנימין בגין: העמדה לדין פלילי, אתם רוצים?

זאב בנימין בגין: כי העמדת דין משמעתי - - -

מיכל רוזין: זה לא פה.

מיכל רוזין: החוק הזה לא מתייחס לזה.

זאב בנימין בגין: ברור פה שזה דין פלילי.

מיכל רוזין: לזה הצעת חוק סדר הדין הפלילי לא מתייחסת.

זאב בנימין בגין: נכון, בסדר.

<נועה ברודסקי-לוי: סליחה, עוד לפני זה אנחנו מוסיפים תיקון גם לסעיף 63 וגם לסעיף 62(ב) לגבי ההודעה שבה נכתוב את הנוסח הרחב יותר, שלפיו בעצם יודיעו בעילה הזאת שמדובר באירוע שנסיבות העניין בכללותן אינן מתאימות לפתיחה בחקירה או להעמדה לדין, שכן מדובר באירוע אשר ההליך הפלילי אינו מהווה מסגרת מתאימה לבירורו.

זאב בנימין בגין: יש לי פה הצעה לנוסח הזה.

<יניב ואקי: אולי בשני הסעיפים האלה רק נכתוב "בהתאם לנוסח בתוספת", במקום להכניס את כל זה.

<נועה ברודסקי-לוי: אתם בכל זאת רוצים שנוסיף גם בתוספת את כל ההודעה?

<יניב ואקי: לדעתי זה מאוד מסרבל אם בשני סעיפים נכניס את הנוסח הארוך הזה.

זאב בנימין בגין: באופן כללי, איה, הנוסח שקראת בסדר, אבל אני באמת כאן אומר בטעמי האישי – היום כל דבר זה לטעמי, כל רב-סרן אומר "לטעמי" אתה לא תצא לחופשה.

זאב בנימין בגין: אבל באמת זה עניין של טעם, השימוש במינוח "הוחלט", האלמוניות הזאת לא מוצאת חן בעיני.

זאב בנימין בגין: במשטרים אחרים נהוג לומר "המוסדות", המוסדות הגיעו למסקנה.

זאב בנימין בגין: אם נאמר החלטנו, אפילו אם חתום התובע, או חתום החוקר, הוא החליט.

זאב בנימין בגין: הנוסח הזה, אותי הוא מטריד, אני לא יודע מה אתכם.

זאב בנימין בגין: ההוחלט הזה הוא כל כך אלמוני, צף, מי זה זה?

זאב בנימין בגין: איך זה הוחלט?

זאב בנימין בגין: אם יעלה הדבר, אם ימצא חן בעיניכם ויעלה מרצונכם אז אולי נעשה את זה כך, או שלפעמים יותר נוח טכנית.

<נועה ברודסקי-לוי: אם אנחנו באמת מפנים לתוספת ושמים בפנים את ההודעה אנחנו חייבים להידרש לזה, לנוסח שיהיה אחיד בדיוק.

זאב בנימין בגין: בסדר, לומר הוחלט זה מאוד מקובל, אבל אני באופן כללי – איך נראה לכם, משפטנים, לשכת עורכי-הדין?

זאב בנימין בגין: אני את ההוחלט הפסיבי הזה, האלמוני, החלטנו או החלטתי, מישהו חתום, הוא נציג התביעה, הוא קצין משטרה.

זאב בנימין בגין: זה לא הכרחי, חברים, אני רק מביע איזה עניין של טעם שמלווה אותי בהודעות דומות, המוסדות החליטו.

זאב בנימין בגין: האלמוניות הזאת מתאימה למקומות אחרים, כמו שאומרים שוב, לטעמי.

זאב בנימין בגין: אם זה מסרבל תעזבו, אבל אם אפשר.

<איה גורצקי: הניסוח אכן נעים יותר לאוזן, ואני בהחלט מבינה את הרצון להתרחק מתופעת האח הגדול.

<איה גורצקי: הבעיה היא שמי שממלא את הטופס הוא רשם התחנה הרלוונטית, הוא לא האדם שבפועל קיבל את החלטת הסגירה.

