ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 259, 2017-12-19 10:00

אברהם נגוסה: בוקר טוב לכולם.

אברהם נגוסה: אנחנו מקיימים את הדיון היום בהמשך לדיון שקיימנו בעבר, זה מעקב ואנחנו רוצים לשמוע את ההתקדמות מאז הדיון האחרון בעניין קליטתם ושילובם של העולים מברזיל.

אברהם נגוסה: אנחנו דיברנו בעבר בעניין של הכרת תארים אקדמאיים ורפואיים וגם בנושאים אחרים ואנחנו רוצים לשמוע מהעולים החדשים, מהארגונים וגם ממשרדי הממשלה, באיזה התקדמות אנחנו נמצאים היום.

אברהם נגוסה: זה מאוד חשוב לנו, אני בטוח שמשרדי הממשלה מכירים את הנושא והגיעו מוכנים לתת לנו את האינפורמציה שאנחנו רוצים לשמוע.

אברהם נגוסה: אבל קודם כל אני רוצה לתת לנציגי העולים שיעדכנו אותנו גם על ההתקדמות וגם על מה שלא התקדם וגם אם נוספו בעיות חדשות למהלך.

אברהם נגוסה: אז אנחנו רוצים לשמוע קודם כל את עורכת הדין אושריה פריינוביץ.

<אושריה פריינוביץ: קודם כל בוקר טוב לכולם.

<אושריה פריינוביץ: אני שמחה להתחיל את הוועדה ואני שמחה גם שאפשר להתחיל אותה באור קצת אופטימי.

<אושריה פריינוביץ: אנחנו נמצאים היום בעיצומו של חג החנוכה ולכן אני חושבת שיש כאן גם מקום קצת להכרת הטוב.

<אושריה פריינוביץ: מדובר פה בוועדה של עדכונים, של לעדכן איפה נמצא הטיפול בנושאים שהועלו בוועדות קודמות.

<אושריה פריינוביץ: אני רוצה לציין לטובה את משרד הבריאות ואת נציגיו שנמצאים פה, לרבות היועצת המשפטית ויושב ראש מחלקת רישוי המקצועות, היוצא וגם הנכנס.

<אושריה פריינוביץ: בוועדות קודמות באנו לדרוש שינוי ביחס לעולים מברזיל רופאי השיניים.

<אושריה פריינוביץ: אני חייבת לבשר בשמחה רבה שיש התקדמות מאוד רצינית בעניין הזה.

<אושריה פריינוביץ: משרד הבריאות באמת נרתם למשימה שביקשנו, הוועדה המקצועית שהתבקשה בפעם האחרונה אכן התקיימה בחודש יולי שנת 2017, בוועדה יכולנו, גם רופאי השיניים ואני איתם, להציג את הבעיות ולמה בעצם משרד הבריאות לא מכיר בתארים שלהם.

<אושריה פריינוביץ: בסופו של דבר משרד הבריאות הקשיב והיום אני חייבת לציין שרופאי שיניים חדשים שבאים, גם אלה שמבקשים פטור ממבחן וגם אלה שמבקשים להיבחן, היחס של משרד הבריאות והמבחן של משרד הבריאות הוא ראוי ונאות ורופאי השיניים מצליחים לקבל רישיון בארץ.

<אושריה פריינוביץ: אני רוצה להגיד שאנחנו לא באים לפה רק לדרוש, אנחנו באים גם להודות, אז באמת תודה רבה על ההירתמות של משרד הבריאות לעניין.

<אושריה פריינוביץ: עניין רופאי השיניים, נכון לעכשיו הוא מבחינתי סגור.

<אושריה פריינוביץ: באתי לדבר על נושא אחר.

<אושריה פריינוביץ: אמנם רופאי השיניים הצליחו להשיג את מבוקשם, אבל הבעיות ממשיכות, לא עם רופאי שיניים, אלא עם בעלי מקצוע אחרים והיום אני באתי בשם בעלי מקצוע בתחום הבריאות אחרים ואני מתייחסת ביתר שאת לפיזיותרפיסטים וגם לתזונאים, בעצם כל אלה שהמקצועות שלהם נמצאים בחוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות.

<אושריה פריינוביץ: מדובר על פיזיותרפיסטים, תזונאים, קלינאי תקשורת, קרימינולוגים רפואיים, פודיאטרים וכו'.

<אושריה פריינוביץ: הדגש הוא על פיזיותרפיסטים כי לפי העדויות שאני שמעתי הם נמצאים במצב הכי סבוך והמצב שלהם הוא כזה, היום פיזיותרפיסטים שבאים לישראל מברזיל נאלצים לעבור בחינה ממלכתית של משרד הבריאות, לפי הוראות מנהל משרד הבריאות, אף פיזיותרפיסט עולה מברזיל לא עבר בבחינה, אין אחד שעבר.

<אושריה פריינוביץ: חלק מהם הם פיזיותרפיסטים עם ניסיון מאוד מאוד גדול בתחום, מדובר על פיזיותרפיסטים של 20 שנה, של 16 שנה, שלמדו באוניברסיטאות שונות בברזיל.

<אושריה פריינוביץ: הם מגישים את המסמכים למשרד הבריאות, בעצם המסמכים מוכרים אבל כשהם ניגשים לבחינה הם נכשלים שוב ושוב בבחינות.

<אושריה פריינוביץ: קיימתי כמה שיחות עם הפיזיותרפיסטים, ניסיתי להבין מה הבעיה כדי שאפשר יהיה להציג בפניכם את הבעיה, לפי ראות עיניי, לפי ראות עיניהם.

<אושריה פריינוביץ: אני חייבת לציין שבדרך יש שני פיזיות

<אושריה פריינוביץ: רפיסטים שהיו אמורים להעיד כאן.

<אושריה פריינוביץ: אני מבקשת שכשהם יגיעו אפשר יהיה לשמוע את קולם.

<אושריה פריינוביץ: כרגע זו רק אני.

<אושריה פריינוביץ: מה שהם אומרים, שיש כמה בעיות.

<אושריה פריינוביץ: הבעיה הראשונה היא הבעיה של השפה.

<אושריה פריינוביץ: כמובן שאין מבחן בשפה הפורטוגזית, זה ידוע, האופציות שקיימות בפניהם הם אנגלית או ספרדית או עברית כמובן.

<אושריה פריינוביץ: ספרדית אמנם דומה לפורטוגזית, אבל לצערנו זו לא אותה שפה.

<אושריה פריינוביץ: דווקא אלה שבוחרים בספרדית נכשלים יותר כי חושבים שהמילה היא דומה, אבל בעצם זה שונה.

אברהם נגוסה: אבל הם מקבלים את המבחנים באנגלית וגם בספרדית?

<אושריה פריינוביץ: כן, אם זו הבחירה שלהם.

<אושריה פריינוביץ: ועדיין זו לא שפת האם שלהם וזה קשה לעשות מבחן בתחום מקצועי כשזו לא שפת האם שלך.

<אושריה פריינוביץ: זו הבעיה הראשונה.

אברהם נגוסה: האם עולים אחרים, נגיד למשל עולי צרפת והעולים מברית המועצות לשעבר, הם מקבלים את המבחנים בשפתם?

<קריאה: כן.

<קריאה: אכן כן.

אברהם נגוסה: אז אני אשאל את משרד הבריאות, למה לא בפורטוגזית?

<אושריה פריינוביץ: זו שאלה טובה.

<אושריה פריינוביץ: זה העניין הראשון, זה כבר היה מקל עליהם, אבל זו הבעיה הראשונה.

<אושריה פריינוביץ: זו לא הבעיה היחידה כמובן, כי צריך להיות עוד משהו בבחינה.

<אושריה פריינוביץ: לא יכול להיות שאף אחד לא עובר רק בגלל קשיי שפה, יש עוד בעיות עם הבחינה.

<אושריה פריינוביץ: לפי העדויות ששמעתי מפיזיות

<אושריה פריינוביץ: רפיסטים בעלי ניסיון בתחום של שנים, כאלה ואחרים, הבעיה היא גם בניסוח של השאלות.

<אושריה פריינוביץ: זה מבחן שהוא מבחן ממלכתי, זאת אומרת לכל הפיזיותרפיסטים, כולל פיזיותרפיסטים מישראל וממדינות אחרות.

<אושריה פריינוביץ: זה מבחן קשה, כשהוא לא בשפת האם הוא נהיה קשה יותר.

<אושריה פריינוביץ: הבנתי שהניסוח של השאלות הוא לפעמים מכשיל, כנראה זו דרך לסנן, אבל בשביל עולים חדשים שלא יודעים את השפה זה מקשה.

<אושריה פריינוביץ: הבנתי שהשאלות הן תיאורטיות מאוד, רוב השאלות לא נוגעות ליום יום של הפיזיותרפיסט בעבודתו השוטפת, מדובר בשאלות בתחום הרפואה.

<אושריה פריינוביץ: הם נאלצים ללמוד באוניברסיטה מקצוע בתחום הרפואה, כגון היסטולוגיה, אמבריולוגיה ואיך לערוך בדיקות רפואיות וכו' ובעצם ביום יום פיזיותרפיסטים לא כל כך משתמשים במקצועות האלה, הצד שלהם הוא יותר טכני ולכן פיזיותרפיסטים עם ניסיון של שנים במקצוע, קשה להם מאוד לחזור לתקופת האוניברסיטה ולזכור את החומר הזה ולכן הם לא מצליחים להגיע לרף שנדמה לי שהוא 60, הם לא מצליחים להגיע ל-60 שאלות נכונות במבחן.

<אושריה פריינוביץ: יש להם גישה לביבליוגרפיה, הבנתי שהביבליוגרפיה היא מאוד מאוד גדולה.

<אושריה פריינוביץ: זאת אומרת אם הם צריכים לקראת מבחן לקרוא את כל הספרים או את כל החומר שנמצא באתר של משרד הבריאות, זה פשוט בלתי אפשרי.

<אושריה פריינוביץ: אין מיקוד, הם לא יודעים במה להתמקד, הם לא יודעים מה כן יהיה במבחן ומה לא ואי אפשר לזכור הכול.

<אושריה פריינוביץ: אין להם גישה, לטענתם, לבחינות קודמות, כך שלא ניתן לתרגל שאלות מבחינות קודמות כדי לנסות להבין איך יהיה המבחן.

<אושריה פריינוביץ: בוועדת הקליטה הקודמת, שהייתה ב-28 ביוני השנה, אם אני לא טועה, לפני חצי שנה בערך, כבר דובר אז שיהיה קורס הכנה לבחינות עבור העולים החדשים.

<אושריה פריינוביץ: דובר אז שהקורס נמצא אז בשלב של מכרז.

<אושריה פריינוביץ: עברה חצי שנה פחות או יותר, אני לפחות לא שמעתי על שום התקדמות בנושא, אני אשמח לדעת שיש התקדמות.

<אושריה פריינוביץ: אני חושבת שקורס כזה בטווח הקצר זה פתרון לא רע לעולים החדשים, אפילו קורס בעברית, כי בסופו של דבר זו השפה שהם יעבדו איתה, לא דורשים קורס בפורטוגזית או משהו כזה, הם מבינים שהם צריכים לדעת את השפה ואת המונחים בעברית, אבל זה יכול להיות פתרון בטווח הקצר עבור פיזיותרפיסטים שינסו לגשת לבחינה בצורה יותר ממוקדת, בצורה יותר נכונה, ואולי יוכלו לצלוח אותה.

<אושריה פריינוביץ: כמובן שבטווח הארוך, לדעתי, כפי שנעשה עם רופאי השיניים, פיזיותרפיסטים בעלי ניסיון רב, שהם הרוב, דרך אגב, של העולים, לדעתי הם היו צריכים להיות פטורים ממבחן.

<אושריה פריינוביץ: זה קרה לרופאי השיניים, היו תקנות של שר הבריאות בעניין הזה, יש תנאים לפטור ממבחן לרופאי השיניים, לאלה שיש להם חמש שנות ניסיון מוכחות.

<אושריה פריינוביץ: לא ברור לי למה לא, למה לא לעשות את זה גם עם המקצועות האחרים לעולים חדשים, אלה שיש להם ניסיון מוכח, למה לא לעשות שינוי חקיקה, להתקין תקנות.

<אושריה פריינוביץ: אני דווקא בדקתי את הנושא, השר, לפי סעיף 15 לחוק רישוי העיסוק במקצועות הבריאות, רשאי להתקין תקנות ביחס לבחינות, סעיף 15(א), ואכן זה משהו אפשרי ואני הייתי שמחה מאוד להירתם לעניין ולעזור אם צריך.

<אושריה פריינוביץ: אני חושבת שזה פתרון נכון בטווח הרחוק לפיזיותרפיסטים וליתר בעלי מקצועות הבריאות כגון תזונאים וכו'.

<אושריה פריינוביץ: הפיזיותרפיסטים היום נמצאים במצב מאוד קשה בעניין הזה, הם לא יכולים לעבוד במקצוע, אלה שנמצאים פה כמה שנים נמצאים במצב שהם צריכים לעבוד בעבודות מזדמנות, בעבודות ניקיון, בעבודות שלא מתאימות לכישורים שלהם.

<אושריה פריינוביץ: גם עם השנים שעוברות הם מאבדים זמן של ניסיון והם פחות מיומנים במקצוע.

<אושריה פריינוביץ: חבל על כל יום שעובר, אני חושבת שהפתרונות האלה המוצעים הם פתרונות ישימים ואני אשמח מאוד אם המשרדים יירתמו לעניין ובהקדם כדי לעזור לאנשים האלה.

<אושריה פריינוביץ: עוד מעט יגיעו שתי פיזיותרפיסטיות שהכינו עדות קצרה, כשהן יגיעו אני אשמח לשמוע אותם.

<אושריה פריינוביץ: דבר נוסף, קצר, שרציתי לגעת בו גם, זה לא בתחום הרפואה, אבל זה עדיין נוגע לרישוי מקצועות.

<אושריה פריינוביץ: יש בעיה נוספת שקיימת לאדריכלים עולים חדשים.

<אושריה פריינוביץ: זו בעיה שנוגעת לכל האדריכלים עולים חדשים בעיניי, אבל כמובן בפרט לעולים מברזיל, הליך ההתמחות של אדריכלים.

<אושריה פריינוביץ: אני לא יודעת אם נמצא פה נציג של משרד הכלכלה, אבל אם לא, אני אשמח שזה יגיע אליו, כי משרד הכלכלה הוא זה שבעצם מבצע את רישוי המהנדסים והאדריכלים.

<אושריה פריינוביץ: אנחנו יודעים היום שהפרויקטים שהכי צוברים תאוצה בישראל הם פרויקטים של תמ"א 38, הגנה על מבנים כנגד רעידות אדמה וכו', פרויקטים שהקבלנים מאוד מעוניינים לבצע ורוב משרדי האדריכלים רוצים אדריכלים שיוכלו לעבוד בתחום, מה הבעיה?

<אושריה פריינוביץ: הבעיה היא שהיום אדריכל, כדי שהוא יוכל לחתום על פרויקט של תמ"א 38, או בכלל פרויקט שהוא מעל שלוש קומות, הוא צריך לעבור מבחן רישוי, קרי הוא יכול לעבוד עד שלוש קומות, מעל שלוש קומות בפרויקטים של תמ"א 38, הם יצטרכו לעבור מבחן.

<אושריה פריינוביץ: אדריכל שלא יעמוד במבחן לא יוכל לעבוד באופן מלא.

<אושריה פריינוביץ: יש עוד בעיה, שעד המבחן הם צריכים לעשות שלוש שנים של התמחות.

<אושריה פריינוביץ: דווקא אין לנו טענה בעניין הזה, הבעיה היחידה זה שהמבחן הוא אחרי שעברו שלוש שנים של התמחות, ולעולים חדשים, כידוע, יש זכות לשעה נוספת של מבחן במשך שלוש השנים הראשונות אחרי העלייה, אבל אם הם היו שלוש שנים בהתמחות אז כשהם באים לעשות את המבחן אין להם את הזכות לשעה נוספת.

<אושריה פריינוביץ: מה קורה בעצם?

<אושריה פריינוביץ: הם נמצאים במצב שעושים מבחן, גם לא בשפה שלהם וגם ללא השעה הנוספת שהייתה יכולה לסייע להם לעבור את המבחן.

<אושריה פריינוביץ: זו העוולה הראשונה שבעיניי צריך לתקן.

<אושריה פריינוביץ: דבר שני, הבנתי שיש איזה שהיא תנועה בעניין, ארגוני הסטודנטים, גם הישראליים, לאדריכלות, מנהלים מאבק בעניין והבנתי שיש הצעת חוק, הצעה של שינוי חקיקה שממתינה לאישור, שבמקום המבחן יהיו השתלמויות.

<אושריה פריינוביץ: אבל כל עוד זה לא קורה האדריכלים ימשיכו להיבחן והעולים יהיו אלה שיינזקו מכך יותר, היות שהם לא יכולים לעשות את המבחן בשעה נוספת.

<אושריה פריינוביץ: אז אם אפשר שמשרד הכלכלה יידרש לעניין, או משרד הקליטה, שייתן איזה פטור מיוחד לאדריכלים כדי שלא יפספסו את ההטבה הזו שמגיעה להם.

<אושריה פריינוביץ: בדרך נמצא גם בחור אדריכל שיוכל להציג את העמדה שלו.

<אושריה פריינוביץ: כשהוא יגיע אנחנו נוכל לשמוע את העדות שלו.

<אושריה פריינוביץ: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: משרד הכלכלה, אני חושב שהם לא נמצאים כי הנושא, את מעלה אותו היום, אז הם לא הוזמנו, אנחנו יותר התמקדנו בתחום הרפואה.

אברהם נגוסה: אבל יש נציגים ממשרד הקליטה ואני חושב שהם יכולים לקדם את העניין הזה מול משרד הכלכלה.

אברהם נגוסה: לכן זה לא פוטר אותם מלפעול בנושא.

<אושריה פריינוביץ: כן, לפחות בעניין של השעה הנוספת, ייתכן שזה בתחום הסמכות של משרד הקליטה.

אברהם נגוסה: אני חושב שזו מהות השאלה שלך בנושא הזה, כי את לא נגד המבחן.

<אושריה פריינוביץ: בעיקרון כן, אני רק מבינה שזה דורש שינוי חקיקה.

<אושריה פריינוביץ: שוב, אני מביאה פתרונות לטווח הקצר ולטווח הארוך.

<אושריה פריינוביץ: לטווח הקצר שעה נוספת, קודם כל.

אברהם נגוסה: מה שאת אומרת, שבגלל שעברו שלוש שנים אז אחרי שלוש שנים כשהם באים לא נותנים להם את הזכות של התוספת של שעה כעולים חדשים.

<אושריה פריינוביץ: נכון, זו הטענה העיקרית כרגע.

