ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 882, 2017-12-11 10:27

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו עוסקים בהמשך הצעת חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 74), הצעת חוק פרטית של חברי כנסת בראשות רועי פולקמן.

משה גפני: אנחנו קוראים את הצעת החוק הממשלתית, בסימן ב'.

מיקי רוזנטל: כבר דיברנו בישיבה הקודמת שאם לא נכניס עשרות אלפי דירות לחוק הזה - - -

משה גפני: אין ברירה.

<גיא גולדמן: סימן ב': הטבות במס לחברה בעלת בניין להשכרה 53ד3.

<גיא גולדמן: (א) בסימן זה – "בניין" – לרבות כמה בניינים שנבנו באותה תקופה ובאותו אתר כחטיבה אחת,.

<גיא גולדמן: "בניין להשכרה" – כל אחד מאלה: בניין שמתקיימים לגביו כל אלה: יש בו שלושים דירות מגורים לפחות.

משה גפני: אנחנו לא מסכימים לשלושים דירות.

<קריאה: ירדנו מזה כבר בדיון הקודם.

<קריאה: כל פעם מקריאים את אותו הדבר.

מיקי רוזנטל: אדוני, אני שואל אותך.

משה גפני: הם לא רצו לבוא ולתת תשובות.

משה גפני: יש לכם תשובות למה שהעלינו בישיבה הקודמת?

משה גפני: לגבי יחידים, חברות ושלושים דירות.

משה גפני: אתם אומרים דבר והיפוכו.

מיקי רוזנטל: זאת הצעת החוק הממשלתית.

<יובל טלר חסון: אדוני היושב ראש, אנחנו רוצים להבין את כלל ההערות.

<יובל טלר חסון: דיברנו עם אנשי הלשכה המשפטית לגבי הנושא הזה.

<יובל טלר חסון: אנחנו רוצים להבין את כלל ההערות ואחרי הדיון היום נשב, בתקווה שנסיים את ההקראה, גם עם אנשי הוועדה.

מיקי רוזנטל: לשם מה?

מיקי רוזנטל: בשביל מה הולכים להקריא את זה?

מיקי רוזנטל: לקרוא אנחנו יודעים.

משה גפני: אין ברירה.

מיקי רוזנטל: לסעיף (ב), אני אומר לחברי בר-לב, לסעיף 53ד3.

משה גפני: מה שאנחנו לא מסכימים, תקראו מהר.

משה גפני: זה באמת דבר והיפוכו.

משה גפני: הכוונה כאן רצויה והיא טובה.

משה גפני: יש כאן סעיפים שעושים את ההפך.

משה גפני: לא הצלחתם לשכנע אותנו גם בישיבה הקודמת שיש כאן משהו מקצועי.

מיקי רוזנטל: זה גם לא איזה תיקון נוסח שאפשר להשלים אותו.

מיקי רוזנטל: אנחנו מדברים על העיקרון של החוק.

משה גפני: תמשיך.

משה גפני: יש בו שלושים דירות - אל תסביר.

משה גפני: אנחנו לא נקבל את זה.

<גיא גולדמן: ממוצע דמי השכירות החודשיים המשולמים בעד השכרת דירות המגורים בו אינו עולה על סך של 6,000 שקלים חדשים.

<גיא גולדמן: הסכום האמור יעודכן ב-1 בינואר בכל שנה (בפסקה זו – יום העדכון), בהתאם לשיעור שינוי המדד הידוע ביום העדכון לעומת המדד שהיה ידוע ב-1 בינואר של השנה הקודמת, ויעוגל לסכום הקרוב שהוא מכפלה של עשרה שקלים חדשים.

<גיא גולדמן: לעניין זה, "מדד" – מדד המחירים לצרכן שמפרסמת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

משה גפני: יש הערות?

מיקי רוזנטל: כן.

מיקי רוזנטל: יש הרבה הערות.

משה גפני: על זה.

משה גפני: על פסקה (ב).

מיקי רוזנטל: על זה.

מיקי רוזנטל: יש לי ההערה שאומרת כדלקמן.

מיקי רוזנטל: אדוני היושב ראש, אם אנחנו באמת רוצים להביא לעניין הזה הרבה מאוד דירות כדי שיהיו בשוק השכירות דירות רבות, אנחנו צריכים לצרף כל אדם שהוא בעל דירה והוא מתחייב מראש להיכנס למסלול הזה של עשר שנים ואז הוא יזכה.

משה גפני: אמרת את זה בישיבה הקודמת.

מיקי רוזנטל: כן, אבל זה נוגע לסעיף הזה.

מיקי רוזנטל: זה שכר הדירה.

מיקי רוזנטל: זה המנגנון.

משה גפני: רשמתם לכם את זה?

מיקי רוזנטל: אנחנו יכולים לפקח על שכר הדירה, ששכר הדירה לא יעלה, שהוא העילה המרכזית בגינה אנשים נאלצים לעבור דירות או להחליף דירה כל שנה.

מיקי רוזנטל: מי שיצטרף באופן וולנטרי.

מיקי רוזנטל: גם היום הציבור משלם עשרה אחוזים מס.

מיקי רוזנטל: הוא לא משלם מס מלא על השכרת דירות בכל מקרה.

מיקי רוזנטל: גם אם יש לך הרבה דירות, אתה לא משלם אלא עשרה אחוזים.

מיקי רוזנטל: אם אנחנו נשתמש במנגנון הזה בחכמה ונחייב אנשים להיכנס באופן וולנטרי למנגנון ההצמדה שיהיה מוסכם על כולם, אנחנו נזכה בבת אחת באלפי, אם לא בעשרות אלפי, דירות שייכנסו לשוק.

משה גפני: מיקי, ברור.

משה גפני: מה אתם אומרים?

מיקי רוזנטל: זה העידוד האמיתי.

<יובל טלר חסון: אדוני היושב ראש, השכירות שמוצעת כאן, ההטבה לשכירות, היא הטבה למוצר אחר להטבה של חבר הכנסת רוזנטל מדבר עליה.

<יובל טלר חסון: מה שחבר הכנסת רוזנטל מדבר עליו זה לא המוצר של שכירות ארוכת טווח.

מיקי רוזנטל: היום הוא לא ארוך טווח.

משה גפני: מה היעד של החוק הזה?

משה גפני: מה אתם רוצים להרוויח מהחוק הזה?

<יובל טלר חסון: היעד של החוק הזה הוא לעודד שכירות ארוכת טווח.

משה גפני: למה?

משה גפני: למה צריך לעודד את זה?

<יובל טלר חסון: צריך לעודד את זה כי המוצר שאנחנו מדברים עליו הוא מוצר שבסופו של דבר אנחנו מתייחסים אליו כאל תחליף לדירה בבעלות.

<יובל טלר חסון: ברגע שאנחנו מדברים על שכירות שהיא שכירות שנתית שיש בעל דירה והוא כמו בעל הדירה שלי - - -

משה גפני: רגע.

משה גפני: אני בדיאלוג אתו.

משה גפני: רק רגע.

משה גפני: תעצור.

משה גפני: אני רוצה להגיד לך למה אני שם את החוק הזה בימים קשים שאין הרבה זמן, גם חנוכה נכנס.

חיים ילין: אולי יהיה נס.

חיים ילין: פח השמן.

משה גפני: כולנו זקוקים לנסים.

משה גפני: אתה רואה, אני רוצה לסיים את העניין הזה.

משה גפני: לי יש יעד אחר.

משה גפני: היעד הוא שונה מהיעד שלכם.

משה גפני: היעד שלי הוא שתהיינה יותר ויותר דירות, המחיר יוזל, יהיו דירות בשכירות.