<איה גורצקי: והסיבה שכתוב הוחלט, כי אנחנו נדרשים גם לומר לחשוד במקרה הזה מי הגורם שסגר את התיק.

<איה גורצקי: הוחלט על-ידי יחידת תביעות נגב, הוחלט על-ידי מערך - - -

<שמואל לרמן: זה מופיע בטופס.

<איה גורצקי: זה מופיע כדי שהוא יוכל לפנות בבקשה לשינוי עילת הסגירה באמצעות הגורם שסגר את התיק, הוא ידע בדיוק למי לפנות.

מיכל רוזין: הבנתי.

מיכל רוזין: אז אין הבדל, אפשר לכתוב "החליט".

זאב בנימין בגין: האם בראש המכתב מתנוסס שם של משטרת ישראל או של הפרקליטות בהתאם לעניין?

<יניב ואקי: משטרה.

<יניב ואקי: גם אם זה תיק של הפרקליטות, המשטרה היא זאת שמופיעה.

<איה גורצקי: כן, משטרת ישראל.

זאב בנימין בגין: לא, אם זאת חקירה.

<יניב ואקי: בכל מקרה.

<יניב ואקי: גם כשהפרקליטה מחליטה על סגירה, בסופו של דבר המשטרה היא זאת שמוציאה את ההודעה.

זאב בנימין בגין: בכל מקרה.

זאב בנימין בגין: אז האנשים, החשוד והנפגעת מקבלים מכתב שידוע שהתקבל מהמשטרה.

זאב בנימין בגין: מה עוד כתוב?

זאב בנימין בגין: משטרת ישראל, תחנת חדרה?

<יניב ואקי: זה מופיע כך.

<יניב ואקי: המכתב הוא מהמשטרה.

<איה גורצקי: אני מייד אעביר גם את הנוסח לחשוד.

<איה גורצקי: המכתב הוא מכתב שיוצא מהמשטרה עם לוגו משטרה ורשומה בו מי היחידה הסוגרת.

זאב בנימין בגין: אה, רשום.

<איה גורצקי: רשום, בוודאי.

<איה גורצקי: התיק נסגר כאן בתביעות נגב.

<שמואל לרמן: כולל שם של הקצין שהחליט.

<איה גורצקי: כולל הפרטים של מי שהחליט על סגירת התיק, בוודאי.

<איה גורצקי: זה פשוט לא מנוסח יפה, אבל הפרטים מופיעים.

זאב בנימין בגין: בסדר, קודם כול אם יש כתובת - - -

<יניב ואקי: חייב, כי גם לשם הוא מגיש את הערר, אגב.

<איה גורצקי: לשם הוא מגיש, בדיוק.

<איה גורצקי: זה הנוסח שנשלח לחשוד.

זאב בנימין בגין: שיהיה הוחלט אם השם קיים ואם זה ברור.

<נועה ברודסקי-לוי: אני מציעה שהוועדה תסמיך אותנו עכשיו לקריאה ראשונה בהתאם לכך שזה יהיה בתוספת.

זאב בנימין בגין: כן, ברור, תצחצחו בהכנה, בהתייעצות עם המציעה.

<נועה ברודסקי-לוי: ואז נוסיף גם את מה שהעלית קודם, שיהיה כתוב בסיום החקירה כשמדובר בתיק שנסגר על-ידי התביעה.

זאב בנימין בגין: אם אפשר, בבקשה.

<נועה ברודסקי-לוי: אנחנו בעצם נפנה ב-62(ב) וב-63 לטופס שנכתוב בהתאם למה שנאמר כאן.

<נועה ברודסקי-לוי: אני ממשיכה.

<יפעת רווה: לפי העניין.

מיכל רוזין: לנסיבות העניין.

<נועה ברודסקי-לוי: זה מופיע בחוק עצמו.

<יפעת רווה: הכוונה, או העמדה לדין לפי העניין.

<יפעת רווה: זה גם כן רק ניסוחי.

<נועה ברודסקי-לוי: ב-64.

<נועה ברודסקי-לוי: זה לא מופיע כך, אבל אין בעיה, אני אכתוב את זה.

זאב בנימין בגין: נועה, ב-64(א)(1) מה יהיה?