אברהם נגוסה: כן, אני חושב שזו טענה לגיטימית, בשלוש שנים לא מסיימים את תהליך הקליטה ולכן צריך להתחשב בנושא הזה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את משרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: עכשיו אנחנו נשמע את פליסיה, שתציג לנו את הבעיות.

אברהם נגוסה: כן, פליסיה.

<פליסיה מועלם: כן.

<פליסיה מועלם: לגילוי נאות, אני יועצת של אברהם, אני גם ברזילאית ומנסה להביא את הנושאים שהגיעו אלינו ללשכה ולהציף כאן וכמובן נשמע בהרחבה.

<פליסיה מועלם: קודם כל אני רוצה להודות ליושב ראש, חבר הכנסת אברהם נגוסה, על ההזדמנות שהוא נותן לנו להשמיע את עצמנו ושישמעו אותנו, העולים מברזיל.

<פליסיה מועלם: אנחנו העלייה החמישית בגודלה בארץ כרגע.

<פליסיה מועלם: באותה הזדמנות אני רוצה לעדכן, כמו שאושריה עדכנה, שיש לנו מילות תודה על ההתקדמות בישיבות שקורות בוועדות, כמו רופאי השיניים, וגם בישיבה האחרונה קיבלנו מכתב ממשרד החינוך שהוא מאפשר לנו לקבל מגשר דובר פורטוגזית בבתי ספר שיש שם ריכוז של עולים מברזיל.

<פליסיה מועלם: זה התחיל בשטח, הבנתי שיש מכרזים, במיוחד בעיר מודיעין, שאוטוטו זה ייכנס לתוקף ויתחיל.

<פליסיה מועלם: צריך גם בערים אחרות לקחת את היוזמה ולגשת ולפתוח את המכרזים לנושא.

<פליסיה מועלם: כרגע כמה נקודות שרציתי להעלות, שאחר כך נשמע בהרחבה.

<פליסיה מועלם: אחת זה התארים ששמענו, ונשמע את העדויות כשהם יגיעו.

<פליסיה מועלם: דבר שני זה הנגשת המידע לעולה כשהוא עדיין חושב או מגשש לפני שהוא עושה את העלייה, שבאמת יקבל את המידע הנכון על מנת שיעשה את השיקול הנכון, שלא יגיע לכאן ואו שיתאכזב או שיעבור קשיים שהוא חשב שלא יהיו.

<פליסיה מועלם: כי באמת, לפעמים מוכרים להם, חבל על הזמן, סוג חיים.

<פליסיה מועלם: דבר שלישי זה סוגי העלייה.

<פליסיה מועלם: יש עלייה יחידנית, שזו עלייה שמגיעים ישר לדירות ויש עלייה בקבוצות.

<פליסיה מועלם: ראינו שבעלייה בקבוצות הייתה הצלחה מאוד גדולה, הם באים מאורגנים, אז יש את האולפן, מרכז קליטה, שירותים שמחכים להם ועוזרים להם.

<פליסיה מועלם: היחידנים יותר בעייתי כי הם מגיעים ולא בהכרח יש אולפן שנפתח ואחרי שישה חודשים, לפעמים ארבעה חודשים, שהם בלי אולפן וכשהם מתחילים את האולפן אז עוד חודשיים נגמר סל קליטה, צריכים לעבוד ויש את הפרדוקס, לעבוד או ללמוד את השפה, אבל בלי השפה אני לא יכול לעבוד, ביצה ותרנגולת.

אברהם נגוסה: הם לא מתחילים מיד עם עלייתם ללמוד את השפה?

<פליסיה מועלם: לא, רוב העולים מגיעים בצורה יחידנית, בתהליכים לא מאורגנים, לא למרכזי קליטה, לדירות שהם שכרו ואין אולפן באותה עיר ו'חכו עוד חודש', 'חכו עוד חודשיים', לפעמים יש אולפן שזה אולפן לצעירים שלא מקבלים מבוגרים או שזה לא מתאים למבוגרים או שכבר כיתות נסגרות והם נשארים בלי אולפן.

<פליסיה מועלם: אני מכירה מקרים, כמו בטבריה, שהיו ארבעה חודשים בלי אולפן וזה מאוד קשה ככה להתנהל.

<פליסיה מועלם: עוד דבר זה הנגשת המידע בשפה, במיוחד בחומר רפואי, כמובן גם באתרים של משרדי הממשלה, בעיריות.

<פליסיה מועלם: אנחנו ביקשנו גם בישיבות הקודמות, שיהיו פרויקטורים בעיריות שיש ריכוז של עולים ברזילאים, כמו רעננה, ירושלים, מודיעין, כפר סבא, קרית ים, ערים שבאמת יש ריכוז של עלייה ואין שום סיבה שלא יהיה שם פרויקטור שיכול לעזור.

<פליסיה מועלם: עוד דבר, שוב זה נושא של האולפן.

<פליסיה מועלם: אולפן ערב, למי שכבר מגיע עם מקצוע ורוצה לעבוד ויכול לעבוד ורוצה לחדד את השפה ואין אולפן ערב באותה עיר.

אברהם נגוסה: בנוסף למה שקיבלו?

<פליסיה מועלם: לא, בכלל.

<פליסיה מועלם: כשהם כבר - - -

אברהם נגוסה: כלומר נגיד עולה חדש הגיע, מיד הוא השתלב בתעסוקה, אז בשעות הבוקר אין לו זמן ללכת לאולפן, הוא הולך לעבודה, אבל הוא רוצה ללמוד אחרי העבודה, אחרי הצהריים.

<פליסיה מועלם: בדיוק.

אברהם נגוסה: אין אפשרות כזו?

<פליסיה מועלם: אין אפשרות כזו כרגע.

<פליסיה מועלם: אולפן ערב זה שעה שבע, כי הם עובדים.

<קריאה: הם נותנים - - -

אברהם נגוסה: אנחנו ניתן לכם, אתם יכולים לדבר גם בפורטוגזית ואם אפשר לתרגם, אבל היא תסיים ואחר כך ניתן לכם.

<פליסיה מועלם: כן, אני מסיימת.

<פליסיה מועלם: שוב, אולפן מבוגרים.

<פליסיה מועלם: לפעמים זה לא כל כך מתאים ששמים אנשים בגיל 80 ביחד עם אנשים בגיל 30, ההתקדמות שגיל 30 יכול להגיע ובגיל 80, זה לפעמים מהווה בעיה בבלנס של הלימודים.

<פליסיה מועלם: וגם הכשרת המורים שמעבירים את האולפן.

<פליסיה מועלם: וכמובן אולפן כללי.

<פליסיה מועלם: הבנתי שיש אולפן עציון שזה אולפן שעובד יפה, מקבל צעירים עתודאים, אבל צעירים שהם לא עתודאים, הם לא יכולים להתקבל לאולפן הזה ושוב קורה שהם בלי אולפן כמה חודשים וגם צריכים לעבוד וצריכים ללמוד, זה מהווה ממש בעיה.

<פליסיה מועלם: כמובן, שוב, להודות ממש לוועדה ולהוציא את הסטיגמה שוועדות לא מצליחות לעשות שינוי.

<פליסיה מועלם: אז אני חושבת שאנחנו, העלייה הזו, יכולים להגיד שזה כן קורה וזה כן עושה שינוי, ובאמת שאפו וכל הכבוד, תודה רבה ליושב ראש.

<אושריה פריינוביץ: סליחה, רציתי לשאול, הגיעו הבנות שרוצות להעיד, אפשרי שהן יעידו עכשיו?

אברהם נגוסה: כן, אז אולי תשבו בשולחן, הצטרפה אלינו חברת הכנסת קסניה סבטלובה, חברת הוועדה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו עולים חדשים בעניין הפיזיותרפיה ותזונאים גם.

אברהם נגוסה: מי מתחיל?

<דבורה צימרמן: אני מנסה לדבר בעברית, אם לא יצליח אני אבקש ש - - -

אברהם נגוסה: תמיד יותר טוב להתחיל בעברית.

אברהם נגוסה: השם לפרוטוקול.

<דבורה צימרמן: אני דבורה צימרמן, אני תזונאית, עשיתי עלייה לפני שלוש שנים וחצי בערך, עוד חודשיים ארבע שנים.

<דבורה צימרמן: אני מנסה כאן מהתחלה לקבל את הרישיון כאן בישראל בשביל לעבוד במקצוע שלמדתי בברזיל וזה לא פייר שאני לא מצליחה לקבל, אני לא מבינה למה.

<דבורה צימרמן: האמת שאני כבר קיבלתי את התעודה ממשרד החינוך ובשביל לקבל ממשרד הבריאות אני צריכה לעבור מבחן.

<דבורה צימרמן: למה אני לא מצליחה לעבור את המבחן?

<דבורה צימרמן: כי זה לא בשפת האם שלי.

<דבורה צימרמן: יש בספרדית, זה בסדר, זה דומה, אבל זה לא אותה שפה.

<דבורה צימרמן: אני לא מצליחה לעבור, לא רק בגלל השפה, כי אני צריכה זמן בשביל ללמוד, זה 1,000 דפים שאני צריכה ללמוד בשביל לעבור את המבחן ואין לי זמן.

<דבורה צימרמן: אני צריכה גם לעבוד ולשלם את החשבונות, אז אני לא מצליחה לשבת וללמוד.

<דבורה צימרמן: אני באתי לכאן אולי לבקש, אם זה אפשרי, במקום המבחן לעשות סטז' בבית חולים ובסוף, אם זה אפשרי, לעשות מבחן, למה לא.

<דבורה צימרמן: אני הגעתי מברזיל, שם זה מדינה אחרת עם מחלות אחרות, כאן זה ישראל עם אנשים שחיים באופן שונה משם, אז יש כאן מחלות אחרות שאני לא מכירה.

<דבורה צימרמן: אני למדתי את המחלות בברזיל וזה מאוד חשוב ללמוד את המחלות כאן בשביל לעבוד, לא רק לעבור את המבחן.

<דבורה צימרמן: לעבור את המבחן, לדעתי זה לא מספיק, צריך לעבוד קודם, ואחר כך, בסדר, לעשות את המבחן, זה מה שאני חושבת.

אברהם נגוסה: את מציעה שבלי לקבל את הרישיון לעבוד בסטז' כמתמחה ולאחר מכן ללכת לעשות את המבחן לרישיון?

<דבורה צימרמן: נכון, אבל צריך סטז' בתשלום.

אברהם נגוסה: שישלמו לך משכורת?

<דבורה צימרמן: כן, כי איך אנחנו נשלם את החשבונות כאן בישראל?

<דבורה צימרמן: אני לא באתי לכאן לקבל עזרה מהמדינה, אני באתי לכאן לעבוד כמו שעשיתי.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: אני מבין שיש קורס שלפני המבחן מכינים אתכם למבחן ובתוך הקורס, אני מניח שגם יש נושאים שיכולות להיות מחלות שונות, שאת לא למדת אותן בברזיל.

<דבורה צימרמן: אני למדתי את כל המחלות.

אברהם נגוסה: לא, את אמרת שלמשל יש מחלות בישראל ושם זה שונה ואז את רוצה ללמוד את זה.

אברהם נגוסה: אז האם לפני המבחן לא נותנים לכם קורס כדי להשלים את זה?

<דבורה צימרמן: לא נותנים קורס.

אברהם נגוסה: ישר אומרים לכם 'בואו תלמדו את ה-1,000 דפים ותיגשו למבחן', בלי קורס?

<דבורה צימרמן: נכון.

<דבורה צימרמן: אבל הקורס, לפי דעתי זה גם לא מספיק, למה זה לא מספיק?

<דבורה צימרמן: כי אני גם צריכה לשלם את הקורס, אני גם צריכה לשבת ללמוד בקורס ויש לי ילדים, למשל, אני באתי לכאן, אני בת 42, הבאתי גם את הילדים שלי, אני צריכה גם לעבוד, גם לטפל בהם, לעשות הכול, כל מיני דברים.

אברהם נגוסה: הבנתי, אבל בואי נפריד בין זה לבין התחום המקצועי.

אברהם נגוסה: מה שאני רוצה להבין, מה שאת מציעה, את לא נגד המבחן - - -

<דבורה צימרמן: לא.

אברהם נגוסה: אז את אומרת 'קודם כל אל תכניסו אותנו למבחן, תנו לנו ידע, את הידע שנקבל יהיה דרך סטז' בבית החולים וכשאנחנו עושים את הסטז' אנחנו נקבל משכורת כמו עובדים', זה מה שאת אומרת.

<דבורה צימרמן: כן, זה מה שאני מציעה.

<דבורה צימרמן: מה שאני חושבת שיהיה לי מספיק - - - הקורס, נותן לנו תיאוריה, הוא לא נותן את הפרקטיקה, בבית חולים אני אקבל פרקטיקה יומיומית.

<דבורה צימרמן: לא שאני לא מכירה את המחלות, זה לא זה, אני למדתי את כל המחלות שם, אני אומרת שיש מחלות שנפוצות שם ויש מחלות שנפוצות כאן, שאני אקבל את המידע רק מהפרקטיקה, התיאוריה לא נותן לי - - - הפרקטיקה זה הכי טוב.

<דבורה צימרמן: אם אפשרי, אני מציעה לעשות סטז', אבל שבית החולים יקבלו אותנו, כי בדרך כלל אם אתה אומר שאתה עולה חדש אף אחד לא מקבל אותך.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את משרד הבריאות אחרי שנשמע סבב של העולים.

אברהם נגוסה: אני בטוח שהנציגים ממשרד הבריאות רושמים את הבקשה או השאלה הזו כדי להסביר לנו - - -

<דבורה צימרמן: רק עוד דבר אחד.

<דבורה צימרמן: למה הרופאים יכולים לעשות סטז' ואנחנו לא?

<דבורה צימרמן: אני עבדתי יותר מעשר שנים במקצוע שלי.

אברהם נגוסה: הרופאים ישר נכנסים לסטז'?

<דבורה צימרמן: לא, לא ישר.

<קריאה: אין סטז' לרופאים.

<קריאה: לא לבלבל כי - - -

<דבורה צימרמן: אבל אם אתה מוכיח - - -

אברהם נגוסה: רגע, רגע, השאלה ברורה, אנחנו ניתן למשרד הבריאות, אבל לא עכשיו - - -

<קריאה: זה קליטה.

אברהם נגוסה: גם קליטה וגם משרד הבריאות, נציגי משרדי הממשלה יענו, נברר דרכם האם ניתן לעשות את זה.

<דבורה צימרמן: או אם אני יכולה להוכיח שאני עבדתי יותר מעשר שנים, שיש לי - - -

אברהם נגוסה: איפה עבדת?

<דבורה צימרמן: הייתה לי מרפאה פרטית עם רופא, יש מכתב של הרופא.

אברהם נגוסה: אז לאחר הלימודים יש לך עשר שנים ניסיון, זה מה שאת אומרת?

<דבורה צימרמן: כן.

אברהם נגוסה: אוקיי, בסדר.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את נציגי משרדי הממשלה לאחר מכן.

אברהם נגוסה: בוא נשמע את החברה שלך.

<אנה לבקוביץ': (מדברת בפורטוגזית).

<פליסיה מועלם: היא תדבר פורטוגזית ואני אתרגם אותה.

<אנה לבקוביץ': (מדברת בפורטוגזית).

<פליסיה מועלם: (מתרגמת תרגום חופשי מפורטוגזית), אנה לבקוביץ', פיזיותרפיסטית.

<פליסיה מועלם: 16 שנים עבדה כפיזיותרפיסטית.

<פליסיה מועלם: למדה ארבע שנים, עבדה בבתי חולים ובמרפאות ובאופן פרטי מעל עשר שנים.

<פליסיה מועלם: לפני שנה וחצי עשתה עלייה.

<פליסיה מועלם: עשתה את המבחן פעמיים ולא הצליחה לעבור, היא עשתה אותו בספרדית.

<פליסיה מועלם: היא עשתה בספרדית כי היא לא יודעת אנגלית.

<פליסיה מועלם: היא אומרת שהמבחן מאוד קשה, כי לפני 16 שנים היא עשתה את התואר שלה ולחזור לחומר אחורה וגם החומר קשה, חומר שלפעמים לא נגעו בו, אז זה מאוד קשה, גם לא בשפה, גם החומר וגם בלי הכנה, לעבור מבחן כזה.

<פליסיה מועלם: אין להם גם גישה לחומר וכמו שהסבירה עורכת הדין אושריה, החומר נורא רחב, אין מיקוד במה להתמקד וללמוד וגם שאין קורס הכנה למבחן.

<פליסיה מועלם: היא אומרת שגם בארץ יש חוסר בפיזיות

<פליסיה מועלם: רפיסטים וצריכים אותם ובברזיל היה באמת הרבה, זה מקצוע ששם הוא כנראה מאוד נפוץ, ועדיין קשה כאן, אפילו שיש חוסר וצריכים פיזיותרפיסטים.

<אנה לבקוביץ': (מדברת בפורטוגזית).

אני אוסיף את דעתי שלי, שפיזיותרפיסטית עם 16 שנות ניסיון, בעיניי מספיק סטז' עם הערכה של הממונה עליה ולא צריך בעצם לעשות מבחן שלא מודד את היכולת שלה האמיתית בפועל.

זו דעתי.

אברהם נגוסה: היא סיימה?

<אושריה פריינוביץ: כן.

<אושריה פריינוביץ: הגיע גם הבחור האדריכל שרציתי גם שייתן את העדות שלו בקשר לאדריכלים.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: אמנם - - -

<אושריה פריינוביץ: משרד הכלכלה לא פה, אני יודעת.

אברהם נגוסה: אני אגיד לך, בדיון שלנו אנחנו דיברנו על מקצועות רפואיים ולכן נציג משרד הכלכלה לא הגיע, האם יש טעם להמשיך בנושא בלי שהמשרד המיועד או שיש לו אחריות בנושא שייתן תגובה או פתרון לא נמצא פה?

אברהם נגוסה: אנחנו אמנם נשמע ממשרד הקליטה איך יכולים לעשות, אבל בואו נשמע בקיצור.

<מיכאל עבאדי: אני רק רוצה להגיד שכדאי לשמוע אותו כי כל הבעיות האלה בסוף גורמות לאנשים גם לרדת מישראל ואז יכול להיות שהוא לא יהיה פה עוד כמה חודשים.

אברהם נגוסה: בסדר גמור, אנחנו נשמע אותו, אני רק אומר לכם שהמשרד לא הוזמן מכיוון שהכותרת שלנו הייתה בתחום הרפואה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<פביו קאן: שלום, בוקר טוב לכולם.

<פביו קאן: אני אציג את עצמי, אבל אני אגיע לנקודה מסוימת שהיא החשובה.

<פביו קאן: אני פביו קאן, אני אדריכל, אני עליתי לפני קצת יותר מעשר שנים.