משה גפני: מה שמציע חבר הכנסת רוזנטל, הוא מציע במכה אחת להביא אלפי דירות באותו עיקרון.

משה גפני: הקונצרן וכל הדברים האלה לא מעניינים אותי.

מיקי רוזנטל: אני מזכיר, ללא התערבות בענייניו הפרטיים של אדם.

משה גפני: נכון.

מיקי רוזנטל: אם יהיה תמריץ , אתם יכולים לשנות את כל השוק כאן.

משה גפני: ירצה – ישכיר.

משה גפני: לא ירצה – לא ישכיר.

מיקי רוזנטל: זאת החלטה שהיא גם לא על חשבונכם מי יודע.

מיקי רוזנטל: כמה אנשים משלמים היום מס על דירה?

<יובל טלר חסון: מה שמציע חבר הכנסת רוזנטל, זאת לא תוספת יחידות דיור אלא העברה של יחידות דיור.

<יובל טלר חסון: יחידות דיור שכבר נמצאות היום בשוק.

<קריאה: אז מה?

<יובל טלר חסון: מה שחבר הכנסת רוזנטל מציע, אלה דירות שנמצאות בשכירות היום.

מיקי רוזנטל: אבל הן לא שכירות לטווח ארוך.

מיקי רוזנטל: זה בדיוק ההבדל.

מיקי רוזנטל: זאת הסיבה שאנשים רצים לקנות דירה גם כשאין להם כסף, כי כל שנה הם נאלצים לעבור מדירה שכורה לדירה שכורה.

משה גפני: לי אין דירה, אני גר בשכירות אבל אני גר בשכירות ובשנה הבאה בעל הבית זורק אותי כי כך הוא רוצה.

משה גפני: הוא עושה את החשבון שלו.

משה גפני: אם אנחנו מקבלים את ההצעה הזאת שאפשר להוציא לשוק דירות מפוקחות בשכירות, שבן אדם נכנס לגור בהן, הוא יכול לגור בהן הרבה מאוד שנים, אז הדירה הזאת הופכת להיות נכס של הוזלת מחירים.

משה גפני: זה הנושא.

<יובל טלר חסון: זה נכון ברגע שאנחנו מדברים על שכירות שמנוהלת על ידי חברות.

<יובל טלר חסון: ברגע שאנחנו מדברים על שכירות שמנוהלת על ידי יחידים, היכולת - - -

משה גפני: רגע.

משה גפני: אני אתן.

משה גפני: מעצבן אותי שהוא כל הזמן אומר אותו הדבר בלי להתחשב במה שאני שואל.

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: אתה אומר את זה יפה אבל לא קשור אלי.

חיים ילין: העצבים הם לא מונופול רק שלך.

משה גפני: אני שאלתי משהו ואתה עונה משהו אחר.

משה גפני: בסדר.

מיקי רוזנטל: לפי ההצעה שלכם ייכנסו לשוק אולי, בטווח של חמש שנים הקרובות, כמה אלפי דירות במקרה הטוב.

מיקי רוזנטל: זה לא יעשה את השינוי המיוחל שאנחנו מחכים לו.

משה גפני: דיברנו על זה.

מיקי רוזנטל: תשקלו.

מיקי רוזנטל: אתם קודם כל הודפים ואומרים לא ואתם בכלל לא שוקלים את זה ברצינות.

מיקי רוזנטל: אנחנו אומרים שיש אפשרות להכניס עכשיו עשרות אלפי דירות, לשנות את המציאות, ואתם אומרים לא, לא, לא.

מיקי רוזנטל: למה?

מיקי רוזנטל: כי כך אתם רוצים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אנחנו נחליט על כך אחרי כן.

מיקי רוזנטל: אני רוצה להסביר לו.

מיקי רוזנטל: כל מי שיש לו דירה ומוכן להיכנס למנגנון של הצמדה ידועה מראש, כמו שמקובל בחוץ לארץ, בארצות אירופה, שם אנשים גרים בשכירות לטווח ארוך כי המנגנון מאפשר להם.

מיקי רוזנטל: לא מעלים להם כל שנה את המחיר.

מיקי רוזנטל: מי שיצטרף וולנטרית למנגנון הזה, יקבל הנחה במס הכנסה.

מיקי רוזנטל: אז ייכנסו הרבה מאוד אנשים לשכירות לטווח ארוך.

עמר בר-לב: לא רק חברה אלא גם אנשים פרטיים.

מיקי רוזנטל: בדיוק.

משה גפני: על זה כבר היה דיון.

משה גפני: דיברנו על זה בישיבה הקודמת.

משה גפני: הם אומרים שזה צריך להיות על חברות ואנחנו סבורים, כמו בהצעת החוק הפרטית של רועי פולקמן, שזה יהיה גם על יחידים.

משה גפני: זה יהיה גם על יחידים.

משה גפני: אם זה יהיה רק על חברות, זה לא יהיה.

משה גפני: מציע חבר הכנסת רוזנטל את מה שגם הוצע בישיבה הקודמת, להכניס אלפי יחידות למנגנון הזה והמנגנון הזה הוא מנגנון סביר.

משה גפני: הוא יוזיל מחירים.

<יובל טלר חסון: אדוני היושב ראש, אשמח להוסיף עוד משפט.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: תוסיף עוד משפט.

<יובל טלר חסון: העניין של חוק עידוד השקעות הון נועד לעודד השקעות הון.

<יובל טלר חסון: נועד לייצר דירות נוספות למשק.

<יובל טלר חסון: נועד לייצר דירות שלא היו עד אתמול בבוקר ומחר בבוקר הן יהיו בתוך המשק.

מיקי רוזנטל: לא נכון.

משה גפני: מה זה לא נכון?

משה גפני: בוועדת הכספים לא צריך להגיד דברים נכונים דווקא.

מיקי רוזנטל: אם יש לי מפעל ואני מסב אותו לייצור, זה אותו מפעל שקיים והוא מקבל עידוד השקעות הון.

מיקי רוזנטל: זה בדיוק אותו הדבר.

<יובל טלר חסון: נכון, כי הוא עושה השקעת הון.

משה גפני: מיקי, על מה הוויכוח?

משה גפני: זה יוכרע בהצבעה.

<יובל טלר חסון: חוק עידוד השקעות הון נועד לעודד השקעות הון, נועד לייצר דירות נוספות לתוך שוק השכירות.

<יובל טלר חסון: ההצעה האמורה לא מייצרת תוספת יחידות דיור לתוך השוק.

רועי פולקמן: זאת גם הסבה של דירות לשכירות.

<יובל טלר חסון: נכון, אבל בסופו של דבר היא השקעת הון שמוטלת על דירות.

משה גפני: לי יש יותר ניסיון.

משה גפני: הממשלה שאני גם תומך בה, קל וחומר ממשלה שאני לא תומך בה, באה הרבה פעמים עם רעיונות, עם עידוד השקעות הון וכל מיני דברים – לא עשה כלום.

משה גפני: כל החוקים האלה עם המלים המתלהמות לא עשו שום דבר.

איתן ברושי: זה טוב למסיבת עיתונאים.

משה גפני: אני לא יודע אם מסיבת עיתונאים.

משה גפני: זה לא עשה כלום.

משה גפני: אנחנו התווכחנו כאן בוועדה.

משה גפני: אם היעד כאן – והיעד הוא להציף את השוק בדירות – להוזיל את המחירים, לאפשר לאנשים לגור באופן מסודר, ההצעה הזאת של יחידים בהם יהיה מנגנון והמנגנון הזה ישמר את המחיר של השכירות ויאפשר למשפחה לגו שם בטווח ארוך, אנחנו נותנים פתרון של אלפי דירות נוספות.

משה גפני: הוא אומר, לא, אני רוצה שיבנו.

משה גפני: תודה רבה, גם אני רוצה שיבנו.