זאב בנימין בגין: יש פה איזה עירוב, "נסיבות העניין אינן מצדיקות חקירה או להעמדה לדין"?

זאב בנימין בגין: למה לנו?

<נועה ברודסקי-לוי: ב-64 שניהם מופיעים.

זאב בנימין בגין: למה לנו לערבב?

<נועה ברודסקי-לוי: כי זה לעניין ערר, זה ככה קבוע כבר היום.

זאב בנימין בגין: אה, לעניין ערר.

<נועה ברודסקי-לוי: גם היום מדובר גם על החקירה וגם על העניין של ההעמדה לדין.

זאב בנימין בגין: השאלה אם זה נכון.

זאב בנימין בגין: אם אנחנו רוצים לפרט אז למה לכרוך את שניהם ביחד?

זאב בנימין בגין: אינן מצדיקות חקירה או אינן מצדיקות העמדה לדין לפי העניין, נכון?

זאב בנימין בגין: בסדר?

<יפעת רווה: נכון.

<נועה ברודסקי-לוי: כן.

<נועה ברודסקי-לוי: אינן מתאימות.

זאב בנימין בגין: אינן מתאימות לחקירה, או אינן מתאימות להעמדה לדין על-פי העניין, זה קצת יותר מדויק.

<נועה ברודסקי-לוי: לפני שאני עוברת להבא, העניין של עניין לציבור מופיע בעוד שני מקומות שאני חושבת שאולי כדאי כבר להידרש, לחשוב עליהם לקראת הקריאה השנייה והשלישית, גם בסעיף 67א זה מופיע ב-ב.

<נועה ברודסקי-לוי: בסעיף 67א מדובר על סגירת תיק בהסדר מותנה.

<נועה ברודסקי-לוי: שם מופיע הנושא של עניין הציבור, אבל בצורה קצת שונה.

<נועה ברודסקי-לוי: זה בעצם מבנה את שיקול דעת התובע מתי אפשר להגיע להסדר מותנה.

<נועה ברודסקי-לוי: אלו אותם מקרים שבהם אפילו לא מגישים כתב אישום.

<יפעת רווה: אני לא בטוחה שזה יענה על העניין.

<נועה ברודסקי-לוי: זה לא הסדר טיעון, זה הסדר עוד מוקדם יותר, ויש פה שאלה, אם ראה כי מילאו את תנאי ההסדר יענה על העניין לציבור.

<יפעת רווה: במקום זה לכתוב "בהתאם לנסיבות העניין" – צריך להתייעץ, לבדוק את זה.

<נועה ברודסקי-לוי: אולי נשאיר את זה באמת להמשך לקראת שנייה ושלישית, כי זה לא כל כך פשוט כמו פה.

מיכל רוזין: תבדקו.

<נועה ברודסקי-לוי: זה מופיע גם ב-67א(ב) וגם ב-67ב, אותו דבר.

<יפעת רווה: אפשר לקראת שנייה ושלישית לבדוק את זה?

<יפעת רווה: אני רוצה לבדוק את זה עם עינת.

זאב בנימין בגין: תבדקו.

<נועה ברודסקי-לוי: נעשה איזושהי בדיקה איך להתאים את זה, כי באמת פה צריך להיות יותר מדויק לעניין הזה, אז גם פה וגם ב-67ב.

<יפעת רווה: יכול להיות שאפשר לכתוב "יתאים לנסיבות העניין", אבל צריך לבדוק את זה.

זאב בנימין בגין: בסדר, יפעת.

זאב בנימין בגין: לא, "שנסיבות המקרה".

<נועה ברודסקי-לוי: "שנסיבות המקרה".

<נועה ברודסקי-לוי: אני מנסה להתאים את זה למה שעשינו.

מיכל רוזין: "אינן מתאימות להמשך ההליכים".

מיכל רוזין: פה כבר צריך לראות את העברית.

<נועה ברודסקי-לוי: "מתאימות להמשך הליכים".

<נועה ברודסקי-לוי: צריך לראות איך זה בדיוק.

<יפעת רווה: שם אלו לא הליכים ב-229, זאת עבירת קנס.

<יניב ואקי: נכון.