<פביו קאן: מאז, אחרי האולפן, אני התחלתי לעבוד ואני בעיקר עובד עם בניינים ציבוריים, גם כמה - - - לנקודות.

<פביו קאן: יחד עם עוד חבר'ה אנחנו הקמנו קבוצה ברזילאית שהם גם אדריכלים והגענו למסקנה, שזו מסקנה שהייתה לי לפני, שהבעיה שלנו, כדי להיות בוא נגיד אדריכלים שלמים פה, זה דומה לסיפור שלה, זה גם העניין של המבחן.

<פביו קאן: במקרה שלנו, אני מציע לבטל את המבחן לגמרי, אני גם אגיד לכם למה לבטל את המבחן.

<פביו קאן: קודם כל המקצוע, אין שום קשר ליום יום של המקצוע שאנחנו כן עוברים מבחנים יום יום למבחן הזה.

<פביו קאן: אני לא מתחיל לתת דוגמאות, אבל אם אני אתן דוגמאות אלה דברים הזויים.

<פביו קאן: אני אתן רק דוגמה אחת.

<פביו קאן: אחת מהשאלות המרכזיות הייתה תיבת דואר.

<פביו קאן: עוד שאלה על משהו יוצא מן הכלל, אבל לגמרי משהו שאנחנו כמעט שלא - - -

אברהם נגוסה: אחרי כמה זמן אתה ניגשת למבחן, אחרי כמה שנים שאתה בארץ?

<פביו קאן: אני חושב שאחרי חמש שנים.

<פביו קאן: יש כמה דברים שאני רציתי לדבר על המבחן עצמו, אבל ההצעה שלי היא לגמרי לבטל.

<פביו קאן: ההצעה שלנו, יחד עם האדריכלים הצעירים שהם מהארגון הישראלי, יחד עם חבר הכנסת יוסי יונה, הם מגישים לזה ודיברתי איתם וזה כבר עבר אפילו קריאה ראשונה בכנסת והחוק הזה, האפשרות לבטל את זה, הם אומרים שזה תקוע אצל חיים כץ, אז צריך לעשות קצת לחץ שם כדי לבטל.

אברהם נגוסה: את הצעת החוק?

<אושריה פריינוביץ: בעצם יש הצעת חוק קיימת כבר לביטול המבחן ובמקום מבחן שיהיו השתלמויות במקצוע.

<אושריה פריינוביץ: זה עבר בקריאה ראשונה, אבל תקוע, וזו המטרה הסופית כמובן, שלא יהיה מבחן אלא רק שלוש שנים של התמחות והשתלמות בסוף.

<פביו קאן: עכשיו אני רוצה להדגיש עוד משהו.

<פביו קאן: אני עובד עם אדריכל שהוא בן 86, הוא כבר בוא נגיד בסיום הדרך שלו.

<פביו קאן: כמו שאתם רואים אותי אני לא בן 86, אני פחות מחצי הגיל שלו ואני הצלחתי יחד איתו, אבל אני עשיתי כמעט את כל העבודה ברשויות ואני הצלחתי לקבל כמה היתרים מעיריית רמת גן, שזו עירייה יחסית קשה לזה, ועוד כמה עיריות.

<פביו קאן: עכשיו, אני מכיר עוד אנשים כמוני ועוד ישראלים ועוד עולים חדשים שהם מצליחים להגיע עד סוף התהליך, לעשות תכניות עבודה, היתרים, הכול הכול הכול, יש לי כבר כמה בניינים שאני השתתפתי, שהם כבר בנויים בארץ, יש גם ברמת גן וגם בכמה מרכזים מסחריים.

<פביו קאן: אני חושב שזה לא בדיוק הדגש פה, מה שקורה זה אותו דבר.

<פביו קאן: אני חשבתי שהבעיה זה עברית, הייתי בטוח, אם היה לי קצת יותר עברית, אבל היום אני לא חושב שזו הבעיה.

<פביו קאן: אני עשיתי קורס והייתי היחיד, עולה חדש שעשה קורס, הייתה עוד עולה חדשה, שהיא לגמרי, היא ראתה את החומר והיא אמרה 'לא, לא, אני לא ניגשת לזה', היא ביטלה.

<פביו קאן: אני מכיר כמה עולים חדשים שמפחדים מזה, מפחדים להגיע לזה.

<פביו קאן: אני ניגשתי, עשיתי את כל הדרך וראיתי שהמבחן עצמו זה לא כדי לעבור, זה מבחן ארוך מאוד, זה עם חומר יוצא מן הכלל, עם שאלות אמריקאיות.

<פביו קאן: במקצוע שלי, בוא נגיד, אני אתן דוגמה ואני אסיים בזה, אם אתה שואל אותי, 'תשמע, יש לי כאן וכאן, אני צריך זה והבניין כך וכך', אני לא נותן תשובה אמריקאית, אני צריך לבדוק את זה, לחשוב על זה, יש כמה אפשרויות, יכול להיות שאפשרות אחת היא נכונה והאפשרות השנייה היא גם נכונה, אז מה?

<פביו קאן: אז זה משהו שהוא לגמרי לא קשור למקצוע.

<פביו קאן: זהו.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את ד"ר ליליאן בלום, מתנדבת ב'בית ברזיל', בבקשה.

אברהם נגוסה: אני רוצה שתעשו בקיצור, כל אחד שמדבר.

<ליליאן בלום: אני אקרא מהדף, כתבתי, זה כתב גדול, אבל קצר.

<ליליאן בלום: אני רוצה להביא את העדכונים.

<ליליאן בלום: שמי לילי, אני מדברת פה בוועדה שנה וחצי לפחות ואני מדברת בעד הנגשה לשונית בתחום הרפואי בפורטוגזית לעולים מברזיל שהגיעו בגל העלייה האחרון.

<ליליאן בלום: מאז הפגישה האחרונה שלנו שלחתי מכתב לכבוד שר הבריאות לשעבר, הרב יעקב ליצמן, ובו ביקשתי הנגשה לשונית בפורטוגזית לעולים מברזיל.

<ליליאן בלום: הבקשה הסתמכה על כך שאחת, חוק בריאות ממלכתי מושתת על עקרונות הצדק והשוויון ומדובר על כבוד האדם, פרטיות וסודיות רפואיות, עקרונות נעלים שלא מתקיימים עבור העולים מברזיל בשנת 2017.

<ליליאן בלום: עולה מברזיל שמבקש סיוע רפואי נדרש לספוג פגיעה, או בזכותו לפרטיות וסודיות רפואית, כשהוא משתמש בשירותיהם של מתורגמנים, בדרך כלל בן משפחה או חבר, או פגיעה באיכות הרפואית שהוא מקבל כי לא מבינים אותו והוא לא מבין את הרופא המטפל.

<ליליאן בלום: לא סתם באים אליי עד לחיפה מטופלים מכל קצוות הארץ והיו גם כאלה שבאים אליי מבאר שבע.

<ליליאן בלום: אני חיפאית.

<ליליאן בלום: בהתאם לחוק הנ"ל, חוזר מנכ"ל מספר 7/11, התאמה והנגשה תרבותית ולשונית במערכת הבריאות, מתאריך 3.2.2011 מתחייב שכל אזרח יקבל טיפול רפואי מותאם תרבותית, מה שלא קורה, כאמור, עבור העולים מברזיל.

<ליליאן בלום: שירותי הנגשה לשונית קיימים כיום במשרד הבריאות בערבית, רוסית, אמהרית וצרפתית.

<ליליאן בלום: העלייה מברזיל הינה העלייה הגדולה ביותר היום שאינה זוכה לשירות הזה.

<ליליאן בלום: מכיוון שהשירות כבר קיים בשפות אחרות ברור וידוע שהוספת השירות בפורטוגזית היא בעלות זניחה.

<ליליאן בלום: אי התאמת השירות בפורטוגזית מהווה אפליה לרעה של העולים הללו וגם רמיזה שאינם רצויים.

<ליליאן בלום: תשובת השר הגיעה בכתב בתאריך 13 באוגוסט 2017, עיקרי התשובה שלו היו, ויש לי פה גם את התשובה בכתב, אני יכולה אחר כך להעביר אותה, אל"ף, מספר העולים מברזיל אכן עלה, אך גם בשנת 2017 הוא עדיין נמוך במיוחד ביחס לעולים מצרפת או ארצות הברית.

<ליליאן בלום: בי"ת, השר מתנער מאחריות משרדו לספק שירותי הנגשה לשונית בפורטוגזית ומטיל אותה על קופות החולים, על הקופות למצוא פתרונות למצבים של בעיות שפה.

<ליליאן בלום: גימ"ל, השר מדווח ששירות ההנגשה הלשונית בצרפתית הוחלט על ידי הממשלה ולא על ידי משרד הבריאות והקצבת הכספים הייתה מטעמה ולא מטעם משרד הבריאות.

<ליליאן בלום: לב ליבה של תשובת השר היא ההתייחסות לכך שמספר העולים מברזיל הוא נמוך במיוחד ביחס לכמות העולים מצרפת ומארצות הברית.

<ליליאן בלום: אני הלכתי לבדוק מה זה נמוך במיוחד לפי כבוד הרב.

<ליליאן בלום: מנתוני הממשלה למחצית 2017 עד וכולל חודש יוני, אליהם הופניתי על ידי כבוד הרב, כמות העולים מברזיל הייתה 43% מכמות העולים מארצות הברית ו-28% מכמות העולים מצרפת.

<ליליאן בלום: מכאן שבפעם הבאה כשמקצצים 43% או אפילו 28% מתקציב משרד הבריאות מדובר בכמות נמוכה במיוחד.

<ליליאן בלום: עוד כמה נתונים.

<ליליאן בלום: רק ממדינות חבר העמים, צרפת וארצות הברית מגיעים בשנת 2017 יותר עולים מאשר מברזיל, זו קבוצת העולים הרביעית בגודלה, מדובר ב-3% מכלל העולים.

<ליליאן בלום: האם 3% זו כמות קטנה במיוחד?

<ליליאן בלום: דוגמה, כבוד הרב מציג את אגודת ישראל, שהוא חלק ממפלגת יהדות התורה, לאגודת ישראל ארבעה חברי כנסת, שהם 3.3% מכלל חברי הכנסת.

<ליליאן בלום: לקבוצה זאת של 3.3% מגיעים תקציבים לצרכים מיוחדים ומגיע להם לשלוט במשרד ממשלתי, אך קבוצה של 3% מכלל העולים היא קטנה במיוחד ואינה זכאית אפילו לשירות הנגשה לשונית.

<ליליאן בלום: אכן, שיעור מאלף במתמטיקה.

<ליליאן בלום: עניין מנהלי אחר, אחת, יתר תשובת השר התייחסה לכך שההחלטה בדבר הנגשה לשונית היא של הממשלה ולא של משרד הבריאות.

<ליליאן בלום: את העניין הזה באמת לא עליי לפתור, זה לא התפקיד שלי לפתור מאיפה בא הכסף.

<ליליאן בלום: ונתון אחרון, לסבר את האוזן, זו עלייה בצמיחה.

<ליליאן בלום: בשנת 2014 היו העולים מברזיל 1.2% מכלל העולים, בשנת 2015 1.5%, בשנת 2016 2.3% וב-2017 3%.

<ליליאן בלום: העלייה כמעט שילשה את עצמה בשלוש שנים.

<ליליאן בלום: זה גל עלייה והפוטנציאל הוא של 150,000 יהודים מברזיל.

<ליליאן בלום: במשרד הקליטה כבר מתחילים להבין שקורה פה משהו ויש שם כיום מענה קולי בספרדית ובפורטוגזית 5 ימים בשבוע, שירות חדש.

<ליליאן בלום: אנא, אל תקלקלו את הדבר הנפלא הזה שמתרחש לנגד עאינינו בגלל התעקשות על פרוטות ועל בירוקרטיה של הגדרת סמכויות.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: משרד הקליטה וגם משרד הבריאות יתייחסו לזה.

אברהם נגוסה: אנחנו נמשיך לשמוע את נציגי העולים.

אברהם נגוסה: אני חושב שבאמת נאמרו והוצגו בעיות וגם דוגמאות, אבל עדיין יותר טוב שנמשיך לשמוע ואז נפנה אליכם, אני בטוח שאתם לוקחים את השאלות האלה וככה יותר טוב במקום לעשות - - - מה אתם מעדיפים?

<קריאה: כדאי לשמוע את - - -

אברהם נגוסה: אני חושב שנשמע.

אברהם נגוסה: בואו נמשיך לשמוע את גלדיס ברזובסקי.

אברהם נגוסה: מצטער על השמות שאני לא מבטא נכון, אבל לאט לאט נלמד את זה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<גלדיס ברזובסקי: שלום לכולם.

<גלדיס ברזובסקי: אנחנו עמותה חדשה שרשמנו אותה בזמן האחרון במשרד המשפטים, קוראים לה 'עולים מברזיל'.

<גלדיס ברזובסקי: כבר תשע שנים אני מנהלת פורום באינטרנט של עולים מברזיל, עם אותו שם, שמחבר 3,000 חברים ברזילאים, עולים ותיקים כעולים חדשים וגם כאלה שעוד לא עלו לארץ ושם זאת דרך שהעולים מבטאים את עצמם בשפתם.

<גלדיס ברזובסקי: בזמן האחרון קיבלנו דיווח, אני קיבלתי דוח מעולים שהגיעו לטבריה.

<גלדיס ברזובסקי: טבריה לא הייתה עיר קליטה לעולים מברזיל בדרך כלל, אבל יש לציין פה את העבודה המצוינת שעושה קרן הידידות שחיברה את העולים מברזיל לטבריה.

<גלדיס ברזובסקי: כעיקרון הם מאוד מאוד מרוצים בקליטתם בעיר, הם אומרים שיש שם בית העולה שמקבל אותם מאוד יפה, יש שם פרויקטורית שמקבלת אותם, אבל הטענה היחידה, ובינתיים מאז שקיבלתי את הדוח ועד שהגענו לפה, הבעיה לא נפתרה, אבל כבר יש אולפן, יש עולים, ויש לי פה רשימה של עולים שהגיעו ביולי ובאוגוסט והתחילו את האולפן רק בנובמבר.

<גלדיס ברזובסקי: זאת אומרת שלושה-ארבעה חודשים אחרי עלייתם.

<גלדיס ברזובסקי: אני רוצה להזכיר שסל קליטה הם מקבלים מהרגע שהם מגיעים לפה וסל הקליטה הוא שבעה תשלומים, זאת אומרת שישה-שבעה חודשים, זאת אומרת שהם הולכים במשך שלושה-ארבעה חודשים ולא היה ביכולתם לעבוד בעבודות, אפילו אני חושבת שבעבודות ניקיון, שהיא עבודה מכובדת מאוד, צריך לדעת עברית והם התבססו על סל הקליטה.

<גלדיס ברזובסקי: אבל ברגע שסל הקליטה נגמר הם עדיין לא גמרו את האולפן ויש להם ילדים קטנים, יש לציין שרוב העולים שמגיעים לטבריה הם עולים עם ילדים קטנים, הם זוגות צעירים לא במצב כספי טוב, הם סובלים מהמשבר הכלכלי שיש בברזיל, זאת אומרת שהם לא באים עם אמצעים והם חייבים לעבוד, יש להם ילדים קטנים שבבוקר נמצאים בגנים ובבתי הספר ואחרי הצהריים, כשההורים מתפנים לעבודה הילדים בבית, אז תמיד נשאר העניין של זמן ההגעה והצורך לעבוד.

<גלדיס ברזובסקי: אנחנו מאמינים בעמותת 'עולים מברזיל' שתיאום טוב, תיאום בין כל הגורמים, קודם כל להביא את העולים בקבוצות, כי למה לא פתחו אולפן?

<גלדיס ברזובסקי: לא פתחו אולפן כי הגיעו ארבע משפחות ביולי ועוד ארבע משפחות באוגוסט ואין מספיק עולים כדי לפתוח כיתה.

<גלדיס ברזובסקי: אנחנו מכירים בזה שמשרד החינוך לא יכול לפתוח כיתה עם ארבעה עולים, אז צריך לבוא ולתאם את הגעתם יחד עם משרד החינוך, לבוא בקבוצות.

<גלדיס ברזובסקי: אני מדברת לא רק על טבריה, יש בעיה כזאת גם במקומות אחרים, אבל במקומות אחרים יש עולים אחרים ממדינות אחרות שיכולים לבנות כיתה.

<גלדיס ברזובסקי: בטבריה, בגלל שרוב העולים שם הם מברזיל, כמו שאמרתי, טבריה לא הייתה עיר קליטת עולים - - -

אברהם נגוסה: אני מצטער, הזמינו אותי דחוף להצבעה ואין חבר כנסת שמחליף אותי.

<גלדיס ברזובסקי: אני סיימתי כאן.

אברהם נגוסה: אנחנו נמשיך, נעשה הפסקה לכמה דקות, אני רץ, מצביע וחוזר ונמשיך את הדיון.

אברהם נגוסה: בסדר.

<גלדיס ברזובסקי: הצבעה טובה.

אברהם נגוסה: אלה החיים שלנו.

אברהם נגוסה: הפסקה בינתיים.

אברהם נגוסה: עכשיו אנחנו נמשיך את הדיון.

אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לסיים בזמן, אפילו לפני, אז אנחנו צריכים לשמוע את משרדי הממשלה, זה חשוב לנו.

אברהם נגוסה: אני חושב שהבעיות הוצגו ונמשיך לדבר.

אברהם נגוסה: אם מישהו חושב שיש בעיה שהדוברים הקודמים לא העלו את הבעיה הזו או הבעיות, אז אפשר לדבר ולהעלות את הבעיות ואז אנחנו ניתן למשרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: יש משרד הקליטה, יש משרד הבריאות, יש הסוכנות היהודית ואנחנו רוצים לשמוע מהם כדי להגיע לפתרון.

אברהם נגוסה: אני לא אקרא לפי הרשימה, אני מבקש סליחה, בשל קוצר הזמן, אני אתן רק למי שחושב שיש בעיות שלא עלו עד כה.

אברהם נגוסה: כן, בבקשה.

<מיכאל עבאדי: משהו מאוד קצר.

<מיכאל עבאדי: אני מיכאל עבאדי, נשיא 'בית ברזיל', ארגון של עולים מברזיל.

<מיכאל עבאדי: קודם כל רציתי להגיד, כמו שאושריה אמרה, לטובה, במשרד הקליטה עכשיו במענה הטלפוני הוסיפו אפשרות לשפה הפורטוגזית, זה טוב מאוד, חסר רק לתקן את התפריט הראשוני, שם כתוב 1 אנגלית, 2 צרפתית וכו', 5 ספרדית, לא אומרים פורטוגזית.

<מיכאל עבאדי: זה אותו בן אדם שמדבר ספרדית ופורטוגזית, אבל צריך להגיד ספרדית ופורטוגזית כי עכשיו בתפריט לא יודעים שיש.