מיקי רוזנטל: גם אנחנו רוצים שיבנו.

משה גפני: מי לא רוצה שיבנו?

משה גפני: אבל זה פתרון ממש מיידי.

משה גפני: אלא מה, בריבוע המיידי זה יעלה לכם עוד כסף.

משה גפני: גם לא בטוח אבל חושבים.

מיקי רוזנטל: זה בטל בשישים לעומת הקרקעות לדיור למשתכן.

מיקי רוזנטל: זה בטל בשישים.

משה גפני: לא היית שר בממשלה.

מיקי רוזנטל: עוד לא.

משה גפני: גם אני לא הייתי ואני לא אהיה.

מיקי רוזנטל: גם אני לא.

משה גפני: אל תהיה בטוח.

משה גפני: תגיד בלי נדר.

משה גפני: אבל המצב הוא שהרבה פעמים עושים את החשבון המיידי של המחלקה עליה מדברים וזה מעלה קצת את המחיר, אז הם בבעיה.

רועי פולקמן: לתת לדירה אישית שיש לאדם הטבת מס בשכירות, זה מבעיר את השוק.

מיקי רוזנטל: לא.

מיקי רוזנטל: יש כל מיני מנגנונים.

רועי פולקמן: חברה פרטית, זה בסדר.

רועי פולקמן: להגיד מחר שאדם פרטי שיש לו דירה יחידה, שתי דירות, משכיר אותן, אתה תיתן לו עוד הטבת מס, זה מבעיר את השוק.

מיקי רוזנטל: בדיוק הפוך.

משה גפני: ירון גינדי, בבקשה.

<ירון גינדי: בניגוד למה שאומר אגף התקציבים, אני רוצה לזקק את המטרה של החוק.

<ירון גינדי: בסוף המטרה של החוק באה לעודד את היזם לקחת את הדירות שהוא בנה ובמקום למכור אותן ולממש את הרווח שלו, להועיד אותן לדירות לטווח ארוך להשכרה כדי שהדור הצעיר שידו אינה משגת לקנות דירה ואין לו את ההון העצמי הנדרש, יהיה לו היכן לגור.

<ירון גינדי: היזם לא צריך אותך בשביל לבנות דירות.

<ירון גינדי: החוק הזה לא מעודד בנייה.

<ירון גינדי: החוק הזה בא ואומר דבר פשוט מאוד: יזמים, אתם יכולים היום לממש את הכסף ושתהיה לכם תשואה איקס ולכן בואו, אנחנו ניתן לכם את אותה תשואה, לא במתכונת הזאת אבל תייעדו את הדירות שלכם להשכרה לדור הצעיר.

<ירון גינדי: מי שיש לו קרקע, הוא בונה והוא לא צריך אותך.

<ירון גינדי: הוא רוצה לממש את הקרקע שלו.

<ירון גינדי: רוצים לייעד את זה להשכרה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חיים ילין.

חיים ילין: כבוד היושב ראש, יש כאן שני היבטים.

חיים ילין: בכנסת ישראל יש שלושה או ארבעה חוקים שמתייחסים כמעט לאותו נושא.

חיים ילין: גם לפולקמן יש חוק, גם לי יש חוק, לכולם יש חוקים, מהסבת קניונים, מבנייה עוד קומות, מהסבת מבנים וכל מה שאתה רוצה.

חיים ילין: בכולם יש הטבה שניתנת רק אם יש שכירות לטווח ארוך או שכירות.

חיים ילין: אותם עקרונות.

חיים ילין: הם פטורים ממס מסוים שם.

חיים ילין: כאן פטורים גם ממס אחר.

חיים ילין: הכוונה בסופו של דבר לעודד.

חיים ילין: זאת אומרת, חייב להיות איזה מכנה משותף בין כל החוקים.

חיים ילין: לא יכול להיות שחלק מהחוקים דנים עליהם כאן

חיים ילין: בוועדת הכספים ואחרי כן אותם צוותים עוברים לוועדת רפורמות.

חיים ילין: כאן כתוב 6,000 שקלים שכירות, שם אנחנו דנים אם הסכום הוא 5,000 או 4,500 שקלים שכירות.

חיים ילין: מה תהיה בעצם ההטבה המרבית שיקבלו ברגע ששכר הדירה יהיה נמוך.

חיים ילין: חבר'ה, תסלחו לי, פוליטיקה, כך מנהלים אבל כך לא מנהלים מדיניות.

חיים ילין: בחוק אחד יש 6,000 שקלים ובחוק אחר 4,500 שקלים לשכר דירה.

חיים ילין: זה לא עובד כך.

חיים ילין: המכנה הוא מכנה משותף.

חיים ילין: אני לא יכול לבוא עכשיו לכנסת ולומר שנחוקק חוק שלוקח את כל הדבר הזה בשק אחד וכולם מסתכלים על זה בצורה ניהולית.

חיים ילין: בסוף, מה המטרה כאן?

חיים ילין: לא הנחות מס.

חיים ילין: המטרה כאן היא לתת כמה שיותר לקבלנים שיבנו.

משה גפני: לא הבנתי מה אמרת על הרפורמות.

חיים ילין: אנחנו דנים שם על עוד שני חוקים, על אותו עיקרון.

משה גפני: מה אתה רוצה ממני?

משה גפני: למה אתה מעלה את זה כאן?

חיים ילין: זה לא נוגע לך.

משה גפני: זאת ועדה אחרת.

חיים ילין: אבל אותם צוותים של הממשלה יושבים שם ואנחנו דנים על שתי קומות לקניון או על 25 אחוזים תוספת בינוי.

משה גפני: לא הבנתי מה אתה רוצה.

חיים ילין: שיהיה בסיס משותף.

משה גפני: הבסיס הוא בוועדת הכספים.

משה גפני: זה המקום.

חיים ילין: לא.

חיים ילין: אתה לא יכול לקבוע כאן שלושים דירות - - -

משה גפני: ועוד איך אני אקבע.

משה גפני: אתה תכף תראה.

חיים ילין: עם 6,000 שקלים ובחוק אחר הסכום יהיה 4,500 שקלים.

משה גפני: תביאו משם מה שאתם רוצים.

משה גפני: אני אחליט כאן כמו שהחלטנו בדברים קודמים.

חיים ילין: אני לא המצאתי את ועדת הרפורמות.

חיים ילין: אני לא הקמתי אותה.

משה גפני: כל הסיפור הזה של הוועדות החדשות, זה נזק לעבודת הכנסת.

משה גפני: מסדרים ג'ובים לכל מיני אנשים.

חיים ילין: מבחינתי שיביאו הכול לוועדת הכספים.

חיים ילין: אין לי שום בעיה עם זה.

משה גפני: לא ביקשתי את זה.

חיים ילין: אני מנסה להגיד לך שברגע שאתה נותן הטבות, הן צריכות להיות אחידות בכל החוקים כי אם זה לא כך, יהיה מה שנקרא ארביטראז'.

חיים ילין: זה קלאסי.

חיים ילין: לא יהיה דבר כזה.

חיים ילין: מישהו שצריך להבהיר את זה.

חיים ילין: היחידי שנמצא גם שם וגם כאן זה כנראה אני ופולקמן.

משה גפני: מה אתה רוצה להגיד בזה?

משה גפני: שאני אתחשב במה שיחליטו שם?

חיים ילין: לא.

חיים ילין: אחידות.

משה גפני: אחידות.

משה גפני: תהיה אחידות.

משה גפני: אנחנו נחליט כאן ושם יתיישרו.

חיים ילין: אם נקבע כאן שהסכום יהיה 5,000 שקלים שכר דירה, גם שם נצטרך לקבוע זאת.

משה גפני: בסדר גמור.