<יפעת רווה: זה לא כל כך הליכים, אם אני זוכרת טוב.

<נועה ברודסקי-לוי: ב-229 זה מופיע ככה, "או אם היה סבור שבנסיבות המקרה אין עניין לציבור בהמשך ההליכים".

מיכל רוזין: כך רשום בסעיף.

<נועה ברודסקי-לוי: זה כך רשום גם היום, אנחנו רק עושים התאמה.

מיכל רוזין: "בהמשך ההליכים".

מיכל רוזין: במקום "שבנסיבות המקרה אין עניין לציבור בהמשך ההליכים", יבוא "שנסיבות המקרה אינן מתאימות להמשך ההליכים".

<יפעת רווה: 229(ג), בסדר, במקום הזה זה לא בדיוק מדויק.

זאב בנימין בגין: או המשך ההליכים גורם לבזבוז כספי ציבור, אבל אתם לא רוצים את זה.

זאב בנימין בגין: תסבירי איך זה נכנס, אלו נושאים רגישים יותר מהרגילים.

זאב בנימין בגין: מה כתוב במקור בחוק טיפול בחולי הנפש, שנראה את זה, חסרי ישע, חוסים, בואו נראה.

<נועה ברודסקי-לוי: יפעת, יש לך את זה אולי פה?

<יפעת רווה: יש לי את הכול ב"גוגל", רק שנייה.

מיכל רוזין: מנפלאות הטכנולוגיה.

זאב בנימין בגין: משהו.

זאב בנימין בגין: זה דוקטור מומחה.

<נועה ברודסקי-לוי: בעיקרון העניין הוא שבאמת נשמור על אותה עילה בכל המקומות, כי גם פה זה מתקשר להליך הפלילי, אבל תכף.

זאב בנימין בגין: אבל אני רוצה לדעת מה יש שם, כי שם כתוב בשלילה: לא קיים עניין, ופה יש פתאום נוסח חיובי: קיים עניין לציבור.

זאב בנימין בגין: אז אני רוצה לדעת מה יש שם.

מיכל רוזין: בדיוק, למה צריך לשנות?

זאב בנימין בגין: סליחה שאני מקשה.

<יפעת רווה: 21א(א) – זה "קיים עניין לציבור בהעמדתו לדין".

זאב בנימין בגין: קיים?

זאב בנימין בגין: תקראי את כל הסעיף, בבקשה, יפעת.

<יפעת רווה: "מצא היועץ המשפטי לממשלה כי אף שנאשם נמצא בטיפול מרפאתי על פי צו של בית משפט לפי" – אני לא אקריא את הסעיפים – "יש יסוד סביר להניח כי הוא מסוגל לעמוד לדין, וכי קיים עניין לציבור בהעמדתו לדין, רשאי היועץ המשפטי לממשלה לפנות לבית המשפט בבקשה לעיון חוזר".

זאב בנימין בגין: הבנתי.

זאב בנימין בגין: כי נסיבות העניין מתאימות להעמדה לדין.

מיכל רוזין: בדיוק.

זאב בנימין בגין: במקרה זה הוא מצא כי נסיבות העניין מתאימות להעמדה לדין.

זאב בנימין בגין: אז אנחנו גם באיזו הרמוניה, וזה חריג פה בסעיפים האלה.

זאב בנימין בגין: אותו דבר כנראה ב-9, רצית עוד לתקן.

<יפעת רווה: אחר כך נעבור שוב על הכול.

<נועה ברודסקי-לוי: יש לנו פה את אותו דבר חוזר על עצמו, זה מופיע לנו גם בחוק ההנדסאים והטכנאים לעניין קובלנה, ובחוק החברות, ובחוק המאבק בטרור, בחוק המתווכים, בחוק התכנון והבנייה, בחוק ניירות ערך.

<יפעת רווה: עבירות מינהליות.

<נועה ברודסקי-לוי: בכולם שם בעצם מופיעה העילה הזאת – בפקודת הרוקחים ובחוק העבירות המינהליות, בחוק העונשין.

זאב בנימין בגין: מאיפה יש לך את כול זה?

זאב בנימין בגין: איך את יודעת את כל זה?