<מיכאל עבאדי: אבל זה טוב.

<מיכאל עבאדי: והערה כללית, רציתי להגיד שבכל הנושאים האלה, כמו שראינו, במקצועות הרפואיים זה משהו מאוד ספציפי, אבל בגדול מה שהכי חסר, שאין לעולים הברזילאיים, הם לא כל כך שונים מכל העולים.

<מיכאל עבאדי: כל העולים, המדינה מתמודדת עם עלייה 70 שנה, זה אחד העיקרים של למה יש מדינה, זה כדי לקבל את כל העם היהודי כאן ומצאתם עם הזמן את הפתרונות לכל מיני דברים, לעולים הברזילאים יש כמה דברים מיוחדים, אבל אלה אותם הפתרונות.

<מיכאל עבאדי: מה שחסר, בגדול, זה הנגשה, שכל הפתרונות האלה יגיעו אליהם, כמו שמגיעים לעולים אחרים, אנחנו רק צריכים שזה יהיה באותו קו.

<מיכאל עבאדי: אנחנו רואים גם במקצועות התקדמות יפה עם העולים מצרפת, עם עולים אמריקאים, למה לא אותו דבר עם עולים ברזילאים?

<מיכאל עבאדי: זה מה שחסר, אני לא מבקש מעבר למה שמתקדמים עם האחרים.

<מיכאל עבאדי: ובכל מיני פתרונות, גם המעשיים ביום יום, אם זה ענייני תעסוקה, אם זה קורסים, העולים לא יודעים שזה קיים בכלל, חסר הנגשה.

<מיכאל עבאדי: יש את הפתרון, יש את העולים, אבל חסר הגשר ביניהם.

<מיכאל עבאדי: והגשר, ביקשנו פרויקטורים בשפה, התייחסות, עלייה קבוצתית עוזרת לזה, אני מבין את הבעיה, אם יש עולה פעם בחודש מכל מקום קשה להגיע למישהו שדובר בשפה ביום הנכון ובמקום הנכון.

<מיכאל עבאדי: אז זה גם שיתוף פעולה עם הסוכנות, עם הקרן לידידות, לעשות את העליות יותר מכווצות שיהיה לכם קל להנגיש את השירותים שכבר קיימים.

<מיכאל עבאדי: אתם יודעים לפתור את הפתרונות, יש לכם הרבה ניסיון בזה, זה לעבוד ביחד ולתאם דברים יותר טוב שהפתרונות שכבר קיימים פשוט יגיעו, הם פשוט לא מגיעים לכולם.

<מיכאל עבאדי: זה מאוד חשוב.

<מיכאל עבאדי: מה שאתם רואים בשנים האחרונות בעלייה מברזיל זה סוג של כדור שלג, מי שמגיע לכאן מושך עוד.

<מיכאל עבאדי: אם הניסיון שלו היה פה טוב אז באים עוד חמישה, כל עולה שמגיע לכאן מדבר עם חמישה חברים שלו שם להביא אותם, אבל זה גם עובד הפוך, מי שמגיע לפה וקשה לו, למשל הוא לא מתחיל אולפן, אומרים להם 'תגידו, מתי שתרצו תמיד יש אולפן', וזה לא נכון.

<מיכאל עבאדי: כשהם משדרים לשם את הניסיון הלא טוב זה גם מרתיע.

<מיכאל עבאדי: זו הבעיה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע, אני רוצה להתחיל בסוכנות וגם הקרן לידידות, דווקא בשאלה שהוא העלה על מנת למנוע את הבעיה הקיימת שלא מתחילים בזמן אולפנים בגלל מספר העולים, אז האם מבחינה טכנית ניתן להביא אותם כקבוצה.

אברהם נגוסה: האם יש שליטה בסוכנות או בקרן הידידות, מי שמטפל בעלייתם, האם יש אפשרות לעשות את זה כקבוצה ואז יהיה קל מאוד להתחיל גם אולפן בזמן.

אברהם נגוסה: מה הבעיה, כבודו?

אברהם נגוסה: אני רוצה להתקדם.

<סידני שפירא: הבנתי.

<סידני שפירא: אני רופא, אבל מה שאני רוצה לומר, שאנחנו מבקשים בשנה אולפנים מקצועיים וגם אולפנים בערב, אבל בערב בישראל הם חושבים שחמש זה ערב וזה לא נכון, בחמש כולם הולכים הביתה והערב זה בשעה שבע, משהו כזה.

<סידני שפירא: אני יודע שיש בעיות גם למורים, אבל זה חשוב לדעת.

<סידני שפירא: זה אחת.

<סידני שפירא: מה שמיכאל אומר זה מה שאנחנו רוצים, אנחנו לא רוצים משהו אחר שלא בחוק, לא לכל העולים, מה שאנחנו מבקשים זה שיהיה שוויון.

אברהם נגוסה: כן, אנחנו לא מבקשים חוק מיוחד לברזילאים, רק אנחנו רוצים שיהיה שוויון כמו עולים אחרים.

אברהם נגוסה: אתה צודק.

אברהם נגוסה: אז אני רוצה קודם כל לשמוע, לפני משרדי הממשלה, את הארגונים שמטפלים בעלייתם.

אברהם נגוסה: אני צריך לחזור על השאלה?

<מאיר לופטינסקי: לא, זה בסדר.

אברהם נגוסה: מאיר לופטינסקי, בבקשה.

<מאיר לופטינסקי: תודה, אדוני היושב ראש.

<מאיר לופטינסקי: קודם כל יש רצוי ויש מצוי.

<מאיר לופטינסקי: בוודאי שהרצוי היה שהיינו יכולים לעודד קבוצות כדי שאנחנו נוכל לטפל בצורה טובה יותר, יסודית יותר, מגובשת יותר, מודרכת יותר, אבל זה לא המצוי, כי העולים, כל אחד בצורה אינדיבידואלית קובע את לוח הזמנים שלו, את דרכי הפעולה שלו וגם את לוח הזמנים של העלייה שלו.

<מאיר לופטינסקי: אולי כדי להביא את זה לידיעת המשתתפים פה, שלחנו לשטח כמה הצעות לעידוד עלייה קבוצתית, זה כולל תכנית מובנית שהתכלית שלה תעסוקתית עם קורס הכנה ואחר כך מקצוע מובטח שאחר כך מייעד לו גם עבודה מובטחת, אבל לצערנו הרב לא הייתה היענות, ולא בגלל שאנחנו לא עשינו את העבודה, אלא פשוט יש אחד או שניים, עם זה אי אפשר לבנות קבוצה.

<מאיר לופטינסקי: אז לגבי קבוצות, זה מאוד רצוי, אנחנו מאוד מעודדים את זה, אבל זה לא מצוי, זה קשה מאוד וזה לא השטח שנותן תשובה.

<מאיר לופטינסקי: אנחנו מבינים ומודעים לכאב של יוצאי ברזיל ואני בטוח שכל המשתתפים פה יודעים שהסוכנות היהודית, יחד עם כל הארגונים שפועלים לטובת העולים, וגם משרדי הממשלה, ששיתוף הפעולה הוא מלא, מנסים לעשות.

<מאיר לופטינסקי: נכון, היום הנקודה הכואבת והכאובה היא הנגשת המידע בשפה הפורטוגזית.

<מאיר לופטינסקי: זו הבעיה, חייבים לקרוא לילד בשמו.

<מאיר לופטינסקי: זו הנקודה בדיוק, אם היינו מקבלים ממשרדי הממשלה את המידע בשפה הפורטוגזית, אנחנו נדאג, יש לנו את כל הכלים לעשות את זה, להעביר את זה לעולה בצורה נכונה.

<מאיר לופטינסקי: לצערנו הרב זה לא קיים ועדיין אנחנו מחכים.

<מאיר לופטינסקי: קודם כל אני חייב להגיד, העלו פה כל מיני נקודות, אני מבקש שגם משרד הבריאות ייתן את התשובה, לא אני הגורם המקצועי לגבי מה קורה בין פיזיותרפיסטים מברזיל לפיזיותרפיסטים מישראל.

<מאיר לופטינסקי: אנחנו כן מודעים, כי אנחנו התייעצנו ובדקנו ואנחנו יודעים את התשובה ואני מעדיף שהתשובה תינתן על ידי משרד הבריאות.

<מאיר לופטינסקי: אני חייב להגיד, אם מישהו היה יושב לפני שנה וחצי והיה עושה בדיקה לגבי מה שקורה בעניין הנגשת המסמכים, קבלת תשובה למסמכים והתייחסות למסמכים, אז אני בטוח שהיו אומרים שזה עולם והיפוכו.

<מאיר לופטינסקי: היום יש הנגשה, יש התייחסות ממש טובה ויש גם כוונה לסייע.

<מאיר לופטינסקי: חייבים להגיד את הדברים.

<מאיר לופטינסקי: נכון, היום עדיין יש בעיה של הנגשת מידע בשפה הפורטוגזית וזו ממש בעיה שלא נפתרה.

<מאיר לופטינסקי: נקודה נוספת שהעלו לגבי האדריכלים.

<מאיר לופטינסקי: זה לא הנושא, אבל אני חייב להגיד, משרד הכלכלה, גם הם מקבלים עכשיו מסמכים מברזיל, לפני שעולים, דבר שלא היה קודם.

<מאיר לופטינסקי: אני לא יודע אם אתם יודעים את זה.

<מאיר לופטינסקי: משרד הכלכלה, דיברו פה והעלו פה נקודה אחת של אדריכל אחד, אני חייב להגיד, אני לא חושב ששמעתי אדריכל שמתלונן שאין עבודה בישראל.

אברהם נגוסה: יש עבודה?

<אושריה פריינוביץ: זו לא התלונה.

אברהם נגוסה: לא, אבל המבחן.

אברהם נגוסה: אתה יודע, הבעיה שעלתה פה זה לא חוסר עבודה, שעה נוספת למבחן.

<מאיר לופטינסקי: אני יודע ששלוש שנים התמחות, אני בכוונה, לא רציתי להגיד, שלוש שנים התמחות זה נכון לכולם, כולל גם ארצות הברית, כולל כל ארצות העולם, זה לא נכון רק לברזיל, זה לכולם.

<מאיר לופטינסקי: אנחנו בסוכנות היהודית חייבים לתת מענה לא לנקודה אחת מברזיל או נקודה אחת מברית המועצות, אלא לכלל העולים.

<מאיר לופטינסקי: אנחנו לא רואים - - -

אברהם נגוסה: השאלה לכולם, האם לא חשוב להוסיף להם את השעה?

<מאיר לופטינסקי: במאה אחוז כן, זו החלטה מקצועית, שהיא לא דרכנו, אבל אנחנו תמיד נהיה בעד כל הטבה לעולה.

<מאיר לופטינסקי: זה ברור.

<מאיר לופטינסקי: בסופו של דבר, אני רוצה לסיים בדבר אחד.

<מאיר לופטינסקי: דיברו פה על טבריה והעלו גם את הנושא של אולפן בערב.

<מאיר לופטינסקי: אדוני היושב ראש, בואו נדבר בעברית נכונה, קודם כל מי שמציע לעולה ללמוד בערב הוא גורם לו לעבוד ואחר כך לא ללמוד עברית ואז אנחנו נמצא את העולה, אחרי שנה, שהוא עובד, אבל הוא לא יודע עברית ואז זו טעות איומה.

אברהם נגוסה: אני אגיד להבנתי.

אברהם נגוסה: נגיד למשל יש משפחה אחת או שתיים בטבריה, אני זורק דוגמה, אז משרד החינוך לחינוך מבוגרים שמנהל את האולפנים, יחד עם משרד הקליטה והרשויות המקומיות, אומרים בואו נחכה עד שהמספר ימלא כיתה, אז בינתיים שלושה-ארבעה חודשים העולה מצא עבודה, לא נעים לשבת שלושה-ארבעה חודשים בבית.

אברהם נגוסה: הוא מוצא עבודה, אחרי שהוא התחיל לעבוד, להרוויח, אז האולפן נפתח, הוא עכשיו צריך לעזוב את העבודה כדי ללמוד?

אברהם נגוסה: או שאפשר לעזור לו, שהוא ימשיך לעבוד אבל בשעות הערב יעשו את האולפן?

אברהם נגוסה: מה תהיה הבעיה?

<מאיר לופטינסקי: אני הייתי בשבוע שעבר פעמיים בטבריה וביקרתי את כל העולים החדשים האלה שאתם מדברים עליהם.

<מאיר לופטינסקי: אז העולים קודם כל מאוד מרוצים, ואני חייב להגיד, לא בגלל שאנחנו פה בפורום, האוכלוסייה באמת מהטובות ביותר שיש.

<מאיר לופטינסקי: ממש, אני מאוד נהניתי לפגוש את האנשים.

<מאיר לופטינסקי: אני לא ראיתי שם מצוקה, אף אחד לא העלה את הנקודה.

<מאיר לופטינסקי: אני פגשתי אותם באולפן.

<מאיר לופטינסקי: זאת אומרת היום לומדים, מי שצריך לעבוד אחר הצהריים, קודם כל אנחנו בשיתוף פעולה עם הרשות המקומית, הם יחד איתנו וביחד עם משרד הקליטה דואגים שאם עולה, המצוקה הכלכלית שלו היא גדולה, מחפשים לו עבודה אחרי הצהריים.

<מאיר לופטינסקי: עבודה אחרי הצהריים זה דבר אחד, על חשבון האולפן זה כבר משהו אחר.

<מאיר לופטינסקי: אגב, אני חייב לציין, יש אולפן כזה באילת ואני מציע לכולם לא להגיע לאולפן באילת בשעות הערב.

<מאיר לופטינסקי: העולה עובד במלונאות, אחרי - - -

אברהם נגוסה: הוא מגיע עייף.

<מאיר לופטינסקי: אחרי שנה עדיין הוא עובד והוא לא לומד עברית, הוא לא יודע עברית.

<מאיר לופטינסקי: אז חבל, לא להתעסק בדברים שהם לא נכונים.

אברהם נגוסה: אני לא הבנתי אותך.

אברהם נגוסה: זה נכון, אבל - - -

<מאיר לופטינסקי: העולה עובד, אבל הוא לא יודע עברית.

אברהם נגוסה: השאלה איך מתמודדים עם זה.

אברהם נגוסה: מצד אחד - - -

<מאיר לופטינסקי: הצעה אחת של משרד הקליטה ומשרד החינוך זה ללמוד בבוקר ויש להם סל קליטה.

אברהם נגוסה: הבנתי, לא צריכים למהר לעבודה.

<מאיר לופטינסקי: לא, אם זה אחר הצהריים ולא על חשבון אולפן כן, בוודאי שכן, אנחנו בעד, אבל אם זה על חשבון האולפן זאת טעות איומה, זו בכייה לדורות.

אברהם נגוסה: הבנתי.

<גלדיס ברזובסקי: סליחה, אני יכולה לענות לנציג הסוכנות?

אברהם נגוסה: סליחה, אני חושב שהנקודה פה ברורה, וגם חוסר זמן.

אברהם נגוסה: מה שהוא אומר, משרד הקליטה או מדינת ישראל מקציבה תקציב של סל קליטה, המטרה של סל הקליטה, שהעולה ילמד עברית.

<גלדיס ברזובסקי: אבל אם אין לו איפה ללמוד עברית?

אברהם נגוסה: אוקיי, בסדר, הסברתי.

<מאיר לופטינסקי: זו הייתה נקודה אחת של טבריה.

<גלדיס ברזובסקי: סליחה, זה קורה במקומות אחרים, העניין הוא שהעולים מפחדים לדבר מול נציג סוכנות, מול נציג משרד הקליטה, העולים מפחדים, הם לא רגילים, הם לא באים ממדינה שמקיימת ועדות כאלה עם אזרחים והם מפחדים לדבר בנוכחות נציג.

אברהם נגוסה: גלדיס, אנחנו לא בורחים מהבעיה.

אברהם נגוסה: אנחנו נפנה את השאלה למשרד הקליטה, יכול להיות שלמשרד הקליטה יש רעיונות.

אברהם נגוסה: הוא הציג את העמדה מהניסיון שלו בנושא הזה.

אברהם נגוסה: אולי ממשרד הקליטה יבואו עם פתרון ונדבר.

אברהם נגוסה: אנחנו לא עוזבים את הבעיה.

אברהם נגוסה: בואי נתקדם.

<גלדיס ברזובסקי: מי שמארגן את הנסיעות זו הסוכנות היהודית, מי שנותן את הכרטיסים זו הסוכנות היהודית.

אברהם נגוסה: לאולפנים?

<גלדיס ברזובסקי: לישראל.

אברהם נגוסה: לא, אנחנו מדברים עכשיו על האולפנים, בשעות הערב או בשעות הבוקר.

אברהם נגוסה: על זה אנחנו מדברים.

אברהם נגוסה: על העניין של העלייה, הוא אמר 'זה לא בשליטה שלנו, כל עולה קובע את לוח הזמנים שלו'.

<גלדיס ברזובסקי: סליחה, יש לי זוג, חמי וחמותי, שהם ארגנטינאים, הם לא ברזילאים, הם עולים לארץ עכשיו והם סיפרו לנו שבארגנטינה, בבואנוס איירס, רוצים לשכנע אותם לבוא בקבוצות והם אמרו 'אנחנו לא צריכים לבוא בקבוצות כי אנחנו נוסעים לבית של הבן שלי ושל כלתי', 'לא, תיסעו בקבוצות, זה יהיה יותר טוב'.

<גלדיס ברזובסקי: אז מה ההבדל בין בואנוס איירס לסן פאולו או ברזיל?

<גלדיס ברזובסקי: למה שם קבוצות - - -

אברהם נגוסה: בסדר, אני חושב שאתם אומרים אותו דבר, הוא אומר 'אני לא יכול לכפות' - - -

<גלדיס ברזובסקי: אפשר לכפות.

אברהם נגוסה: לא.

<קריאה: הם לא מציעים את זה בכלל.

<מאיר לופטינסקי: הנקודה שהיא מעלה היא נקודה שפשוט אנחנו מציעים לבוא בטיסה מרוכזת, זה לא קבוצה, זה טיסה מרוכזת וזה בדיוק - - -

אברהם נגוסה: לא, השאלה פה, אתם לא מציעים לברזילאים כמו שאתם מציעים לארגנטינאים.

<מאיר לופטינסקי: לכולם אותו דבר.

אברהם נגוסה: אותו דבר.

אברהם נגוסה: אוקיי, טוב.

אברהם נגוסה: בואו נתקדם.

אברהם נגוסה: עופר, יש לך מה להוסיף על מה שנציג הסוכנות אמר?

<עופר דהן: כן, בשמחה.

אברהם נגוסה: אולי תענה לנו גם על אותה השאלה.