חיים ילין: אם קובעים שם 4,500 שקלים, גם כאן זה צריך להיות.

משה גפני: בסדר גמור.

משה גפני: מקובל עלי.

חיים ילין: ההצעה שלי.

חיים ילין: זה עניין של תרבות.

חיים ילין: במדינת ישראל, בגלל התרבות הניהולית של הדיור, אנשים רוצים לקנות דירה ולא להגיע למצב של שכירות כי אין להם ביטחון.

חיים ילין: זאת תרבות ותרבות אי אפשר לשנות על ידי חוקים.

חיים ילין: אתה לא יכול.

חיים ילין: לא תשנה את זה.

חיים ילין: אתה חייב להגיע – ומשרד השיכון צריך לעשות את העבודה הזאת – לעודד את שוק שכירות, כמו שקיים בעולם, לשכלל אותו בצורה כזאת שאנשים יתחילו להאמין.

חיים ילין: כל עוד אין אמון, זה לא משנה איזה חוקים אנחנו נעשה, אנשים ירצו לקנות ולא יורידו את המחירים.

חיים ילין: יהיו ביקושים לקנייה.

חיים ילין: מה שצריך לעשות כאן זה להגיע למצב שאת הכסף, במקום לקנייה בהגרלות, יינתן לשכירות, להסב חלק מהתקציבים לשכירות ואז באמת המחירים יהיו יותר נמוכים.

חיים ילין: תסלחו לי, מי שחושב שמשפחה צעירה יכולה לשלם 5,000 ו-6,000 שקלים שכירות לחודש, אני לא יודע על מה הוא מדבר ואיך הוא כתב את החוק הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אנחנו ממשיכים.

רועי פולקמן: רק משפט.

רועי פולקמן: הייתי אתמול ברעננה לראות את הפרויקט של רובינשטיין עליו הוחלט לפני שנה.

רועי פולקמן: יש שם דירות בשכירות משלושה חדרים עד חמישה חדרים לעשרים שנים.

רועי פולקמן: המחירים המפוקחים נעים סביב ה-4,000 שקלים.

רועי פולקמן: מחירי השוק הם קצת יותר לדירה של מאה מטרים ברעננה.

רועי פולקמן: אתה חותם על חוזה.

רועי פולקמן: אתה יכול לגור שם על חוזה והחוזה המינימלי הוא חמש שנים.

רועי פולקמן: אין עליית מחיר למעט הצמדה למדד.

רועי פולקמן: דירות יפהפיות, כולל אחזקה, כולל הכול.

רועי פולקמן: זה גם כלכלי, זה לא מקבע את השוק לשום מקום למעלה.

חיים ילין: כמה משלים עבור ועד הבית?

חיים ילין: עוד אלף שקלים לחודש?

רועי פולקמן: הדירות הזכאיות לא משלמות כלום.

רועי פולקמן: הדירות בשוק החופשי משלמות 300 שקלים לאחזקה.

רועי פולקמן: ליגה א'.

רועי פולקמן: לכן אני אומר שיש מקומות.

רועי פולקמן: שם האירוע היה שנתנו קרקע חינם, קרקע של המדינה כמובן אבל יש היתכנות כלכלית והסכום לא מקבע אלא אומר שמקסימום באזורי יוקרה ועובדה שזה עובד ברעננה.

עמר בר-לב: אבל מקסימום ממוצע.

עמר בר-לב: זאת אומרת שיכולה להיות גם דירה ב-9,000 שקלים.

רועי פולקמן: לא ממוצע.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: זה המקסימום כדי לקבל את הטבת המס.

רועי פולקמן: אם יש לך דירה יותר מזה, אתה לא תהיה זכאי להטבת המס.

משה גפני: רבותיי, תודה רבה.

משה גפני: אפשר להמשיך?

עמר בר-לב: סליחה.

עמר בר-לב: רועי, כתוב בסעיף (ב) ממוצע דמי השכירות החודשיים לא יעלה על 6,000 שקלים.

עמר בר-לב: זאת אומרת שיכולה להיות דירה ב-9,000 שקלים ויכולה להיות דירה ב-3,000 שקלים.

מיקי רוזנטל: לכן אני אומר שאם זה ממוצע, צריך להוריד אותו.

מיקי רוזנטל: אנחנו קוראים את זה כאילו זה רלוונטי אבל זה לא רלוונטי.

עמר בר-לב: רועי, תשנה את זה למקסימום.

עמר בר-לב: לא ממוצע מקסימום.

מיקי רוזנטל: המילה ממוצע היא מילה לא טובה.

מיקי רוזנטל: זה לא יכול להיות ממוצע.

מיקי רוזנטל: זה צריך להיות מקסימום לדירה איקס.

<שגית אפיק: אתה שואל למה כתבתם ממוצע.

<שגית אפיק: יש להם לזה אפשר ואולי כדאי שתשמעו אותו.

עמר בר-לב: ממוצע אומר שיכול להיות 9,000 שקלים ויכול להיות 3,000 שקלים והממוצע הוא 6,000 שקלים.

עמר בר-לב: ולא זאת הכוונה.

<יובל טלר חסון: הממוצע של ה-6,000 שקלים בסופו של דבר יכול לייצר מנעד בתוך פרויקט.

<יובל טלר חסון: בדיוק אם רוצים שיזם יוכל בחלק מהדירות להשכיר אותן ב-3,000 שקלים, הוא צריך לאזן בדירות אחרות ולהשכיר אותן במעט יותר.

עמר בר-לב: לא, אבל המנעד הוא עם הדירות שהוא מוכר.

עמר בר-לב: המנעד כבר עשיתם.

עמר בר-לב: חלק הוא מוכר וחלק הן בשכירות.

<יובל טלר חסון: חוץ ממה שהוא מוכר, הוא עדיין צריך.

<יובל טלר חסון: בסופו של דבר אנחנו יכולים לקבוע כאן אלף שקלים אבל יזמים לא ירצו להיכנס.

עמר בר-לב: תקבע ממוצע של 5,000 שקלים או 4,500 שקלים.

מיקי רוזנטל: המנגנון של הממוצע הוא מנגנון לא נכון.

מיקי רוזנטל: צריך לשנות את זה.

עמר בר-לב: או להוריד את הממוצע ל-4,500 שקלים.

<קריאה: מדוע הממוצע לא טוב?

<קריאה: יש גדלים שונים בבנייה.

מיקי רוזנטל: צריך להציע כאן מנגנון אחר.

<קריאה: יש מגוון ותמהיל של דירות.

<קריאה: ברור שממוצע זה דבר סביר.

עמר בר-לב: צריך להיות ממוצא 4,500 שקלים ולא 6,000 שקלים.

<יובל טלר חסון: שני דברים.

<יובל טלר חסון: ראשית, בחוק עידוד השקעות הון היום קבוע כבר הממוצע של - לא קבוע בחקיקה אבל קבוע מכוח החוק ונהלים במסגרת מינהלת השקעות הון - שכר דירה ממוצע, נקבע לפני כמה שנים בסכום של 6,200 שקלים ושכר הדירה הזה עלה במשך השנים האחרונות בהתאם להצמדה למדד.

<יובל טלר חסון: אנחנו מחזירים בחזרה אחורה את הגלגל ומעמידים את הסכום על 6,000 שקלים וגם מעלים אותו לרמת החקיקה הראשית ולא משאירים אותו אחר כך לרמה של תקנות.

<יובל טלר חסון: זה דבר אחד מבחינת מה שניתן ומבחינת הפרויקטים שנמצאים היום בתוך המסלול.

<יובל טלר חסון: הדבר השני, וזה עניין שבסופו של דבר חשוב לכולנו, שיזמים ייכנסו לתוך הפרויקטים האלה.