<נועה ברודסקי-לוי: ב"נבו" היום אפשר למצוא הכול.

מיכל רוזין: פלאי הטכנולוגיה.

<יניב ואקי: מכניסים חיפוש "עניין לציבור".

<נועה ברודסקי-לוי: התחכום פה שצריך לחפש את "העניין לציבור" פעם אחת עם שני יו"דים ופעם אחת עם יו"ד אחת, ואז מוצאים את כולם.

מיכל רוזין: חבר הכנסת בגין, איך ידענו פעם למצוא את הכול?

מיכל רוזין: עכשיו בלחיצת כפתור מוצאים.

<יפעת רווה: בדיוק, זאת השאלה.

זאב בנימין בגין: התשובה לכך היא שכנראה לא ידענו.

מיכל רוזין: ידענו, ידענו.

זאב בנימין בגין: כנראה פספסנו הרבה, החמצנו, סליחה, החטאנו הרבה, כנראה, אבל חוקקנו.

מיכל רוזין: לכן התאמנו את הטכנולוגיה.

<נועה ברודסקי-לוי: אז בכל החוקים האלה אני מציעה שנעשה התאמה מדויקת למה שעשינו עכשיו.

זאב בנימין בגין: אפשר סעיף 71א, ראה "נבו".

זאב בנימין בגין: לא טוב?

<נועה ברודסקי-לוי: לא.

<יפעת רווה: או "גוגל".

זאב בנימין בגין: ככה אתם עובדים.

<נועה ברודסקי-לוי: אז אני רוצה שפשוט בכל החוקים האלה נעשה התאמה מדויקת לנוסח שעשינו עכשיו.

זאב בנימין בגין: כן, נכון?

זאב בנימין בגין: אתם מתאימים.

זאב בנימין בגין: זה יתאים.

<יפעת רווה: נעבור אחר כך אחד אחד.

<נועה ברודסקי-לוי: כן, ברור, נעשה התאמה מדויקת לנוסח שעכשיו קראנו.

זאב בנימין בגין: את זה כדאי לעשות לקראת הקריאה הראשונה, לא להמתין, כי היה עניין שדחינו בין שתי הקריאות שיהיה זמן.

<נועה ברודסקי-לוי: זה משהו אחר, זה עורר שאלה קצת אחרת.

<נועה ברודסקי-לוי: אבל לגבי כל החוקים האלה כדאי להניח את זה כבר ככה לקריאה ראשונה.

זאב בנימין בגין: מה שאתם אומרים פשיטא.

<יפעת רווה: גם לגבי חולי נפש הייתי רוצה לבדוק עם עינת.

<יפעת רווה: גם בחוק של טיפול בחולי נפש, כי המקרים בהם כתוב "יש עניין לציבור" זה נשמע לי הגיוני, אבל בכל זאת.

<יפעת רווה: נעשה היום את הבדיקה, לא צריך לעכב את זה.

<נועה ברודסקי-לוי: אבל אנחנו צריכים להחליט עכשיו אם מכניסים את זה או לא מכניסים את זה לקריאה ראשונה.

זאב בנימין בגין: את מה?

<נועה ברודסקי-לוי: את העניין של טיפול בחולי נפש.

<קריאות: - - -

<יפעת רווה: הוועדה יכולה לתת לנו מנדט לבדוק את הנקודה הזאת.

זאב בנימין בגין: בסדר, אם זה מוסכם.

זאב בנימין בגין: נדחה.

זאב בנימין בגין: אלו גיהוצים.

<יפעת רווה: נבדוק את זה מייד אחרי הוועדה.

זאב בנימין בגין: אם דרוש לכם זמן – אנחנו רוצים לגמור, אפילו רוצים בעוד דקות אחדות להצביע אם הגענו להסכמות.

זאב בנימין בגין: ולמה שדורש עיון נוסף נמתין.

<יפעת רווה: אפשר לעשות הפוך, אפשר להכניס את זה, ונבדוק בין הקריאות שנייה ושלישית.

<נועה ברודסקי-לוי: את הטיפול בנושא של חולי נפש אני מציעה שכן נכניס, ואת כל החוקים הנוספים.