<עופר דהן: אני אענה בקצרה, אני לא אאריך, אבל אני רוצה לומר שזה קודם כל מחמם את הלב ומרשים לראות כל כך הרבה אנשים וארגונים שמתגייסים למען העלייה מברזיל.

<עופר דהן: זו לא תופעה שנמצאת בכל העליות האחרות וכל הכבוד לכל מי שנמצא פה, פשוט שאפו לכם, למרות ששאפו זה בשפה אחרת.

<עופר דהן: לגבי הקרן לידידות, אנחנו פעילים בברזיל בשנתיים האחרונות, זה לא שנתיים, קצת פחות, ואנחנו מסייעים לעולים טרום ופוסט עלייה, לפני ואחרי העלייה.

<עופר דהן: אנחנו נמצאים במקום של מסייעים.

<עופר דהן: אני בכוונה מדגיש את זה ובגלל שאנחנו נותנים סיוע, סיוע שעולה לנו די הרבה, אנחנו נמצאים במקום שבו אנחנו גם אומרים לעולים 'עולה לא יעלה לבד, עולה יעלה אך ורק בקבוצה', זאת אומרת אנחנו קובעים.

<עופר דהן: ויש לנו עכשיו, מי שרוצה מוזמן לעיין, תאריכי עלייה מתחילת ינואר ועד סוף דצמבר 2018, בכל חודש יש תאריך פיקס, תאריך קבוע, עולה שרוצה לקבל את הסיוע של הקרן לידידות מוזמן להצטרף לתאריך הטיסה הזה.

<עופר דהן: לא רוצה?

<עופר דהן: הוא יכול לעלות עם הסוכנות היהודית או לבד, או איך שהוא רוצה, זה בסדר גמור, אנחנו לא אומרים לאף אחד איך לעלות, אבל אם הוא רוצה את הסיוע של הקרן לידידות בתאריך שקבענו, מתוך מחשבה שהתאריך הזה יאסוף אליו כמה שיותר אנשים והם יוכלו להגיע כקבוצה.

<עופר דהן: זה תנאי.

<עופר דהן: מותר לנו לעשות את זה, זה הכסף שלנו, אנחנו יכולים לעשות איתו מה שאנחנו רוצים ומי שרוצה את הסיוע הזה מסתדר עם התנאי הזה.

אברהם נגוסה: השאלה, אני רוצה לשאול אותך, בגלל שאתה ארגון, כמובן גם הסוכנות היא ארגון, אבל היא יותר - - -

<מאיר לופטינסקי: ממשלתית.

אברהם נגוסה: סמי, חצי או רבע ממשלתית.

אברהם נגוסה: אז אני אומר שאולי יש לך את המנדט 'אתה רוצה את העזרה שלי?

אברהם נגוסה: אלה התנאים שלי'.

<עופר דהן: נכון.

אברהם נגוסה: אני לא יודע אם הסוכנות יכולה לעשות את זה.

<עופר דהן: אני לא נמצא במקום ששופט אף אחד פה.

<מאיר לופטינסקי: הם יכולים לה - - -

<עופר דהן: אנחנו רוצים לעזור לעולים, זה הכול.

<ורה אופיר: שאלה קטנה בנושא.

<ורה אופיר: הפיזור שלהם בארץ במקומות שונים?

<ורה אופיר: זאת אומרת הם באים כקבוצה, אבל פה הם מתפזרים, כל אחד במקום אחר, זה לא פותר את הבעיה של האולפנים.

<עופר דהן: נכון מאוד, בוודאי.

<קריאה: אבל זה עוזר, יכול להיות שכמה יגיעו לאותם המקומות.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: מועצת הארגונים, בבקשה.

<מאיר לב: מאיר לב, ממועצת הארגונים.

<מאיר לב: הבעיה הרצינית היא שבאים במטוס 50 איש, מגיעים ל -15 ערים, אז בכל מקום מגיעים ארבעה-חמישה.

<מאיר לב: אני הייתי בחופשה עכשיו בארגנטינה, חופשה פרטית, אבל אם אני כבר שם למה לא להגיע לסוכנות, הייתי בסוכנות והייתה מסיבת פרידה לעולים.

<מאיר לב: 16 עולים, כל זוג במקום אחר.

אברהם נגוסה: זה הרצון שלהם, זו הבחירה שלהם.

<מאיר לב: כן, כל אחד מחליט איפה הוא רוצה לגור, אז זה מאוד קשה.

<מאיר לב: בקשר לרופאים, לפיזיותרפיסטים, לכל הרפואה האלטרנטיבית, אני מבקש ממשרד הבריאות, אני חושב שכבר לפני חמש שנים העלינו את הנושא של היתר מוגבל, שלא רוצים להבין או לא רוצים לקדם אותו, או לא רוצים לא יודע מה.

<מאיר לב: לפני השולחן העגול שאנחנו מקיימים, הפעם האחרונה או בפעם הקודמת המנכ"ל ביקש להביא בחזרה את הנושא, לא יודע אם לקדם משהו או לא, אבל זה יכול להיות הפתרון, לתת לעולים היתר מוגבל להיכנס לבית חולים כמו כל, לא עולה, כמו כל לא יהודי שמגיע לארץ עם ויזה מיוחדת ועובד בבית החולים במקום שלושה חודשים ארבע שנים, שלוש שנים, שנתיים, ואף אחד לא מגרש אותו והוא מקבל משכורת והוא עושה משמרות.

<מאיר לב: למה לא לתת את זה לעולים?

<מאיר לב: היינו פותרים את הבעיה של 90% מהרופאים או הפרמדיקים.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: השאלה הבאה שלי למשרד הקליטה.

אברהם נגוסה: משרד הבריאות, לאחר מכן אני אעבור אליכם.

אברהם נגוסה: במשרד הקליטה, הבעיה של האולפן וגם העניין של הפרויקטורים וגם הנושא של העולים שמגיעים למרכז קליטה וכמובן הם מחליטים, אבל האם יש להם השפעה על הצורך להביא אותם כקבוצה, ללמד אותם ואחר כך הם יקבעו, לא מרכז קליטה, אבל ברשויות המקומיות.

אברהם נגוסה: תסבירו לנו בדיוק, שמעתם את הבעיות, מה הבעיה?

אברהם נגוסה: למה אין מגשרים בשפה הפורטוגזית בבתי הספר שהילדים לומדים?

אברהם נגוסה: למה לא מתחשבים בצרכים המיוחדים שלהם, שהם התחילו לעבוד ולאחר מכן לפתוח להם אולפן אחר הצהריים או בערב?

אברהם נגוסה: למה אתם לא באים לקראתם והדבר נוצר בגלל המציאות שקורית שלא מתחילים אולפן מיד לאחר עלייתם.

<אידה בן שטרית: יש כמה נושאים מקצועיים שוורה תתחיל.

אברהם נגוסה: אתם תבחרו לחלק את הנושאים.

<ורה אופיר: יש כמה נושאים מקצועיים, נגיע כמובן לכל הנושאים שאנחנו דיברנו עליהם.

<ורה אופיר: שמי ורה אופיר, אגף תעסוקה במשרד העלייה והקליטה.

<ורה אופיר: אגף התעסוקה פועל בכמה כיוונים על מנת להקל את העלייה של העולים, לתת להם את האופציות, גם לעבוד במקצוע, ללמוד קודם כל, אבל אגף התעסוקה עוסק רק אחרי אולפן א', אבל אנחנו בהחלט מכירים את הבעיה של אולפן א'.

<ורה אופיר: אני לא רציתי להתחיל דווקא מאולפן א', אבל זה הנושא האחרון אז אני כן אתחיל מהאולפן.

<ורה אופיר: אנחנו מכירים את הבעיה, ההגעה של העולים בקבוצות והכול ואגף התעסוקה דווקא מוצא את הפתרונות.

<ורה אופיר: אגף התעסוקה שלנו, אחרי חצי שנה, זאת אומרת הם מסיימים לקבל סל קליטה אחרי שישה חודשים, התשלום האחרון מגיע בחודש השביעי אבל בעצם מבחינתם - - -

אברהם נגוסה: שישה חודשים מיום שהוא התחיל אולפן.

<ורה אופיר: לא, סל קליטה - - -

אברהם נגוסה: מה קורה, נאמר פה - - -

<ורה אופיר: רגע, זה מה שאני רוצה להסביר.

<ורה אופיר: נכון שאולפן א' וסל קליטה זה לא במסגרת של אגף התעסוקה, אבל מכיוון שאנחנו מכירים את הבעיה שמהחודש השביעי עולה חדש כבר לא יכול לקבל סל קליטה, אז יש לו שתי אפשרויות, או לעזוב את האולפן, אם הוא התחיל אותו, במקרה הטוב, יש מקרים שהוא אפילו לא התחיל אותו, או לעזוב את האולפן וללכת לעבודה.

<ורה אופיר: פעם עולה היה צריך ללכת לשירות תעסוקה ולהתייצב ובביטוח לאומי לקבל את הכסף, אז אנחנו לקחנו את חצי השנה השני, שהוא מאוד קריטי לעולה חדש, אלינו, מה זאת אומרת?

<ורה אופיר: שהעולה החדש יכול להמשיך ללמוד באולפן, יש לו תנאי אחד, שהוא צריך לבוא למשרד שלנו, למשרד הקליטה ולהגיד 'אני ממשיך את לימודי האולפן', אולפן בוקר זה צריך להיות, למה?

<ורה אופיר: כי אולפן הבוקר הוא בדרך כלל על בסיס יומיומי, אז זה במקום עבודה, הוא צריך להגיד 'אני לא עובד', או אפילו עובד, זה חדש יחסית, יש אופציה לקבל איזה שהיא השלמה למשכורת שהוא כבר מקבל, מסתכלים על הכנסה משפחתית, כל הסכומים, הוא צריך לבדוק לפני, לפני סיום סל הקליטה, כדאי לו לבוא, אנחנו מזמינים בדרך כלל אפילו את הבן אדם לבוא - - -

אברהם נגוסה: הסכום זה אותו דבר?

<ורה אופיר: לא, זה משתנה, זה דמי קיום משפחתי וזה משתנה בהתאם - - -

אברהם נגוסה: פחות מסל הקליטה או יותר מסל הקליטה?

<ורה אופיר: גם סל הקליטה משתנה בהתאם להרכב המשפחתי.

אברהם נגוסה: זה ברור לי, אבל אם הבן אדם - - -

<ורה אופיר: אם זה רק דמי קיום אז זה פחות, אבל יש לו גם - - -

אברהם נגוסה: אז הוא מפסיד.

<ורה אופיר: אבל יש לו גם אפשרות לקבל השלמה אם הוא עובד, לקבל את אותו כסף וגם יש לו אפשרות לעבוד עד סכום מסוים.

<ורה אופיר: לא השלמה, סליחה, דמי קיום הוא מקבל אצלנו ויש לו זכות לעבוד עד סכום מסוים, אז זה כן כבר מגיע לסכומים פחות או יותר של סל הקליטה.

<ורה אופיר: אני לא רוצה להיכנס לסכומים, זו לא המטרה - - -

אברהם נגוסה: תראי, העולה מפסיד פעמיים - - -

<ורה אופיר: לא, הוא לא מפסיד, למה הוא מפסיד?

אברהם נגוסה: פעם אחת שהוא לא התחיל ללמוד בזמן, ואז הוא ישב בבית והשתמש ובזבז את הזמן שלו, אחרי ארבעה חודשים הוא מתחיל ללמוד ואז אחרי חודשיים סל הקליטה נגמר.

אברהם נגוסה: עכשיו, סל הקליטה, שהוא היה אמור לקבל את זה בזמן הלימודים, אז הסכום יורד, נכון?

<ורה אופיר: נכון.

אברהם נגוסה: אז הוא מפסיד.

אברהם נגוסה: אם האולפן היה מתחיל בזמן אז - - -

<ורה אופיר: אני לא רוצה להסתכל בצורה של מפסיד או מרוויח, למה?

<ורה אופיר: כי אנחנו, אגף התעסוקה, אנחנו חושבים שידיעת השפה זה הדבר הכי חשוב לעולה חדש, הוא צריך ללמוד.

<ורה אופיר: קודם כל אם הוא הולך לעבוד, אפילו במשרה חלקית, אז זה כבר פותר את הבעיה הכספית, אבל אנחנו קודם כל מסתכלים על זה - - - עכשיו, יש גם עוד אופציות.

<ורה אופיר: הוא צריך להתייצב אצלנו, אבל יש עוד אפשרות.

<ורה אופיר: אם הוא אפילו למד, סיים את אולפן א', אבל עדיין אין לו כלים למצוא מקום עבודה, אז יש לנו מרכזי הכוונה, שהוא מקבל את כל הכלים.

<ורה אופיר: יש לנו עברית תעסוקתית, בשעות הערב, אנחנו כבר מבינים שהבן אדם, יכול להיות שהוא כבר עובד חלקית, אבל אנחנו רוצים לתת לו את כל הכלים על מנת שהוא יחפש את מקום העבודה הכי מתאים לו, קורות חיים, זה כבר משהו שיותר קשור לעולם העבודה, לא לימודי השפה העברית.

אברהם נגוסה: השאלה האם אתם ניסיתם בשיתוף פעולה עם משרד החינוך לחינוך מבוגרים, זו האחריות בעניין האולפן, האם ניסיתם למצוא פתרון - - -

<ורה אופיר: בנושא של עברית תעסוקתית כן.

אברהם נגוסה: כדי שהעולים האלה יתחילו בזמן ואז זה פותר להם את הבעיה.

<ורה אופיר: על מנת שהם יתחילו בזמן, קודם כל אני יודעת, נגיד עכשיו בספטמבר כבר פתחו ברעננה חמש כיתות מתחילת ספטמבר, בחיים זה לא היה.

<ורה אופיר: זאת אומרת אם יש עלייה מבורכת אז פותחים כיתות, כיתות מלאות של 30 איש.

<ורה אופיר: לדוגמה אני אומרת.

<ורה אופיר: אז אם יש בעיה נקודתית, אז אני חושבת שצריך לפתור את הבעיה נקודתית, אז אפשר לפנות ולבקש אולי אישור לפתוח את הכיתה.

<ורה אופיר: עוד פעם, מישהו צריך לפעול בזה, לפתוח את הכיתה.

<ורה אופיר: זה מה שאנחנו עושים אצלנו באגף תעסוקה.

<ורה אופיר: נגיד יש לי קבוצה של שמונה אנשים ואני מעוניינת לפתוח, נכון שהתקן אומר 15 לפתיחת כיתה, אז אני אומרת, אני צריכה להביא סיבות למה אני רוצה לפתוח את הכיתה הזאת למרות שהיא לא עומדת בתקן, שזה תקן של משרד החינוך, אז אני אומרת 'אני רוצה לפתוח כיתה גם עם שמונה איש'.

<ורה אופיר: נגיד זה רופאים, או שזה רוקחים, או אחיות, שהיה לנו סיפור, אנחנו התחלנו עם חמישה ואני אפשרתי את זה למרות כל ההתנגדויות.

<ורה אופיר: משרד החינוך עצמו התנגד ואני לחצתי ואמרתי 'לא, אנחנו נפתח' כי פה הם מקבלים כבר עברית מקצועית, זה לא אולפן א'.

<ורה אופיר: אז לכן אני אומרת שתמיד אפשר למצוא פתרון, אבל זה יהיה נקודתית, כי אם בעיר אחת נפתחו חמש כיתות כבר מתחילת שנת הלימודים, בעיר אחרת יכול להיות ש עוד לא נפתחה כיתה.

<ורה אופיר: לכן אי אפשר לקחת את זה כחוק או משהו כזה לשנות, אלא לפעול נקודתית.

אברהם נגוסה: האם אתם עושים אולפן אזורי שנביא עולים מכמה ערים?

<ורה אופיר: אם זה אולפן מקצועי אז אנחנו כן - - -

אברהם נגוסה: לא, אני מדבר על א'.

<ורה אופיר: א' מקצועי, כן.

אברהם נגוסה: אני אומר למשל, אם יש עולה חדש מאור יהודה, אחד מיהוד ואחד מפתח תקווה, האם אתם למשל - - -

<ורה אופיר: הוא יכול לבחור.

<ורה אופיר: העולה קודם כל יכול לבחור - - -

אברהם נגוסה: למשל לתת להם הסעות ואז לרכז את העולים.

<ורה אופיר: אנחנו יכולים, כן.

<דבורה צימרמן: אבל לא מקצועי זה הבעייתי.

<ורה אופיר: זה גם המקצועי וגם אם בן אדם יגיד 'אני רוצה לנסוע לתל אביב', למה?

<ורה אופיר: כי שם נפתחת כיתה, הוא יכול לקחת את האופציה הזו.

אברהם נגוסה: בסדר, אני מדבר על שלב א'.

<דבורה צימרמן: אפשר להוסיף משהו?

<דבורה צימרמן: משהו ממש קטן.

<דבורה צימרמן: אני פניתי למשרד הקליטה, לא נתנו לי אולפן רפואי שאני חיפשתי, לא היה מקום ובזמן שהיה מקום אני התחלתי לעבוד - - -

אברהם נגוסה: את מדברת על האולפן המקצועי.

<דבורה צימרמן: כן, אני תזונאית.

<דבורה צימרמן: אני חיפשתי, לא נתנו לי סל קליטה, אני הצטרכתי למצוא עבודה, עבדתי בסופרפארם וזו לא עבודה קלה, זה מינימום וזה לא מפרנס אף אחד.

אברהם נגוסה: תודה, בואי נקצר, הנקודה ברורה.

<דבורה צימרמן: לא קיבלתי את מה שאת אמרת.

<ורה אופיר: אני לא יודעת למה לא קיבלת סל קליטה, זה - - -

<דבורה צימרמן: לא, קיבלתי סל קליטה, לא קיבלתי בהמשך.

<דבורה צימרמן: סיימתי סל קליטה, רציתי לעשות אולפן רפואי, לא נתנו לי, לא הייתה כיתה, בסדר, לא הייתה כיתה, בזמן שהייתה כיתה לא קיבלתי סל קליטה, הצטרכתי לעבוד.

<ורה אופיר: בתל אביב נפתח כל - - - אולפן רפואי.

<קריאה: אבל כולם גרים בתל אביב?

<ורה אופיר: לא, יש אזורים.

<קריאה: אבל גם בבוקר זה לא - - -

<ורה אופיר: בבוקר, בטח, בהחלט.

<קריאה: כולם עובדים בבוקר.

<דבורה צימרמן: נכון, צריכים לעבוד.

אברהם נגוסה: אם אנחנו נמשיך ככה, הדיון זה ככה, אני נתתי קודם להציג את הבעיות, עכשיו שהם ייתנו.

אברהם נגוסה: הם לא יכולים לתת תשובה לכל פרט ופרט ברמה פרטנית.

<ורה אופיר: נכון, אי אפשר, לכל אחד יש בעיה.

אברהם נגוסה: הם לא מכירים את הפרטים.