<יובל טלר חסון: ככל שאנחנו נפחית את שכר הדירה, את מגבלת שכר הדירה, משכר הדירה הקיים בשוק, כך אנחנו נגיע למצב שבו יזמים ידירו את הפרויקט.

<יובל טלר חסון: רמת הכדאיות הכלכלית - - -

עמר בר-לב: אבל זאת המטרה.

עמר בר-לב: המטרה היא להוריד את שכר הדירה.

מיקי רוזנטל: המטרה היא שישכירו לטווח ארוך.

מיקי רוזנטל: זאת המטרה העיקרית.

<יובל טלר חסון: בגלל שאנחנו מנסים לייצר בין רכישת קרקע לבין השכרת קרקע, לכן חשוב לנו להשאיר איזושהי רמת כלכליות שהיא רמת כלכליות סבירה ולהגיד בכל זאת שדירות בשכירות ארוכת טווח לא יעלו על ממוצע של 6,000 שקלים.

<יובל טלר חסון: עדיין הממוצע כן צריך לייצר.

עמר בר-לב: נכון, אבל התוצאה תהיה, נגיד 6,000 שקלים, ונניח קבלן בחלק מהדירות ייקח 9,000 שקלים ובחלק 3,000 שקלים.

עמר בר-לב: התוצאה תהיה שאנשים ששוכרים ב-9,000 שקלים, בוודאי לא זוגות צעירים עם ילד אחד או שני ילדים או שלושה אלא אלה כאלה שיכולים להרשות לעצמם לשלם 9,000 שקלים.

איתן ברושי: זה תלוי בגודל הדירה.

רועי פולקמן: ראשית, תלוי בגודל דירה.

רועי פולקמן: שנית, חוק דיור בהישג יד, החוק השני, עוסק במחירים מפוקחים ויש שם הגבלה על גובה שכר הדירה.

רועי פולקמן: בסוף ההנחה היא שמה שיקבע את מחיר הדירה, זה היצע וביקוש.

רועי פולקמן: כאן אתה בא להגיד ליזמים שיבנו.

רועי פולקמן: יש גם מישהו שרוצה דירה ב-9,000 שקלים ויש גם מישהו שרוצה דירה ב-3,000 שקלים.

רועי פולקמן: המחירים בשוק ייקבעו בהיצע וביקוש.

רועי פולקמן: אם אנחנו נקבע כאן, אנחנו לא יכולים לקבוע בחוק את מחירי הדירות כי אם נבנה יותר בזכות החוק הזה, המחירים ירדו.

רועי פולקמן: אם לא נבנה, המחירים יקפצו.

רועי פולקמן: כאן המטרה היא לא להוריד את המחיר אלא שיהיה מוצר של דירות ארוכות טווח.

רועי פולקמן: הנה, כמו שרובינשטיין, כשהוא בנה 300 דירות ברעננה, המחיר לא נקבע לו.

רועי פולקמן: היה אחוז קטן במחיר בפיקוח וכל השאר מחירי שוק, אבל גם מחירי השוק הם זולים יותר מאשר במקומות אחרים בעיר כי זה מוצר אחר.

רועי פולקמן: אתה יכול לעשות חוזה לחמש שנים.

משה גפני: יש בעיה בסעיף הזה.

רועי פולקמן: יכול להיות שצריך לנסח.

<שגית אפיק: לא, אולי צריך מנגנון.

משה גפני: יש בעיה בסעיף הזה.

משה גפני: יש שתי בעיות.

משה גפני: בעיה אחת היא אם אתה כותב ממוצע, לא כתבת מחיר בכלל.

משה גפני: המשמעות של העניין היא שאין מחיר.

משה גפני: אתה אומר 6,000 שקלים, אתה אומר את זה סתם בשביל אמירה דקלרטיבית.

משה גפני: אין לזה שום ערך.

משה גפני: תמיד יכול היזם או המשכיר – חברה או יחיד – לומר שהוא משכיר את זה עכשיו ב-10,000 שקלים כי זה הממוצע שלו.

<קריאה: אבל הוא לא ישכיר.

משה גפני: ביקשתי לא להתערב.

משה גפני: הדבר השני, יש הבדל בין שכירות במעלות לבין שכירות בחולון.

משה גפני: יש הבדל עצום.

משה גפני: הרי אי אפשר להתעלם מהעניין הזה, גם אם אנחנו מדברים על מחירי השוק.

משה גפני: כשאתה אומר הממוצע אינו עולה על 6,000 שקלים, גם אם לוקחים את המחיר הדקלרטיבי הזה, אם זה בפריפריה, זה המון כסף ואם זה במרכז הארץ, אולי זה מתאים.

משה גפני: לכן צריך להחליט על ניסוח שאנחנו לא מתווכחים עליו בכלל אלא אנחנו רוצים למצוא אותו, שהנוסח יגיד מה נקודת האיזון בין המחיר שמאפשר ליזם להיכנס לתוך התהליך הזה ושזה כדאי לו, לבין השוכר שהוא רוצה לשכור את הדירה ולגור בה על פני שנים רבות ולשלם מחיר נורמלי.

משה גפני: בניסוח הזה אין פתרון.

מיקי רוזנטל: אין כאן משמעות.

<שגית אפיק: אפשר אולי להציע סכומים נמוכים יותר, הבחנה בין פריפריה למרכז הארץ ולאפשר ליזם אחוז מסוים של דירות שבהן הוא יוכל לחרוג מהמחיר.

איתן ברושי: איך חוק עידוד השקעות הון משקיע במרכז הארץ?

איתן ברושי: חוק עידוד השקעות הון משקיע לפי מפת עדיפות.

איתן ברושי: התחלתם להשקיע במרכז הארץ?

רועי פולקמן: ברושי, תקשיב, לפני שאתה בא לדיון, תבין על מה החוק.

איתן ברושי: אני מבין על מה החוק.

רועי פולקמן: אתה לא מבין.

רועי פולקמן: זה לא מיועד לפרפריה.

רועי פולקמן: זה מיועד בעיקר לאזורי ביקוש.

רועי פולקמן: לערים הגדולות.

איתן ברושי: זאת פעם ראשונה שהממשלה מחליטה - - -

רועי פולקמן: כן, כי זה עידוד.

רועי פולקמן: זה לפתור בעיה.

משה גפני: רועי, אל תשתלט על הדיון.

משה גפני: מה אתם אומרים על ההצעה הזאת.

משה גפני: רועי, אתה רוצה להתקדם לאיזה מקום או אתה רוצה לנהל ויכוח עם איתן ברושי?

משה גפני: מה אתם אומרים על ההצעה הזאת?

<יובל טלר חסון: ברגע שאנחנו מדברים על סכום שעובר את המדרגה, זה פחות או יותר אותו ניסוח, אותה משמעות ואנחנו נשמח לשבת על כך.

מיקי רוזנטל: אני לא מבין.

מיקי רוזנטל: איזה משמעות נותן 6,000 שקלים ממוצע?

מיקי רוזנטל: הרי אתה אומר שאתה רוצה שאנשים ישכירו לטווח ארוך, שיבנו וישכירו לטווח ארוך.

מיקי רוזנטל: אתה רוצה את זה במחירי שוק.

מיקי רוזנטל: איזה משמעות יש לדבר הזה?

מיקי רוזנטל: זה פתח לרמאויות או לכל מיני קומבינציות.

מיקי רוזנטל: מה יעשו?

מיקי רוזנטל: יגידו שאני אבנה שתי דירות יקרות ושאר הדירות זולות אבל יש ממוצע.

מיקי רוזנטל: איך זה מפקח על המחירים?

מיקי רוזנטל: איך זה מוריד מחירים?

מיקי רוזנטל: מה תכלית הסעיף?