<נועה ברודסקי-לוי: את הנושא של 67ב על ההסדר המותנה, את זה לא נכניס כרגע ונבדוק את זה לשנייה ולשלישית.

זאב בנימין בגין: כן.

זאב בנימין בגין: יש לנו עוד שלב, אין לנו בעיה.

<יפעת רווה: את נושא חולי הנפש את יכולה להכניס ואנחנו נבדוק ונחזור.

זאב בנימין בגין: בסדר.

זאב בנימין בגין: אם צריך למחוק נמחק.

זאב בנימין בגין: עוד?

<נועה ברודסקי-לוי: הבהרה חשובה.

<נועה ברודסקי-לוי: באמת יש הנחיות של פרקליט המדינה גם לגבי בעצם איך בכלל שוקלים היום אם יש עניין לציבור, ורק חשוב להבהיר שאין כוונה פה לשנות מהמצב הקיים, אלא באמת לשנות ולחדד את העילה מבחינת - - -

זאב בנימין בגין: את הנוסח של העילה.

<נועה ברודסקי-לוי: את הנוסח של העילה, ולא לשנות את העילה הקיימת.

זאב בנימין בגין: רשמנו.

זאב בנימין בגין: מציעה, את רוצה לסכם?

מיכל רוזין: אני מקווה שבהמשך נפתור גם מהויות שונות בנושא עילות סגירה ופתיחות תיקים, וכיצד ההליך הפלילי מנוהל.

מיכל רוזין: אבל בעניין הזה בהחלט אני חושבת שראוי נכון וטוב שאנחנו עושים את התיקון הזה.

מיכל רוזין: יש דברים שרק אחרי שעושים אומרים: מה, זה לא היה קיים כבר לפני שנים?

מיכל רוזין: אז, הנה, זה אחד מהם.

מיכל רוזין: ואני – לא לפרוטוקול – אצטט מה אמרה לי שרת המשפטים, היא אמרה לי – לא לפרוטוקול - - -

<יניב ואקי: אין, אין.

<יניב ואקי: זה מצולם, זה משודר.

זאב בנימין בגין: הכול מצולם.

מיכל רוזין: אין?

מיכל רוזין: לא, היא פשוט אמרה לי.

זאב בנימין בגין: נו, תגידי רק בינינו.

מיכל רוזין: בחיוך, בינינו, היא אמרה לי איזה באסה שלא אני הצעתי את ההצעה.

מיכל רוזין: אז בסדר, זה אומר שכנראה זאת הצעה מאוד טובה.

<יפעת רווה: אבל היא הסכימה.

מיכל רוזין: בוודאי?

זאב בנימין בגין: קנאת חברי כנסת תרבה חכמה.

מיכל רוזין: לא, לא, זה היה מפרגון.

זאב בנימין בגין: אני אומר, בסדר, הכול בחיוך.

מיכל רוזין: זה האופן שבו מפרגנים פה.

זאב בנימין בגין: אני מבקש ומתכבד להעמיד להצבעה את הצעת החוק הזאת לקראת קריאה ראשונה במליאה.

זאב בנימין בגין: כל מה שקראנו, כל התיקונים שהוצעו ונרשמו בפרוטוקול, ועוד יאורגנו, יסודרו, יגוהצו ויותאמו לפי נסיבות העניין, כדי שאנחנו כבר בקריאה ראשונה נגיש הצעת חוק מתוקנת ככל האפשר, קרובה ככל האפשר להצעת החוק, שכפי שאנחנו מקווים, תתקבל בתוך זמן לא ארוך גם בקריאה שנייה ושלישית.

זאב בנימין בגין: מי בעד?

זאב בנימין בגין: בעד – פה אחד

זאב בנימין בגין: שניים בעד, שניים נוכחים, אז אין טעם להוסיף בשאלות.

זאב בנימין בגין: תודה רבה לכם, אני חושב שזה היה פורה ושמאוד מאוד חידדנו.

מיכל רוזין: תודה רבה רבה על שיתוף הפעולה.

זאב בנימין בגין: נועה, תודה רבה.

זאב בנימין בגין: הישיבה נעולה.