אברהם נגוסה: באופן כללי, אנחנו שואלים שאלה כללית והם ייתנו מבחינת המדיניות.

<דבורה צימרמן: אבל יש אולפן רפואי, אבל לא נותנים בזמן של האולפן הרפואי בבוקר סל קליטה.

<דבורה צימרמן: לא נותנים כלום.

<ורה אופיר: אני לא מבינה על מה את מדברת.

אברהם נגוסה: בואו נחלק.

<ורה אופיר: סל קליטה זה לא קשור, סל קליטה הוא - - -

<דבורה צימרמן: לא, את אמרת שאפשר להמשיך את סל הקליטה אחרי - - -

<ורה אופיר: לא, אני לא אמרתי - - - זה לא מה שאני אמרתי.

<ורה אופיר: דמי קיום.

אברהם נגוסה: זה לא ככה.

אברהם נגוסה: סל קליטה זה אולפן א', בדרך כלל.

<דבורה צימרמן: אחרי סל הקליטה.

אברהם נגוסה: אחר כך ההמשך זה דמי קיום.

<דבורה צימרמן: רציתי ללמוד ולא נתנו לי שום דבר.

אברהם נגוסה: דמי הקיום זה יכול להיות מביטוח לאומי, יכול להיות ממשרד הקליטה.

<דבורה צימרמן: לא נתנו לי שום דבר, הייתי שם.

אברהם נגוסה: אנחנו לא ניכנס לפרטים, כל אחד, זה לא יהיה סוף.

אברהם נגוסה: בואו ניתן לבעיות שהוצגו פה, שהמשרדים יתייחסו.

אברהם נגוסה: אני מבקש, זה לא דיון אחרון, אנחנו נמשיך לקיים, אבל בואו נקבל לפחות את הכיוונים מעכשיו.

אברהם נגוסה: אני רשמתי את השאלות ואני שואל אותך.

<ורה אופיר: אני עכשיו אעבור לנושא שבטח עונה לשאלות גם שלך.

<ורה אופיר: קודם כל אני לא יודעת מה הסיבה באמת, זה לא שאנחנו לא מאשרים, להיפך, כל מקצועות הרפואה אנחנו ממש דורשים שהם ילמדו גם באולפן א', גם עברית מתקדמת.

<ורה אופיר: את מדברת יפה עברית, את הצגת מאוד יפה את הדברים, אבל לפעמים גם כשאנחנו עושים קורסים מקצועיים, למקצועות הבריאות, אחד מהתנאים זה סיום של עברית מתקדמת.

<ורה אופיר: במקרה שלך זה מאוד חשוב, אז אני לא יודעת, צריך לבדוק את זה.

<ורה אופיר: זה בתל אביב?

<ורה אופיר: באיזה אזור את גרה?

<דבורה צימרמן: רעננה.

<ורה אופיר: והציעו לך ללמוד בתל אביב?

<דבורה צימרמן: לא, שום דבר.

<ורה אופיר: לא הציעו לך ללמוד בתל אביב?

<דבורה צימרמן: לא.

<דבורה צימרמן: לא הציעו לי.

<ורה אופיר: האולפן המקצועי שלנו דווקא בתל אביב.

<דבורה צימרמן: אולפן מקצועי יש, אבל בבוקר, בלי עזרה, אני צריכה לעבוד בבוקר.

<ורה אופיר: אוקיי, לא נחזור על זה, צריך להסתכל על זה.

<דבורה צימרמן: ולא היה גם בלילה.

אברהם נגוסה: בתעסוקה יש לי שאלה שתתייחסי.

אברהם נגוסה: אמנם ברמה המקצועית נשאל את משרד הבריאות, אבל ברמה של המדיניות של משרד הקליטה, כי משרד הקליטה מייצג את העולים, הוא הפה של העולים, השאלה פה עכשיו, מה שהם העלו, האם אתם ישבתם עם משרד הבריאות ואמרתם 'בואו ניתן להם את ההנגשה של השפה'.

אברהם נגוסה: האם משרד הקליטה לקח את העניין הזה כיוזמה לתרגם את זה, או שמשרד הבריאות יתרגם את זה?

אברהם נגוסה: האם אתם לקחתם את היוזמה ודאגתם לעולים האלה, כדי שיהיה להם בשפה שלהם?

אברהם נגוסה: אתם הפה של העולים.

<ורה אופיר: ברור, בגלל זה אנחנו מקיימים על בסיס קבוע, כבר שנתיים שלוש, אני לא יודעת כמה, ובאמת קידמנו את החוק הזה לגבי עולי צרפת במקצועות הפרא רפואיים, קידמנו הרבה חוקים וארגוני העולים גם משתתפים שם וגם אנחנו ומשרד הבריאות, יש לנו שולחנות עגולים שאנחנו מכנסים פעם בחודשיים וכל הזמן יש בעיות.

<ורה אופיר: זה לא שבעיה נפתרת ואין בעיות אחרות, כל הזמן עולות בעיות - - -

אברהם נגוסה: לא, הבעיה שאני אומר, אם הייתם עושים את זה, למה מעלים את השאלות האלה?

אברהם נגוסה: אני חושב שלא צריכים להוציא חוק לכל עולה חדש, חוק לאתיופים - - -

<ורה אופיר: עוד פעם, בגלל שיש הרבה נושאים - - -

אברהם נגוסה: חוק לרוסים, חוק לצרפתים, זה לא צריך להיות.

אברהם נגוסה: חוק אחד צריך לעשות לכולם.

<ורה אופיר: אז בוא אני אסביר לך.

<ורה אופיר: לגבי החוקים, קודם כל, גם משרד הקליטה וגם משרד הבריאות, הם מסתכלים לכל מקצוע בלי כמובן הבדל מאיזה ארץ הגיע העולה החדש.

<ורה אופיר: רק לגבי צרפת הייתה בעיה אחרת, שהיא בעיה של המדינה עצמה, של מוסדות הלימוד, לכן נדרש חוק מסוים כי מוסדות הלימוד לא היו ברמה אקדמית.

<ורה אופיר: בגלל זה חוקק התיקון לחוק הזה.

<ורה אופיר: מה שקשור למה שפה מציגים עולי ברזיל, אלה אותן בעיות לכולם, זאת אומרת זה לא שהם מציגים בעיות, לכל העולים יש אותן בעיות, אין פה משהו שלא שווה לכל הבעיות - - -

אברהם נגוסה: אבל הטענה פה, נכון, הבעיות הן לכולם, אבל הפתרון לא שוויוני.

אברהם נגוסה: זה מה שהם אומרים.

<ורה אופיר: אז בוא נעבור אחד אחד, בסדר.

<ורה אופיר: אז מבחינת החוקים, זה חוק אותו דבר לכולם.

<ורה אופיר: עכשיו כלים שאנחנו יכולים לתת, משרד הקליטה.

<ורה אופיר: נגיד אם אנחנו מדברים על תרגום, או שאנחנו מדברים על קורסים, עוד פעם, כשאני מדברת על קורסים, עכשיו אני רוצה לדבר על הקורסים, הבנות שדיברו פה על קורסי הכנה, ובאמת את ציינת, בפעם האחרונה שהייתי פה אני אמרתי שאנחנו יוצאים למכרז לגבי ארבעה מקצועות בשלב ראשון, לגבי פיזיותרפיסטים, קלינאי תקשורת, ריפוי בעיסוק ותזונאים.

<ורה אופיר: ובאמת פה אני עוד קצת חוששת אם לבשר או לא לבשר, למה?

<ורה אופיר: כי זה עוד לא סופי, אבל אנחנו כבר הגענו לשלבי סיום של המכרז ויש לנו מי שהגיש את הבקשה, אז יהיו קורסים.

אברהם נגוסה: יש לכם זכיין כבר?

<ורה אופיר: עוד לא, אם הזכיין עוד לא יודע איך אני יכולה להגיד?

<דבורה צימרמן: חצי שנה עברה ועוד אתם מגמגמים.

אברהם נגוסה: אני לא מבקש שתגידי מי הזכיין, אני רק אומר - - -

<ורה אופיר: מכרז חצי שנה זה מהר.

<אושריה פריינוביץ: מה הצפי לקורסים האלה?

<אושריה פריינוביץ: למתי אפשר לדעת מתי יהיו קורסים כאלה, פחות או יותר?

<ורה אופיר: אז ככה, אין עדיין, לכן אני לא יכולה להגיד בשם של ועדת המכרזים מי הזכיין, אבל מה שכן אני יכולה להגיד וחייבת להגיד שכל עולה חדש היום הוא מגיע למשרד העלייה והקליטה ויש לו כבר תאריך, משוער אמנם, אבל לפתיחת הקורס.

<ורה אופיר: לתזונאים, היא צריכה להתקשר ולהגיד 'סליחה, אני רוצה להיות רשומה לקורס הזה', יש כבר תאריך.

<ורה אופיר: זה מאוד חשוב שתהיה לנו אינדיקציה כמה אנשים ואז לפני הקורס המקצועי אנחנו נעשה גם את הטרמינולוגיה כמובן, כי למה?

<ורה אופיר: עוד פעם אני חוזרת עכשיו לעברית, הקורסים האלה, מכיוון שכל עולה חדש חייב לעשות את המבחן הזה, הקורס הזה יתקיים בעברית.

<אושריה פריינוביץ: זה יתקיים בכמה מקומות בארץ?

<ורה אופיר: רק במקום אחד.

<אושריה פריינוביץ: זה אומר שאנשים מהצפון יצטרכו לבוא - - -

<ורה אופיר: זה אומר שכל הקורסים במקצועות הרפואה בדרך כלל מתקיימים במקום אחד מרכזי.

<ורה אופיר: לא תמיד מרכזי, יכול להיות שלפיזיותרפיסטים תהיה לנו אופציה אחרת, אבל עוד פעם, זה מכרז, זה תנאי המכרז, אין לנו שליטה בזה.

<קריאה: אבל מכרז אתם עשיתם.

<ורה אופיר: ברור, אנחנו לא יכולים להגביל.

<ורה אופיר: אנחנו לא יכולים שזכיין יהיה בכל מקום, זה אי אפשר.

<קריאה: אבל גם זה, גם מה שאמרו - - -

אברהם נגוסה: לא, אני לא מאשר, בשביל זה נתתי את כל הזמן שאתם תציגו את הבעיות.

אברהם נגוסה: ועכשיו, אם כל משפט אתם נכנסים לא נגיע לסיום הדיון.

אברהם נגוסה: מאוד חשוב לתת עכשיו למשרדים לענות.

אברהם נגוסה: כל השאלות העליתם, ומה שלא תיגע אני שואל אותה.

<ורה אופיר: אז חד משמעית, מקום אחד.

אברהם נגוסה: אני שואל אותך, כדי לעזור לעולים, להקל, למה לא עושים אחד בצפון, אחד במרכז ואחד בדרום?

אברהם נגוסה: עכשיו, מנהריה או מקרית שמונה הם צריכים להגיע לתל אביב.

<ורה אופיר: כן, במקרה הטוב.

אברהם נגוסה: במקרה הטוב, יכול להיות גם בבן גוריון, בבאר שבע.

אברהם נגוסה: אז עכשיו, כדי להקל, למה אתם לא עושים אחד בצפון, אחד במרכז ואחד בדרום?

<ורה אופיר: אני רוצה להסביר.

<קריאה: או לתת סטז'.

אברהם נגוסה: אני ביקשתי לא להתערב.

אברהם נגוסה: אני מבקש.

<ורה אופיר: אני עוד לא יודעת כמה בדיוק נתונים, במשרד הבריאות אולי יש נתונים כמה לכל מבחן ניגשים, נגיד בכל מקצוע, אולי בערך יש לך את הנתונים, אבל נגיד אנחנו מדברים על פיזיותרפיסטים, את יכולה להגיד כמה אנשים ניגשים?

<קריאה: 500.

<ורה אופיר: זה ישראלים.

<קריאה: כולם ביחד.

<ורה אופיר: לא, אני מדברת על עולים.

<ורה אופיר: אז בואו נדבר על הנתונים שלי, שיש לי.

אברהם נגוסה: השאלה האם ישבתם עם משרד הבריאות, אני מדבר על עניין עקרוני וצריכה להיות מדיניות של המשרד - - -

<ורה אופיר: אז אני אגיד לך.

<ורה אופיר: יש לי 18 עולים חדשים, איך אני יכולה לפתוח חמישה קורסים, שלושה אפילו?

אברהם נגוסה: 18 מה?

<ורה אופיר: מועמדים.

אברהם נגוסה: רק 18 מועמדים?

<ורה אופיר: במקצוע התזונאים, נגיד.

<ורה אופיר: הלוואי שאני אפתח קורס אחד שיהיה לו מספיק אנשים.

אברהם נגוסה: הבנתי, אז הבעיה זה הכמות.

אברהם נגוסה: יכול להיות שניים בצפון, יכול להיות שניים בצפון, אחד בדרום.

אברהם נגוסה: זה מה שאת אומרת.

<ורה אופיר: כן.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: אבל האם בדקתם את העניין הזה?

<ורה אופיר: בטח, אנחנו כל הזמן בודקים.

<ורה אופיר: מצטרפים כמובן, כי נגיד הנתונים של לפני שנה, חלק אולי כבר עברו והצטרפו עוד חדשים.

אברהם נגוסה: אז אין מספיק, זו הסיבה.

<ורה אופיר: בטח.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: השאלה פה זה הגישה של משרד הקליטה, האם הגישה לעזור לעולים חדשים, האם הגישה היא מספרית או הגישה היא צורך?

<ורה אופיר: צורך קודם כל.

<ורה אופיר: גם וגם.

אברהם נגוסה: אם זה צורך אז למה עד עכשיו אין מסמכים או מבחנים בשפה הפורטוגזית?

<ורה אופיר: קודם כל אני זוכרת שתרגמנו אפילו.

<ורה אופיר: רגע, רגע - - -

אברהם נגוסה: המבחנים, אנחנו יודעים שצרפתים מקבלים בצרפתית, רוסים מקבלים ברוסית, אמריקאים מקבלים באנגלית, אבל פורטוגזים לא מקבלים בפורטוגזית.

<ורה אופיר: לא מקבלים אם אין רשומים.

<ורה אופיר: אנחנו תרגמנו מבחן - - - עוד פעם, משרד הבריאות - - - זה שיתוף פעולה באמת מדהים של המשרד שלנו עם משרד הבריאות.

<ורה אופיר: פנייה פונים אלינו, אנחנו פונים למשרד הבריאות ואנחנו אומרים - - -

אברהם נגוסה: ככה צריך להיות.

<ורה אופיר: היה ברזילאי אחד ואנחנו תרגמנו לפורטוגזית, או לספרדית תרגמנו.

<קריאה: לספרדית.

<ורה אופיר: סליחה, לא רוצה לטעות.

<ורה אופיר: אז זהו.

<קריאה: לא היה לפורטוגזית.

אברהם נגוסה: ספרדית יש.

<ורה אופיר: ספרדית, כן.

אברהם נגוסה: אבל הם אומרים שזו לא אותה שפה.

<ורה אופיר: עוד פעם, מה שחשוב - - -

אברהם נגוסה: מה את מבטיחה לנו עכשיו הלאה?

אברהם נגוסה: מה אתם הולכים לעשות?

<ורה אופיר: אני מבטיחה שבמידה שזה אפשרי מבחינת משרד הבריאות, כי יש עוד דברים אחרים, זה לא רק רצון, מתורגמנים, חברה שמתרגמת והכול, אנחנו תמיד תומכים מבחינה, זאת אומרת אנחנו פונים כל הזמן וגם כמובן תקציבית, אנחנו מוכנים לתקצב את זה, אם אפילו מדובר בעולה אחד.

<ורה אופיר: היה לנו תקדים שאנחנו תרגמנו מבחן שלם לספרדית.

<ורה אופיר: מבחינה תקציבית לתרגם לבן אדם אחד זה תקדים, זה כבר תקדים.

<ורה אופיר: אז אם זה טכנית, כי זה טכני, אם זה יתאפשר גם מבחינה טכנית, מבחינת התרגום - - -

<מאיר לופטינסקי: אדוני היושב ראש, יש פה נקודה של הבנה.

<מאיר לופטינסקי: יש פה בעיה.

<מאיר לופטינסקי: זה נכון, אנחנו מברכים מאוד שהמבחן יהיה בפורטוגזית, אבל בינתיים לפני המבחן יש הנגשת המידע, אין הנגשת המידע בשפה הפורטוגזית.

אברהם נגוסה: הנגשת המידע, זה לא תלוי במשרד הבריאות, זה תלוי במשרד הקליטה.

<ורה אופיר: אז תיכף אנחנו נגיע גם לזה.

<ורה אופיר: אני רוצה לדבר לגבי מקצועות הבריאות.

<ורה אופיר: לגבי המהנדסים והאדריכלים, אדריכלים היה פה, קודם כל באמת משרד הכלכלה, כשנכנס החוק הזה, לפני חמש או שבע שנים, משהו כזה, נכנס החוק הזה, אנחנו לא ידענו, הם ממש הציגו לנו את זה כעובדה, אנחנו התחלנו כמובן לצעוק 'למה אתם - - -', אני לא רוצה עכשיו להיכנס לכל הפרטים, אנחנו יודעים שזה באמת בעיה, אבל לגבי תוספת שעה למבחן, זה בהחלט משהו שאנחנו יכולים להשפיע, אנחנו נפנה למשרד הכלכלה ואנחנו נשפיע.

<ורה אופיר: זה לא משהו שאי אפשר לפתור את זה.

<ורה אופיר: בזמנו, בהתחלה, כשהכניסו את המבחן אנחנו תרגמנו.

<ורה אופיר: אני חושבת שאני יודעת ממה נובעת הבעיה, כי אנחנו ביקשנו שהעולים ייבחנו בשפה שלהם, זאת אומרת אנחנו היינו מוכנים לתרגם את הבחינות - - -

אברהם נגוסה: בסדר, את זה הבנו, אבל אין בפורטוגזית עד עכשיו.

<ורה אופיר: רגע, לא, אבל אחר כך נוצרה בעיה אחרת, כי העולים אמרו 'אנחנו מעדיפים אחרי שלוש שנים לעשות את המבחן בעברית, כי כל שפה אחרת לא מתאים לנו', אז אין להם את השעה של תוספת הזמן.

<ורה אופיר: כי למה?

<ורה אופיר: כי - - - זאת אומרת פה משהו שנפלו בין הכיסאות, אז אנחנו רוצים לתקן את זה, שייבחנו בעברית אבל עם תוספת הזמן.

אברהם נגוסה: אנחנו מבקשים את הסיכום ותודיעו לנו בכתב שתוקן.

<ורה אופיר: כן, אני לוקחת את זה לתשומת לב, למרות שאין פה נציגים של משרד הכלכלה, אבל אני יודעת פחות או יותר על מה אני יכולה לדבר איתם, אז לקדם את הנושאים האלה.