<יובל טלר חסון: ברגע שהוא ייצר רק שתי דירות יקרות ובזכות זה הוא יוכל לייצר מלאי של דירות זולות, ייתרנו הרבה מהפתרון שהחוק הזה מנסה לייצר.

מיקי רוזנטל: שום פתרון.

מיקי רוזנטל: דירות בחדרה הן יקרות.

מיקי רוזנטל: אין לזה שום משמעות.

משה גפני: אנחנו נשארים עם סימן שאלה.

משה גפני: נראה בהמשך.

איתן ברושי: אני רוצה לומר משפט.

איתן ברושי: אני לא מתווכח על המטרות של פולקמן.

איתן ברושי: אני רוצה לומר ליושב ראש הוועדה ולחברי הכנסת.

משה גפני: אנחנו עדיין עוסקים בחוק הממשלתי.

איתן ברושי: אבל אני רוצה לומר משפט ברמה העקרונית.

איתן ברושי: החוק הזה הוא חוק עידוד השקעות הון והוא לא יכול להתעלם ממפות העדיפות של הממשלה.

איתן ברושי: אני רוצה לומר כאן חד משמעית גם למי שיזם את החוק, מרגע זה החוק הוא לא של היוזמים אלא של כולנו.

איתן ברושי: אני אומר למשה אשר, זה לא בא בחשבון שהממשלה שמראש נכשלה בפיזור אוכלוסייה והחליטה גם לפרק מושבים וקיבוצים במרכז הארץ, עכשיו היא תפרק אותם ותבנה עלה אדמות שלהם במענקים של הממשלה.

איתן ברושי: מישהו מעלה את זה על דעתו, שזה מה שהולך להיות כאן?

איתן ברושי: חוק עידוד השקעות הון כלשונו נותן עדיפות לנגב ולגליל והוא לא נותן עדיפות לרעננה.

איתן ברושי: מה זה הדבר הזה?

איתן ברושי: המחיר הוא פונקציה גם של האזורים וגם של - - -

אורן אסף חזן: ברושי, אתה צודק אבל יש מצוקה במרכז.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שהחוק הזה לא נועד לטייקונים ולכן צריך להקטין את שלושים הדירות.

איתן ברושי: החוק הה לא נועד לאזור המרכז אלא בעיקר לפריפריה כי ממשלת ישראל צריכה לתת מגורים במרחבים הרחוקים.

איתן ברושי: לא רעננה עכשיו.

איתן ברושי: מה, השתגעתם?

משה גפני: אני רוצה לחזק את אורן חזן.

משה גפני: הגיע הזמן לעשות כך.

משה גפני: אני מבקש לחזור ולומר שמה שאורן חזן לחש לך ולא שמעו אותו.

משה גפני: אנחנו מדברים על חוק שמעודד שכירות.

משה גפני: זה נכון שהחוק לעידוד השקעות הון, שאנחנו עוסקים בו, שם אתה צודק לגמרי.

משה גפני: הנושא הוא פריפריה שצריכה לקבל עדיפות.

משה גפני: כאן מדובר על כך שלאנשים יהיו דירות לגור.

משה גפני: אנחנו עוסקים בעידוד השכירות הזאת שתהיה ממוסדת.

משה גפני: אנחנו מתווכחים על הנושא של החברות ולא צריך לחזור על זה.

משה גפני: אנחנו חושבים שזה צריך להיות גם לגבי יחידים.

משה גפני: אנחנו סבורים שלא צריך שלושים דירות אלא צריך פחות, כמו שקיים היום.

משה גפני: אנחנו סבורים שאם מדברים על מחיר, המחיר בפריפריה הוא נמוך יותר.

משה גפני: אם אנחנו מדברים על כך, יכול להיות שנמחק את הסעיף הזה.

איתן ברושי: אם יהיה יותר עידוד, יהיה מחיר יותר נמוך.

משה גפני: כן.

משה גפני: בדר.

מיקי רוזנטל: לסעיף הזה אין משמעות.

משה גפני: המשמעות של העניין היא שאנחנו רוצים שישתלם לאנשים שיש להם כסף ובונים דירות או יש להם דירות, שישכירו אותן במחיר כזה שהוא מחיר שוק והוא יעודד את ההנחות במסים.

משה גפני: זה הנושא של החוק.

משה גפני: זה לא החוק של עידוד השקעות הון הקלאסי.

איתן ברושי: אלה ששוכרים דירה, אחר כך בונים דירה.

משה גפני: שיגור בתל חי ושיגור ברעננה אבל שתהיה לו דירה במחיר שווה לכל נפש לזמן ארוך.

אורן אסף חזן: אם אנחנו כבר נותנים הטבות למשקיעים כדי להציף את השוק בדירות, בואו נפעל שלא יהיה במחיר שוק כי מחיר השוק תמיד עולה.

אורן אסף חזן: תיאום המחירים הוא הדבר הכי פשוט שיש.

אורן אסף חזן: אם כבר אנחנו עושים את זה, יכול להיות שהשכירות תהיה במחיר נמוך.

אורן אסף חזן: גם לתת את ההטבה וגם להשכיר במחיר שוק, זה לא תקין.

משה גפני: אין דרך אחרת.

רועי פולקמן: כשיהיו הרבה דירות, המחיר ירד.

משה גפני: אין דרך אחרת.

משה גפני: הבן אדם לא יצטרף.

משה גפני: זאת הבעיה.

אורן אסף חזן: למה?

אורן אסף חזן: אם אתה נותן הטבה שהיא שוות ערך, אתה יכול.

משה גפני: מהי ההטבה?

רועי פולקמן: זה היצע וביקוש.

רועי פולקמן: אם יהיו הרבה דירות, המחירים ירדו.

משה גפני: אורן, לא נוכל יותר.

משה גפני: זה יפוצץ את העניין.

אורן אסף חזן: אנחנו תמיד אומרים את זה אבל מתעלמים מדבר אחד.

אורן אסף חזן: אנחנו רק חושבים שאם יהיו יותר דירות, המחירים ירדו.

אורן אסף חזן: יותר ויותר אנשים לוקחים דירות כל יום.

משה גפני: אתה מאפשר למשפחה שאין לה קורת גג, אין לה יכולת לרכוש דירה והיא גרה בשכירות שאחרי שנה מעיפים אותה ממנה.

משה גפני: אתה פותר את הבעיה שלה כי אתה נותן שכירות כזאת.

משה גפני: אם בעל הבית נכנס לתכנית הזאת, הוא משאיר אותם שם כל הזמן והמחירים לא עולים.

רועי פולקמן: בלי עליות מחירים.

רועי פולקמן: בדיוק.

רועי פולקמן: הזכרתי את הפרויקט ברעננה.

<יהודה כתב: אני יושב ראש הוועדה לבנייה להשכרה בהתאחדות בוני הארץ.

<יהודה כתב: ברשותכם, אני מבקש לחזור לנושא של המחיר הממוצע של 6,000 שקלים.

משה גפני: אנחנו שם.

משה גפני: תגיד את עמדתך.

<יהודה כתב: יש תנועות שוק ויש אנשים ויש את המחיר הסביר.

<יהודה כתב: אדם בירוחם לא ישלם 6,000 שקלים.

משה גפני: אמרתי את זה.

<יהודה כתב: הוא ישלם את מחיר השוק.

<יהודה כתב: זה שאנחנו או מישהו חושב שאנחנו נדרוש ונקבל - - -

משה גפני: אני אומר להתאחדות בוני הארץ.

משה גפני: יש לי בעיה.

משה גפני: אני רוצה להתקדם עם העניין הזה.

משה גפני: זה חוק טוב.

<יהודה כתב: מאוד.

משה גפני: אני רוצה להתקדם אתו.