אברהם נגוסה: תודה.

<ורה אופיר: עכשיו לגבי - - - אני לא יודעת אם כדאי פה להתייחס, כי באמת אגף התעסוקה עובד ממש מאוד יפה - - -

אברהם נגוסה: בואו נתקדם.

<אידה בן שטרית: יש לנו עוד משהו להגיד.

אברהם נגוסה: אוקיי, מה?

<אידה בן שטרית: הנגשת מידע.

<אידה בן שטרית: בדיון הקודם הנושא הוצג בפני מנכ"ל משרד הקליטה וגם השרה והם הטילו את כל כובד משקלם בנושא הזה ואני רוצה לבשר לכם שאתמול עלה לאתר החלק הראשון של האתר בפורטוגזית, ומשהו כמו 400 דפים נמצאים כרגע בשלבי תרגום.

<אידה בן שטרית: זה עולה בהדרגה, כבר אפשר למצוא דפים ראשונים בפורטוגזית.

<אידה בן שטרית: זו ממש בשורה טובה, גם בשבילנו וגם בשביל האוכלוסייה.

אברהם נגוסה: אוה, יש התקדמות אם כך.

<אידה בן שטרית: יש התקדמות יפה מאוד.

<אידה בן שטרית: דבר נוסף, אנחנו גם הוצאנו מבית הדפוס ממש אתמול, טרי טרי, חוברת צעדים ראשים בפורטוגזית.

<אידה בן שטרית: אני בהחלט מזמינה את כל הגופים שמעוניינים בחוברת הזאת, אנחנו נשלח לכם את זה - - -

<פליסיה מועלם: זה יגיע לסוכנות בברזיל?

<אידה בן שטרית: אנחנו נשלח את זה גם לסוכנות.

<אידה בן שטרית: זה רק יצא מבית הדפוס, זה עותק ראשון אפילו ליושב ראש הוועדה.

<דבורה צימרמן: מצוין, רק לזכור שצריך הנגשה במערכת הבריאות, אז אולי אתם תרימו את הכפפה ביחד עם משרד הבריאות.

<דבורה צימרמן: אם כבר התחלתם, זה צעד חשוב, אבל לא לשכוח את האנשים בשעה הקשה שהם נמצאים בתוך מערכת הבריאות.

<אידה בן שטרית: בסדר, לאט לאט.

<אידה בן שטרית: מדובר באתר ענק במשרד העלייה והקליטה שיש בו גם שקשורים בכל הנושאים וזה לוקח זמן.

<אידה בן שטרית: אתם הרי מבינים מה זה לתרגם אתר שלם לשפה שלא הייתה, צריך ליצור את כל המונחים המתאימים, את כל הטרמינולוגיה, ויושבת מתרגמת על המדוכה וזה מה שהיא עושה יום יום ואנחנו מקווים שבתוך כמה חודשים האתר כולו יעלה ויהיה נגיש בשפה שלנו.

<אידה בן שטרית: זה ברור שהעלייה הזאת היא בצמיחה ולכן צריך להסתכל על הפוטנציאל של העלייה.

<אידה בן שטרית: לכן כשהמידע נמצא באתר זה בהחלט מגיע גם לאוכלוסייה הפוטנציאלית שנמצאת בחוץ לארץ.

אברהם נגוסה: תודה.

<סידני שפירא: אפשר להגיד, רק הפתרון של הקורס.

אברהם נגוסה: רגע, אנחנו פונים למשרד הבריאות בקשר לקורס.

<סידני שפירא: הקורס של אולפן מקצועי.

<סידני שפירא: למה לא עושים בווידיאו וכולם עושים בבית ויש רק מורה אחת וכיתה בכל הארץ.

אברהם נגוסה: ניתן לעשות את זה?

<ורה אופיר: אנחנו עובדים עם האגף לחינוך מבוגרים במשרד החינוך על פי התכניות שלהם.

אברהם נגוסה: אוקיי, אז היא אומרת שעובדים על זה, אז כנראה - - -

<קריאה: לא, היא לא אומרת שעובדים על זה.

<קריאה: היא אומרת שעובדים לפי התקן שלהם, היא לא אומרת שעובדים על זה.

אברהם נגוסה: לא, אבל לפי התקן לעשות את זה בווידיאו.

אברהם נגוסה: לזה הכוונה?

<ורה אופיר: לא, אני לא אמרתי.

אברהם נגוסה: למה את מתכוונת שאתם עובדים?

אברהם נגוסה: ברור שאתם עובדים ב - - -

<ורה אופיר: לא, וידיאו, אני לא יודעת.

אברהם נגוסה: לא, האם אתם העליתם במשרד - - -

<ורה אופיר: לא, מה שהוא מציע זה משהו שמשרד החינוך צריך לשנות את שיטת הלמידה.

אברהם נגוסה: האם אתם במשרד הקליטה יכולים לשבת במשרד החינוך ולהציע את הדבר הזה שיקרה, מה הבעיה לעשות את אותו - - - מורה שנותן בכיתה, אז הוא יכול לתת בווידיאו ואז יכולים להגיע לכל משפחה.

<ורה אופיר: קודם כל אנחנו נתנו אופציה אחרת, שבהחלט לא קשורה, לא לכולם אולי מתאים אולפן א', אז יש ואוצ'רים.

<סידני שפירא: אבל פה זה מדינה של הייטק, אפשר לעשות הכול עם וידיאו קונפרנס, יש גם איך לעשות - - -

אברהם נגוסה: השאלה שלך היא שאלה נכונה, יכול להיות שמשרד החינוך יגיד, משרד הקליטה - - - אתה מקבל סל קליטה, אז התנאי שאתה מקבל סל קליטה, שתשב בכיתה ותלמד עברית.

אברהם נגוסה: אם אנחנו ניתן לך וידיאו אז אתה תשב בבית ולא תבוא לכיתה.

אברהם נגוסה: יכול להיות, אני לא יודע.

<סידני שפירא: אבל אין כיתות לעשות את זה, רק בתל אביב, ואם - - -

אברהם נגוסה: לגבי המקצוע?

<דבורה צימרמן: האולפן הרפואי.

<דבורה צימרמן: אם אפשרי.

אברהם נגוסה: הוא מדבר על אחרי אולפן א', שהם עושים אולפן בתחום המקצוע, אז עדיף לעשות את זה, כדי שהעולה שנמצא בצפת לא יזדקק להגיע לבאר שבע, אז לעשות את זה בווידיאו.

<ורה אופיר: הבנתי.

<ורה אופיר: ואוצ'רים זה רעיון טוב, אבל זה רק לאולפן א'.

אברהם נגוסה: ואוצ'ר עדיין הוא צריך לנסוע, אבל בווידיאו - - -

<ורה אופיר: לא, זה דווקא באזור.

<ורה אופיר: לא, אני פשוט לא שמעתי, אז לגבי האולפן המקצועי, קודם כל זה אזורי, זה כבר משהו, זה לא ארצי.

<ורה אופיר: אזורי זה אומר שיש בחיפה, יש לנו בתל אביב, באשדוד ובבאר שבע.

<דבורה צימרמן: אבל זה רק בוקר.

<סידני שפירא: רק בבוקר ויש הרבה אנשים שעובדים במקצוע שלהם.

אברהם נגוסה: אם זה בבוקר, אז מי שעובד לא יכול להשתתף, אבל מי שמקבל דמי קיום יכול להשתתף.

אברהם נגוסה: כי הוא מקבל דמי קיום על הבסיס שהוא לומד באולפן מקצועי, נכון?

<סידני שפירא: כן.

<דבורה צימרמן: אבל תלוי כמה.

<ורה אופיר: ולעבוד אחרי הצהריים.

אברהם נגוסה: לעבוד אחר הצהריים.

אברהם נגוסה: זה מה שהם מודדים.

<סידני שפירא: אין בבית חולים - - -

אברהם נגוסה: אז הוא אומר שהווידיאו יכול לתת פתרון לזה.

אברהם נגוסה: האם מבחינה טכנית ניתן לעשות את זה?

<ורה אופיר: אבל אתם צריכים להיבחן.

<ורה אופיר: איך לעשות את המבחן, גם בווידיאו?

<סידני שפירא: המבחן זה לא בעיה.

<סידני שפירא: אולי את המבחן אז עושים כולם ביום שישי או משהו כזה.

<סידני שפירא: הפתרון זה שלכם, אבל - - -

<ורה אופיר: אני אגיד לך משהו.

<ורה אופיר: זה פתרון חלקי, למה?

<ורה אופיר: כי אם בן אדם לומד בבית בווידיאו, אז בטוח לא יקבל מאיתנו את התמיכה, התקציב, דמי הקיום.

<סידני שפירא: אבל בווידיאו קונפרנס לא, כולם בכיתה ולא - - -

<ורה אופיר: אבל אתה לומד בבוקר ומישהו לומד בערב, גם בווידיאו.

<קריאה: בווידיאו זה בלייב.

אברהם נגוסה: סליחה, הצעות נכונות, אבל אני חושב שזה צריך ל - - -

<ורה אופיר: הוא לא יקבל כסף.

<ורה אופיר: אתה יודע מה?

<ורה אופיר: אפשר לעשות את זה בנוסף.

אברהם נגוסה: זה צריך להעלות את זה לשולחן עגול.

<סידני שפירא: הבעיה הכול כסף.

אברהם נגוסה: לא עכשיו, צריך להעלות את זה לשולחן עגול, כמו שהיא אמרה, יש שיקולים אחרים, יש שיקולים, כמו שאמרתם, של שוויון, אחד צריך לשבת וללמוד, אחד צריך זה - - -

<ורה אופיר: מישהו יעבוד בבוקר ומישהו בערב עובד.

<סידני שפירא: בבקשה, אם אתם צריכים אני משלם על זה, אבל מה שאנחנו צריכים זה - - - זה מה שיש.

<סידני שפירא: בסדר, אם צריך כסף, בבקשה.

<ורה אופיר: לא, אני לא אמרתי כסף.

<סידני שפירא: את אמרת.

<ורה אופיר: אמרתי שלהשתתף בו זמנית אי אפשר - - -

אברהם נגוסה: אני אומר שנעשה ככה, הדבר הזה זה לא בזמן הקצר שלנו, אנחנו צריכים לבדוק עכשיו את כל השיקולים.

אברהם נגוסה: אני מציע, אתם צריכים לדון בזה, יש שולחן עגול, בשולחן העגול תעלו את זה ואולי תזמינו לשולחן העגול את הנציגים, תקבלו את ההצעות האלה, תשקלו אותן מבחינה תקציבית, מבחינה טכנית, שיקולים חוקיים, הכול, תפתרו את זה בשולחן עגול.

אברהם נגוסה: אבל הרעיון נראה לי רעיון טוב, זה יכול להקל.

אברהם נגוסה: תבדקו את זה ברמה המקצועית, אם ניתן לעשות את זה.

אברהם נגוסה: אני רוצה להתקדם.

אברהם נגוסה: אני רוצה לפנות למשרד הבריאות.

אברהם נגוסה: במשרד הבריאות העלו כמובן את עניין השפה, שהוא מוקד העניין, כי אם היו נותנים, נגיד למשל כמו שפתרנו או יש התקדמות בנושא רופאי השיניים, שהם אמרו, אני חושב שכל התקדמות אנחנו מברכים, אנחנו לא חוזרים על זה, דוגמה, אם אנחנו הצלחנו בזה, למה לא מצליחים גם במקצועות אחרים?

אברהם נגוסה: למשל שפת האם, לתרגם את המבחנים לפורטוגזית.

אברהם נגוסה: כמו לצרפתית - - -

<קריאה: גם מידע.

אברהם נגוסה: מידע, כבר קיבלנו פתרון.

<קריאה: לא, זה מידע שלהם.

<ליליאן בלום: המידע זה לא מה שאנחנו מדברים, הנגשה לשונית רפואית זה משהו אחר, זה לא מה שמשרד הקליטה - - -

אברהם נגוסה: אני יודע, לכן אני פונה למשרד הבריאות.

אברהם נגוסה: קודם כל הבעיה של המבחן.

אברהם נגוסה: המבחן, כמו עולים אחרים, למה לא נותנים להם אפשרות להיבחן בשפת האם שלהם.

אברהם נגוסה: זה אחת.

אברהם נגוסה: ודבר שני, הביבליוגרפיה, שנאמר פה, זה ממש ארוך, למה מטילים עליהם הרבה ביבליוגרפיה, הרבה ספרים או מאמרים לקרוא, ואני רוצה להזכיר לך, למה עד עכשיו לא התחיל קורס הכנה, למה שולחים אותם בלי קורס הכנה למבחן, ישר שיעשו את המבחנים?

אברהם נגוסה: ואיך את רואה את ההצעה שלהם, שתזונאים וגם פיזיותרפיסטים, 'תנו לנו, אנחנו למדנו וגם עבדנו יותר מעשר שנים, יש לנו ניסיון, תשלחו אותנו לבית חולים ותעשו הסתכלות ונעשה סטז' ובזמן הסטז' הזה יש לנו ילדים, כדי לקנות להם לחם וחלב, תנו לנו', כמו שנותנים פה במשרד, מי שרוצה להיות עורך דין, הוא הולך לעשות התמחות, אז הוא מקבל משכורת, הוא לא עושה בהתנדבות.

אברהם נגוסה: 'ואז אחרי שאנחנו עיצבנו את עצמנו, מבחינת הידע, ידע מברזיל, ידע מישראל, אנחנו נהיה מוכנים למבחן'.

אברהם נגוסה: אלה הדברים שאני רוצה שתתייחסי בעניינים האלה.

<נעמה מזור: לגבי הביבליוגרפיה, זו הביבליוגרפיה וכולם ניזונים ממנה, גם בוגרי הארץ.

<נעמה מזור: מה שבאמת יפתור את הבעיה זה קורסי הכנה - - -

אברהם נגוסה: כמה יש?

<נעמה מזור: הביבליוגרפיה ארוכה מאוד, זו ביבליוגרפיה של לימודים של ארבע עד שש שנים במקצוע.

<נעמה מזור: זו ביבליוגרפיה ארוכה.

<נעמה מזור: מה שיפתור את הבעיה ואנחנו מקווים שיפתור את הבעיה ואנחנו די משוכנעים שיפתור את הבעיה זה באמת קורסי ההכנה שעבדנו עליהם יחד עם משרד הקליטה.

<נעמה מזור: יש מוסדות שניגשו ויש זוכים במכרז.

<נעמה מזור: אני חשבתי שתוך שלושה חודשים כבר יהיו קורסים, ורה אומרת שאולי קצת יותר, הקורסים אמורים לפתור את הבעיה, כלומר למקד את החומרים, להציג בחינות קודמות, להציג שאלות, יש הרבה עולים שמעולם לא פתרו מבחן, מה שאנחנו קוראים אמריקאי, מבחן של שאלות רב בררתיות, הם לא יודעים, אין להם את הטכניקה הבסיסית לעשות את זה.

<נעמה מזור: כל זה אמור להילמד בקורסי ההכנה.

<נעמה מזור: אני מקווה שזה יפתור את הבעיה.

אברהם נגוסה: עד עכשיו זה לא קיים?

<נעמה מזור: לא.

<נעמה מזור: אין כרגע קורסי הכנה במקצועות הבריאות בכלל.

<נעמה מזור: יש רק ברוקחות - - -

אברהם נגוסה: יש לרופאים.

<נעמה מזור: לרופאים, אבל לא מקצועות הבריאות, לא מה שנקרא פרא רפואי.

<נעמה מזור: אנחנו מקווים שזה יפתח איזה שהוא סכר ונוכל - - - אנחנו מכירים מאוד מאוד בצורך.

<נעמה מזור: אני יכולה לגלות לכם שלמכרז בפיזיותרפיה לא ניגש אף מוסד, הפיזיותרפיסטית הראשית הרימה טלפונים לראשי כל החוגים ואילצה אחד מהם ממש בצורה אפילו קצת אגרסיבית לגשת למכרז והוא עשה את זה.

<נעמה מזור: ברור לנו שאנחנו חייבים את הקורסים האלה.

אברהם נגוסה: את אומרת לנו שאפילו אין מכרז בעניין הפיזיותרפיה?

<נעמה מזור: לא, לא ניגש אף אחד למכרז עד שהפיזיותרפיסטית הארצית הרימה טלפונים באופן אישי לכל ראש חוג ודיברה אל ליבם, ביותר או פחות רכות כדי שהם יעשו את זה ובסופו של דבר מוסד אחד התרצה לגשת.

<נעמה מזור: לגבי הבחינות, אנחנו מאוד השתדלנו, כפי שאמרתי גם בדיון הקודם ואני זוכרת שאז מישהו צעק לי משם 'אנחנו נמצא לך אנשים', אנחנו חייבים למצוא אנשי מקצוע מנוסים, עם רישיון בארץ, שפורטוגזית היא שפת האם שלהם.

<נעמה מזור: אנחנו מצאנו בפיזיותרפיה פיזיותרפיסטית אחת, אמנם היא עלתה מברזיל כשהיא הייתה בת 18, היום היא כבר יצאה לפנסיה, אבל לא חשוב, היא לא רצתה להיות מעורבת בתרגום של הבחינה.

<נעמה מזור: אנחנו חייבים את האנשים האלה, אי אפשר לתרגם בחינה מקצועית בלי איש מקצוע.

<נעמה מזור: יש לנו הרבה מאוד תלונות על התרגומים שאנחנו כבר מתרגמים של חמש השפות, אנחנו לא רוצים לעשות עוד עבודה רשלנית, אנחנו רוצים לעשות את זה כמו שצריך, כך שאנא, אם יש לכם, תפנו אלינו דרך מוקד 'כל הבריאות', שמי נעמה מזור, מכירים אותנו, אם יש לכם אנשים כאלה תגידו לנו מי הם, אנחנו לא הצלחנו - - -

אברהם נגוסה: מעברית לפורטוגזית.

אברהם נגוסה: מאנגלית לפורטוגזית אתם לא יכולים לתרגם?

<נעמה מזור: גם אפשר, גם לא מצאנו.

אברהם נגוסה: אין מי ש - - -

<נעמה מזור: יש גם ככה כל כך מעט אנשי מקצוע, אנחנו מדברים על אלפים בודדים בארץ.

אברהם נגוסה: אז תעבירו את השמות.

<נעמה מזור: אם יש, אבל צריך - - - תזונאים, פיזיותרפיסטים, קלינאי תקשורת, מרפאים בעיסוק, נשמח לעשות את זה.

<נעמה מזור: בינתיים מה שעשינו, היה לנו נבחן בשם דניאל הנקין, שהיה פה בפעם הקודמת, מה שעשינו איתו, נתנו לו הרשאה למילון.

<נעמה מזור: הוא ביקש ספרדית פורטוגזית, אישרנו את המילון פלוס תוספת זמן.

<נעמה מזור: כך הוא ניגש לבחינה.

<נעמה מזור: היה עוד מישהו שביקש, שאין לי כאן את שמו, שהוא לא השתתף בפעם הקודמת, אבל הוא גם קיבל בדיוק - - -

אברהם נגוסה: מבחינה מדיניות של המשרד אין לכם בעיה.

<נעמה מזור: אין שום בעיה עם זה.

אברהם נגוסה: זה עניין טכני.

<נעמה מזור: אין שום בעיה, ואם יש עוד התאמות שרוצים, אנחנו נבחן כל התאמה.

<נעמה מזור: אני חושבת שהתאמות פרטניות לפעמים עובדות אפילו טוב יותר מאשר משהו כללי, אז מבחינתנו השמים הם הגבול, אנחנו מאוד בעד.

<אושריה פריינוביץ: סליחה, לעניין התרגום, האם ניתן שמי שיתרגם שיהיה מישהו מתחום הרפואה אבל לא בהכרח בתחום הפיזיותרפיה, או התזונה וכו', אולי רופא או מישהו שיש לו ידע רפואי?

<נעמה מזור: עד כמה שאני יודעת ועדת הבחינה עד עכשיו בכל מקצוע התנגדה לזה.

<נעמה מזור: אני יכולה לנסות לדבר איתם שוב.

<אושריה פריינוביץ: כי אז אולי זה יפתח לנו יותר מרחב של אנשים שיוכלו לעשות את זה.

<נעמה מזור: בואו ננסה.

<אושריה פריינוביץ: זה דבר אחד ואני אשמח לעזור.

<נעמה מזור: בואו ננסה.

<נעמה מזור: אני צריכה את האישור של ועדות הבחינה.

<נעמה מזור: כמובן אני מצדי מאוד אשתדל.

<אושריה פריינוביץ: אוקיי.

<אושריה פריינוביץ: תודה.

<אושריה פריינוביץ: דבר שני, האם העניין של השימוש במילון הוא נכון לכל עולה שיבקש?

<אושריה פריינוביץ: כי אני מבינה מעדויות פה לידי שביקשו שימוש במילון וזה לא התאפשר.

<נעמה מזור: לשפה שהיא לא מתורגמת.

<אושריה פריינוביץ: כמובן, פורטוגזית היא לא מתורגמת.

<נעמה מזור: אין שום בעיה.

<נעמה מזור: אם היו מקרים שלא נענו, בבקשה לפנות שוב.

<אושריה פריינוביץ: לגבי הסטז'?

<נעמה מזור: הסטז' במקצועות הבריאות הוא חלק מתכנית הלימודים ברוב מקצועות הבריאות, פיזיותרפיה למשל, הסטז' הוא חלק מתכנית הלימודים וכשאתה סטודנט לא משלמים לך.

<נעמה מזור: ותיכף אני אגע גם בדיאטנים.

<נעמה מזור: צריך להבין שבסטז', אני הייתי מדריכה הרבה שנים גם, אני מרפאה בעיסוק, המדריך משקיע הרבה מאוד, הסטודנט לומד תוך כדי, זו העבודה הקלינית שלו, ולכן לא ניתן לשלם במהלך הסטז'.

<נעמה מזור: כן אפשר, מי שרוצה לעשות סטז' בארץ, לא בתשלום, אנחנו יכולים לנסות, אנחנו נותנים מכתב למוסדות הלימוד והעולה החדש הולך למוסד הלימוד ומאפשרים לו להשתלם בסטז'.

<דבורה צימרמן: ומי משלם את החשבונות שלנו בבית?

<נעמה מזור: אני יודעת שמשרד הקליטה בדרך כלל מממן את זה, נכון, ורה?

<נעמה מזור: את השלמת הלימודים.

<נעמה מזור: אנחנו קוראים לזה השלמת לימודים, כי, שוב, סטז' במקצועות הבריאות הוא חלק מתכנית הלימודים.

<נעמה מזור: עד היום, מה שאני יודעת, משרד הקליטה השתתף בהשלמות לימודים.

<נעמה מזור: לגבי הסטז' בתזונה, הוא לא חלק מתכנית הלימודים, אבל מכיוון שהוא דרישה בחוק משרד הבריאות כן מאפשר סטז' כזה, הוא חינם.

<נעמה מזור: לא מקבלים עבורו כסף, אבל גם לא משלמים.

אברהם נגוסה: משרד הקליטה לא נותן לעולה חדש?

<נעמה מזור: משרד הבריאות מאפשר סטז' בתזונה.

אברהם נגוסה: כן, אבל הכסף?

<נעמה מזור: לא צריך לשלם עבורו.

אברהם נגוסה: לא, השאלה הייתה על דמי קיום, כשהם לומדים - - -

<נעמה מזור: זה משרד הקליטה יענה.

אברהם נגוסה: כשעושים סטז' הם צריכים משכורת, הכנסה, על זה הם מדברים, לא התשלום עבור הסטז'.

<נעמה מזור: זה משרד הקליטה צריך לענות.

<אושריה פריינוביץ: שאלה נוספת, מה עמדת משרד הבריאות לגבי פטור ממבחן לפיזיותרפיסטים ותזונאים?

<נעמה מזור: זה עניין של חקיקה.

<אושריה פריינוביץ: יש עמדה למשרד?

<אושריה פריינוביץ: המשרד מתנגד, המשרד בעד?

<אושריה פריינוביץ: או שזה פשוט עניין שאם הכנסת תעביר או אם השר יתקין תקנות?

<נעמה מזור: כשתהיה טיוטה אנחנו נגיב עליה, באופן כללי קשה מאוד להגיד , הדברים קרו בתנאים מאוד מאוד ספציפיים, למשל בפקודת הרוקחים, מדובר על תנאים מאוד ספציפיים.

<נעמה מזור: צריך לראות באילו תנאים ולבחון כל הצעה לגופה.

אברהם נגוסה: קודם כל תהיה הצעה ואז - - -

<נעמה מזור: כן, ואז אנחנו - - -

<אושריה פריינוביץ: כמובן לבעלי ניסיון בתחום, הכוונה לא פטור מיידי.

<נעמה מזור: כמו בפקודת הרוקחים, שאמרנו שצריך ניסיון, ניסיון בשנים האחרונות, לא לפני 20 שנה וכן הלאה.

אברהם נגוסה: צריך להיות עיקרון של העניין של פרא רפואיים.

אברהם נגוסה: יש פה חוק שיצא לעולי צרפת, אז צריכים ללכת באותו עיקרון.

אברהם נגוסה: אמנם זה לא לגבי תזונאים, אבל רוקחים למשל, זה יכול להיות מודל.

<נעמה מזור: נכון, בוודאי.

<אושריה פריינוביץ: גם לרופאי השיניים ניתן פטור למי שיש לו חמש שנות ניסיון.

<נעמה מזור: נכון.

<אושריה פריינוביץ: אז השאלה אם לא ניתן ללכת באותו קו.

אברהם נגוסה: אז באותו קו אנחנו צריכים לראות את העניין של הצעת החוק וצריכים להיות בקשר עם פליסיה ואני אנסה להתייעץ פה בלשכה המשפטית ואולי אנחנו נזרז את קידום החוק.

<מאיר לופטינסקי: אבל יש פה הקבלה של נקודה שהיא מאוד חשובה.

<מאיר לופטינסקי: כבר היו ניסיונות כאלה, אני מבקש לתזכר שמי שכבר נכשל בעבר הוא לא יכול בעתיד לבקש פטור ממבחן.

<נעמה מזור: גם ברוקחות זה כך.

אברהם נגוסה: אתה אומר רטרואקטיבית.

<מאיר לופטינסקי: הבעיה, אבל הבעיה, אם מישהו כבר נבחן והוא נכשל הוא לא יכול לבקש קדימה.

אברהם נגוסה: נכון, הבנתי.

<פליסיה מועלם: החוק עוד לא קיים, אנחנו יכולים גם לשנות את זה.

<ליליאן בלום: ועוד פעם, התייחסות של משרד הבריאות, מה לגבי הנגשה לשונית למטופלים העולים?

<ליליאן בלום: כל עולה שבא, באיזה שהוא שלב הוא צריך לגשת לרופא - - -

אברהם נגוסה: רגע, אני רוצה לחזור אליךָ.

אברהם נגוסה: אם אנחנו נציין בהצעת החוק, בתיקון החוק, שגם מי שנבחן ונכשל, תהיה לו זכות, זה גם אפשר, זה תלוי במחוקק.

<מאיר לופטינסקי: לא, אני מתכוון שיש תקדים והתקדים אומר שאין רטרואקטיבית.

אברהם נגוסה: זה משהו אחר, לכן אני אומר שאין רטרואקטיבית, אבל אם אני רוצה בהצעה שלי שהם יקבלו את זה אני יכול לכלול, 'לרבות אלה שנכשלו בעבר'.

<אושריה פריינוביץ: ויש דוגמה לכך בתקנות רופאי השיניים, מי שנכשל, אבל יש לו חמש שנות ניסיון, הוא כן יכול לקבל - - -

<מאיר לופטינסקי: אני מאוד מציאותי ואני יודע מה קורה.

<מאיר לופטינסקי: עולי צרפת, אתם יודעים, יש כמה עולי צרפת שניגשו למבחנים ולא יכולים להיבחן.

אברהם נגוסה: עוד רבע שעה המליאה אז אני לא יכול להמשיך.

אברהם נגוסה: היינו צריכים לסיים ב-12:20, לקחתי בחשבון את ההפסקה ואנחנו ממשיכים.

אברהם נגוסה: בואו ניתן לנציגת משרד הבריאות להשלים את דבריה, בבקשה.

<נעמה מזור: רציתי גם להתייחס למה שנאמר כאן, שכשאין רישיון אז לא ניתן לצבור ניסיון וכן הלאה, שזה נשמע על פניו מאוד הגיוני, אבל בשטח - - - בפעם הקודמת היה כאן מר ברונו ארליך, שהוא סיים לימודי פיזיותרפיה בברזיל ובארץ הוא ביקש לעבוד במכון פיזיותרפיה, לא כפיזיותרפיסט, אלא כעוזר, הוא ביקש שאנחנו ננפיק לו מכתב רשמי שהוא יכול לעשות את זה ואנחנו הנפקנו לו את המכתב, כך שהוא יכול לעבוד.

<נעמה מזור: מכיוון שבחוק הזה לעומת חוקים אחרים - - -

<פליסיה מועלם: הוא פוטר, המעסיק שלו לא רצה להמשיך להעסיק אותו רק עם האישור הזה.

<פליסיה מועלם: הוא פוטר, הוא בלי עבודה.

<קריאה: ובמקומות עבודה נוספים לא מקבלים את הפיזיותרפיסטים במתכונת הזו.

<נעמה מזור: אם הוא פוטר, יכול להיות, אני לא יודעת על איזה רקע.

<פליסיה מועלם: על זה.

<פליסיה מועלם: הוא אומר, 'אני כבר לא מקבל, אתה לא מצליח לעבור את המבחן' ומשרד הבריאות אומר שצריך לעבור את המבחן, 'המכתב הזה מבחינתי, יכולתי להחזיק אותך עוד כמה חודשים, זה נגמר, אני לא רוצה את זה'.

<פליסיה מועלם: הוא ניסה במכונים אחרים, בקופות חולים אחרות, לא קיבלו, לא מקבלים את התקנה הזו שלכם.

אברהם נגוסה: כמה פעמים עולה חדש יכול לנסות להיבחן?

<פליסיה מועלם: אין סוף, אבל רק פעמיים בשנה יש את המבחן.

<נעמה מזור: שוב, אנחנו עושים כל מה שאנחנו יכולים.

<נעמה מזור: אני מצטערת לשמוע על זה, הוצאנו לו שני מכתבים אפילו, כי הראשון היה ככה אולי קצת לא ברור, הוצאנו עוד מכתב, מה שניתן לעשות.

<נעמה מזור: חשוב לי להדגיש שבחוק הזה אין ייחוד פעולות, יש רק ייחוד התואר, אסור לאדם להגיד שהוא פיזיותרפיסט, הוא יכול להגיד שהוא עוזר פיזיותרפיסט לצורך העניין ולעשות את הפעולות, כך שאפשר להמשיך ולצבור ניסיון, אפשר להמשיך ולהיות חשוף להשתלמויות שונות, למה שקורה בשטח.

<נעמה מזור: לא צריך ללכת ולעבוד במשהו שהוא לגמרי אחר.

<נעמה מזור: חשוב היה לי לציין את זה.

<קריאה: אבל לא מקבלים.

<נעמה מזור: שאלות נוספות היו כאן?

<ליליאן בלום: אני עדיין לא קיבלתי התייחסות ממשרד הבריאות בנושא של הנגשה לשונית.

<נעמה מזור: אני לא יודעת איך להגיד את זה, אבל כמדומני הקראתי את התייחסות השר לשעבר ואני לא חושבת שאני יכולה לחלוק או - - - אני יכולה רק להסכים איתה, מסיבות מובנות.

<ליליאן בלום: אני חושבת שהגיע הזמן שמשרד הבריאות ייקח את הדוגמה של משרד הקליטה, שהבין את החשיבות, וזה בדיוק באותו משקל.

<ליליאן בלום: כמו שמשרד הקליטה יכול להגיד שאנחנו מעטים, כמו שאתם אמרתם, אני חושבת שכל הממשלה צריכה ליישר קו.

<ליליאן בלום: אם משרד אחד מקבל את זה שאנחנו רבים, הגישה של משרד הקליטה זה רק בהתחלה, אנחנו מדברים על בריאות, כל אדם בחיים שלו ייגש פעמים רבות למערכת הבריאות, אני חושבת שהגיע הזמן ליישר את הקו.

אברהם נגוסה: בואו נתקדם.

אברהם נגוסה: אני חושב שככלל הגישה של קליטת עלייה לא צריכה להיות כמותית, זה צריך להיות הצרכים.

אברהם נגוסה: בני אדם, לא כולם אותו דבר, יש יותר צרכים ל-א', יש פחות צרכים ל-ב', ולכן זה צריך להיות לא הכמות של מספר העולים, אלא הצרכים שקיימים ובכלל הגישה צריכה להיות בכיוון הזה.

אברהם נגוסה: לכן אני חושב שהעניין של הנגשת שפה, תרבות, כל זה צריך להיות לא בגלל שיש פחות עולים או יותר עולים, כי כל עולה צריך סיוע, צריך עזרה להשתלב וזו צריכה להיות הגישה.

אברהם נגוסה: אני חושב שמשרדי הממשלה, למרות שמאז הדיון הקודם יש התקדמויות, אני לא פוסל את כל המאמצים, אבל הבעיות עדיין קיימות ולכן אני חושב שצריך להזדרז לעשות את זה מאחר שלפני שישה חודשים הובטח לנו שיהיה קורס הכנה ועד עכשיו זה לא נפתח.

אברהם נגוסה: זה כישלון לדעתי.

אברהם נגוסה: יש התקדמות של המכרז, יש זכיינים, אבל בסופו של דבר - - -

<ורה אופיר: לא, אין זכיינים - - -

אברהם נגוסה: בסדר, יש תהליך, יש ועדת מכרזים.

אברהם נגוסה: ועדת מכרזים יש?

<ורה אופיר: לפני חצי שנה אנחנו רק אמרנו שאנחנו יוצאים למכרז, אנחנו לא אמרנו ש - - -

אברהם נגוסה: מעניין אותי מבחן התוצאה.

אברהם נגוסה: בפעם הקודמת באמת אתם התחייבתם להוציא חוברת או הנגשה לשונית וזה מבחן התוצאה.

אברהם נגוסה: יש אתר אינטרנט, יש חוברת מודפסת, זה מה שצריך להיות.

אברהם נגוסה: זה שהקמתם ועדת מכרזים ואפילו אין זכיין, זה לא אומר שום דבר.

אברהם נגוסה: אוקיי, יש התקדמות, אבל במבחן ה - - -

<ורה אופיר: בגלל זה אני רוצה שהארגונים יבהירו לעולים שהם צריכים לבוא ולהירשם.

<פליסיה מועלם: איפה?

<פליסיה מועלם: זו בדיוק השאלה.

<ורה אופיר: כל אחד ב - - - אפילו בטלפון.

<פליסיה מועלם: איזה טלפון?

<פליסיה מועלם: לאן בדיוק?

<ורה אופיר: יש פה חוברת, למשרד הקליטה.

<אידה בן שטרית: משרד הקליטה, כל הטלפונים פה.

<ורה אופיר: כל אחד במקום - - - 'אני פיזיותרפיסט, אני רוצה להירשם לקורס פיזיותרפיה', לכל יועצת יש תאריך מתי היא רושמת אותו.

אברהם נגוסה: אוקיי, אז אתם שמעתם.

אברהם נגוסה: אני מסתכל על שני הצדדים, גם משרדי הממשלה מתקשים ומתלוננים שאנחנו לא מוצאים שיתוף פעולה מטעם העולים, דהיינו, כמו שהיא אומרת, יותר קל להם - - - את לא אמרת, אני מוסיף את זה, יותר קל לבוא לוועדת העלייה והקליטה במקום לבוא למשרד הקליטה או למשרד הבריאות ולהירשם לקורס ודברים כאלה.

אברהם נגוסה: אני לא אומר עכשיו צודק או לא צודק, אבל בואו נסתכל על המציאות, אם אתם לא מביאים להם מומחים שיכולים לתרגם בתחום הבריאות, כמו שהיא אומרת, בפעם הקודמת גם ביקשתי ועד עכשיו לא קיבלתי, אז האם אתם יכולים להתגייס להביא, לא צריך להיות עברית ופורטוגזית, גם אנגלית ופורטוגזית אפשר.

<ורה אופיר: לא, אני - - -

אברהם נגוסה: לא, בתחום הבריאות כן, אז זו לא בעיה.

אברהם נגוסה: לכן אני חושב שאתם, העולים, ארגוני העולים, צריכים להתגייס להביא למשרד הבריאות מומחים שהם יכולים לתרגם את המבחנים וגם את ההנגשה בשפה הפורטוגזית.

אברהם נגוסה: זה באחריות העולים וארגוני העולים.

אברהם נגוסה: האחריות של המשרדים, אני אומר, אל תגלגלו כל הזמן ותחכו עד שאנחנו נזמין אתכם לוועדה ואז תעשו ריצה להוציא מהתנור חם.

אברהם נגוסה: בסדר?

אברהם נגוסה: זה צריך להגיע לעולים לפני שזה מגיע לוועדת העלייה והקליטה.

אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לכם, לכל המשתתפים, נמשיך לקיים גם דיון מעקב כדי לראות אם התקדמנו במה שסיכמנו היום וגם נבחן את הצעת החוק שאנחנו רוצים לקדם.

אברהם נגוסה: הישיבה נעולה.