משה גפני: אם יש משהו שנאמר קודם, אני מבקש לא להגיד אותו עכשיו.

משה גפני: יש לנו חוק ארוך.

<יהודה כתב: אני מבהיר את עמדתנו.

משה גפני: עמדתך ברורה.

משה גפני: אם נשאר הסעיף הזה של המחיר הממוצע, ודאי שיש הבדל כמו שאמרת בין דירה בירוחם לבין דירה בתל אביב.

<יהודה כתב: נכון.

משה גפני: אתם מקבלים אותי לבוני הארץ?

<יהודה כתב: אתה צריך קודם להיות קבלן רשום.

משה גפני: נתאמץ.

משה גפני: כל אלה שביקשו רשות דיבור, זה על הנושא של הממוצע?

<ירון גינדי: כן.

<ירון גינדי: דיברתי רק על הייעוד של החוק.

<ירון גינדי: על הממוצע, אני חושב שהסעיף הזה נכון.

<ירון גינדי: אני חושב שברגע שיש 6,000 שקלים ממוצע, זה אומר שלא יהיו הרבה דירות שהן במחירים גבוהים.

מיקי רוזנטל: אבל מי יבדוק את זה?

מיקי רוזנטל: איך תיכנס למנגנון הזה?

<ירון גינדי: השוק ידבר.

<ירון גינדי: מנגנון של ממוצע, לדעתנו הוא מנגנון מצוין.

<קריאה: זה טייס אוטומטי.

<קריאה: זה עובד לבד.

חיים ילין: יהיה 9,000 שקלים ואחר כך קומה אחת רק אלפיים שקלים?

מיקי רוזנטל: צריך למצוא מנגנון אחר.

<יהודה כתב: קשה למצוא מנגנון.

<יהודה כתב: חשבנו על כך.

<יהודה כתב: צריך תמהיל של דירות.

<יהודה כתב: רוצים שיהיו גם דירות קטנות וגם דירות יותר גדולות.

<יהודה כתב: צריך תמהיל ואסור שזה יהיה מוגבל.

<יהודה כתב: אני ממש מצטער, זאת עמדתנו.

רועי פולקמן: לכאורה לא היה צריך את הסעיף.

<יהודה כתב: נכון.

רועי פולקמן: הבעיה היחידה שהוא בא למנוע שזה ילך לדירות יוקרה.

רועי פולקמן: אז אמרו ששמים תחום, לא כי זה יקבע את המחירים.

רועי פולקמן: אין לזה שום קשר.

רועי פולקמן: המחירים ייקבעו בכללי שוק, אבל זה למנוע שמחר יבוא יזם ויבנה דירות ליהודים יקרים מצרפת וכל דירה עולה עשרים אלף שקלים בחודש.

רועי פולקמן: אז הרעיון היה למנוע את דירות היוקרה.

רועי פולקמן: הסעיף הזה הוא רק, אם תרצו, סעיף מניעת דירות יוקרה.

רועי פולקמן: לקרוא אותו כאילו הוא נועד לקבוע את המחירים, זה לא נכון.

רועי פולקמן: זה לא קשור למחירים.

<ירון גינדי: לדעתנו זה פתרון ראוי.

משה גפני: יש עוד מישהו שרצה להתייחס לעניין הזה?

משה גפני: תודה.

משה גפני: תמשיך.

משה גפני: נחזור לעניין זה בהחלטה מה אנחנו עושים.

<גיא גולדמן: מתקיים אחד מאלה: הבניין נבנה מכוח היתר בנייה שניתן במהלך התקופה הקובעת ובנייתו הושלמה במהלך התקופה כאמור.

<גיא גולדמן: התקופה הקובע הוגדרה בהמשך, עד סוף 2022.

<גיא גולדמן: מדובר בהיתרי בנייה שיצאו לאחר תחילת החוק.

<גיא גולדמן: במהלך התקופה הקובעת שונה ייעודה של הקרקע שעליה הבניין בנוי, למגורים, ועד תום אותה תקופה דירות המגורים כאמור בפסקת משנה (א) ניתנות להשכרה למגורים.

<גיא גולדמן: כאן מדובר על בניינים שיכול להיות שהם עומדים ולקרקע היה שינוי ייעוד לאחר תחילת החוק, שונה ממסחרי למגורים למשל.

חיים ילין: בית מלון נטוש בהרצליה על חוף הים, גם הוא?

רועי פולקמן: זה לא קשור לחוק הזה.

משה גפני: רגע, גיא, תסיים את קריאת הפסקה השלישית ותסביר את שלושתן.

<גיא גולדמן: נבנתה לו תוספת בנייה מכוח היתר בנייה שניתן במהלך התקופה הקובעת, אשר כוללת שלושים דירות מגורים לפחות, ובניית התוספת כאמור הושלמה במהלך התקופה הקובעת.

משה גפני: תסביר את פסקה (ג).

<גיא גולדמן: הפסקה הראשונה, פסקת משנה (1), מדברת על כך שההטבה תחול על בניינים שהוצא לגביהם היתר בנייה לאחר תחילת החוק והבנייה שלהם הושלמה במהלך התקופה הקובעת.

<גיא גולדמן: כלומר, הועמדו הדירות להשכרה עד סוף שנת 2022.

רועי פולקמן: זה כמובן לא סביר בעליל.

<שגית אפיק: למה?

<שגית אפיק: מה ההסבר?

<שגית אפיק: למה היתר הבנייה צריך להיות לתקופה הזאת?

<שגית אפיק: אני מבינה שזה משהו שלוקח הרבה זמן.

<שגית אפיק: אם היה לו היתר קודם והוא משכיר במהלך, ולמה צריך להשכיר עד 2022?

מיקי רוזנטל: שיהיו כמה שפחות דירות.

מיקי רוזנטל: במקום לעודד את השכרת הדירות, אתה מגביל אותן.

מיקי רוזנטל: זה לא ייאמן.

<גלעד ברון: לשכת עורכי הדין.

<גלעד ברון: הסעיף הזה, כמו שהתחלנו לשמוע, יוצר חוסר הגיון.

<גלעד ברון: אם המטרה שלנו באמת לייצר תוצאה מיידית, צריך להחיל אותו על בניינים קיימים.

<גלעד ברון: אין שום סיבה למנוע מבניינים קיימים שעומדים בקריטריונים שייקבעו לעניין מינימום דירות כזה או אחר, שזה יחול עליהם.

משה גפני: גיא, תדלג על שלושת הסעיפים האלה.

משה גפני: הם לא יהיו בחוק.

משה גפני: לא שלושים דירות ולא היתרים.

משה גפני: אתם מתכוונים למשהו אחר.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אם אתם מתכוונים לכך, החוק הזה לא יעבור.

משה גפני: אין צורך בשלושת הפסקאות האלה.

משה גפני: היתר בנייה ולא היתר בנייה, אין צורך.

משה גפני: אנחנו רוצים שיהיו דירות להשכרה.

משה גפני: מה זה רלוונטי בכלל שלושת הדברים האלה?

משה גפני: מה רלוונטי שלושים דירות?

משה גפני: מה רלוונטי היתר בנייה?

משה גפני: מה זה התקופה האמורה?

משה גפני: אם לבן אדם יש בניין והוא אומר שהוא רוצה להיכנס לעניין הזה, יש לו שבע דירות בבניין הזה והוא רוצה להשכיר אותן על פי התכנית שלכם, למה אתם מונעים את זה ממנו?

<אפרת פרוקצ'יה: אפשר להסביר.

<אפרת פרוקצ'יה: כל המטרה של החוק הזה היא לעודד השקעת הון.

<אפרת פרוקצ'יה: העידוד הוא בעצם של השקעת הון מכאן ולהבא.

<קריאה: לא זאת המטרה.

מיקי רוזנטל: המטרה היא שיהיו דירות בשכירות לטווח ארוך.

מיקי רוזנטל: אם לא תכניסו את זה למוח, לא יהיה שום דבר כאן.

משה גפני: מיקי, זה מתחיל להימאס עלי.

מיקי רוזנטל: גם עלי.

משה גפני: אם זאת המטרה, תגידו את זה עכשיו ואני עוצר את הדיון עכשיו.

משה גפני: לא על זה עשינו את הישיבה.

משה גפני: אני לא מסכים לזה בשום אופן.

משה גפני: לכו להתייעצות ותחזרו ותאמרו אם זאת המטרה.

משה גפני: אם זאת המטרה, אני לא הולך לעבוד על העניין הזה.

משה גפני: אני הייתי בטוח שאתם באים עם כוונות כנות ועם מטרה ברורה.

משה גפני: אני חושב שלזה צריך להקדיש זמן וישיבות ואנרגיות.

משה גפני: אבל אם הכוונה היא על היתרי בנייה, על השקעות הון ועל כל מיני דברים, שישלמו מסים כאלה ואחרים – אני לא שותף שלכם לעניין הזה.

משה גפני: רק אל תעבדו עלי.

<אריאל יוצר: לא עובדים.

<אריאל יוצר: אני מציע לא לקשור בין שלושת הסעיפים.

<אריאל יוצר: לכל אחד מהסעיפים האלה יש מטרה אחרת ואפשר לדון על כולם.

משה גפני: לא רוצה לדון עליהם.

<אריאל יוצר: אתה קובע אבל תן לי להגיד שני משפטים.

<אריאל יוצר: אפשר לדון ואפשר לא לדון על כל אחד מהסעיפים האלה.

<אריאל יוצר: אנחנו חושבים שיש לסעיפים האלה מטרות חשובות ואתם כמובן רשאים לא להשתכנע.

מיקי רוזנטל: מה חשוב בזה?

<אריאל יוצר: אני אסביר.

<אריאל יוצר: לגבי השלושים דירות.

<אריאל יוצר: תראו, יש דירות להשכרה בישראל.

מיקי רוזנטל: מדברים על טווח ארוך.

<אריאל יוצר: יפה.

<אריאל יוצר: שליש מהדירות היום בישראל הן להשכרה וזאת כמות שהיא לא כמות בעייתית.

<אריאל יוצר: היא בדומה למה שקורה בעולם, כולל ארצות שאתם כולכם ציינתם אותן בדיון הקודם ואמרתם שאנחנו צריכים לשאוף להגיע אליהן.

<אריאל יוצר: מה ההבדל?

<אריאל יוצר: ההבדל הוא אופי ההשכרה.

<אריאל יוצר: איזה מוצר מקבל השוכר.

<אריאל יוצר: שם יש בעיה.

<אריאל יוצר: כדי לנסות להתמודד עם הבעיה הזאת, ואנחנו הגענו לכאן כדי לנסות להתמודד עם הבעיה הזאת על ידי הפחתת שיעורי מס ולתמרץ גופים להיכנס פנימה לתוך השוק הזה.

<אריאל יוצר: אנחנו חושבים שהכלי הראשון לעשות את זה הוא להביא לתוך השוק הזה גופים שהם עובדים בזה.

<אריאל יוצר: הם מתמחים בזה, זה הביזנס שלהם, וגופים כאלה לא עושים את זה בשתיים-שלוש דירות וגם לא בשש דירות אלא עושים את זה במקבצי דיור, כמו שזה נעשה בעולם.

<אריאל יוצר: אין שום בעיה לדון עם אלה שלושים דירות או 25 או עשרים.

<אריאל יוצר: אני חושב ש-שש, זה לא משיג את המטרה.

<אריאל יוצר: האם אנחנו צריכים לדון על הפינה של התחדשות עירונית ותמ"א 38 – כן.

<אריאל יוצר: האם הסיטואציה שם שונה – כן, אבל ככלל לבוא ולומר ש-שש דירות זה משיג את המטרה – אנחנו חושבים שלא.

<קריאה: זה קיים כבר בחוק הקיים.

משה גפני: כבר שתי ישיבות אנחנו מדברים על העניין הזה.

משה גפני: תגידו שאתם לא מתכוונים ללכת על זה, אני עוצר את הישיבה ונעבור לדברים אחרים.

משה גפני: אני אכין סדר היום אחר.

משה גפני: אין משוש חיי להעביר חוקים שלכם, ממילא אתם לא מכירים לי טובה.

משה גפני: הכול בסדר.

משה גפני: זה בסדר גמור.

משה גפני: אני מעביר לכם את הכי הרבה חוקים האפשריים אבל אני עושה טעות.

משה גפני: יש דברים שאני צריך, כמו שאמרתם אז על שווי שימוש, עם הסיפור של המיסוי הירוק - - -

<קריאה: עם הפטקה.

משה גפני: כן.

משה גפני: עם הפטקה.

<קריאה: עם הנומרטור.

משה גפני: כן.

משה גפני: אני לא רוצה יותר להיות במקום ההוא.

משה גפני: אני התלהבתי מהחוק הזה, גם מהחוק הפרטי של רועי פולקמן, אבל גם מהחוק הממשלתי, ואני שמח על העניין הזה.

משה גפני: התכוונתי לאחד את שני החוקים ולהגיע לפתרון.

משה גפני: אני הבנתי, ואני מתנצל אם טעיתי, שהמטרה היא לאפשר שתהיינה דירות בשכירות באופן כזה שהשכירות תהיה לטווח ארוך ויהיה עידוד בעובדה שהמיסוי יהיה נמוך יותר.

<אריאל יוצר: אכן זאת המטרה.

מיקי רוזנטל: לא.

מיקי רוזנטל: אתם חלוקים.

מיקי רוזנטל: היא אומרת שזה עידוד השקעות הון ואנחנו אומרים הגדלה משמעותית של מלאי הדירות.

משה גפני: למה אתם עושים לי את זה?

חיים ילין: עידוד השקעות הון הוא כלי ולא מטרה.

חיים ילין: התבלבלו כאן לגמרי בין מטרות לבין אמצעים.

משה גפני: אני מכיר אותם.

משה גפני: עכשיו אני מדבר.

משה גפני: את הוויכוח תעשו בבית.

משה גפני: לא מעניין אותי הוויכוח ביניכם.

משה גפני: זאת אומרת, הוא מעניין מאוד, אבל גם אצלי יש ויכוחים.

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: אצלכם הוויכוחים הם שנתיים ואנחנו ברבע שעה מסיימים ויכוח.

<אריאל יוצר: אני מבטיח לך שגם אנחנו מסיימים בצ'יק צ'ק.

משה גפני: כל הכבוד לכם.

משה גפני: גם את חושבת כך או לא?

<אפרת פרוקצ'יה: אם הוא יקבל את זה, זה בצ'יק צ'ק.

<אפרת פרוקצ'יה: אם לא, אז ייקח הרבה זמן.

משה גפני: אם המטרה – ואני הבנתי שזאת המטרה – אני אתכם.

משה גפני: נדבר על פרטים, נדון על הניסוח והכול, בסדר.

משה גפני: אבל אם אתה מתווכח אתי על שלושת הסעיפים האלה, זאת אומרת שהמטרה שלכם היא אחרת לגמרי והיא לא רלוונטית לעניין של שכירות.

משה גפני: לא רלוונטית.

משה גפני: השכירות היא כותרת, זה כדי, כמו בסולם השקילות, כדי לעודד נשים לצאת לעבודה אבל הכוונה היא משהו אחר.

משה גפני: אם הכוונה היא לתת שכירות לאנשים וזה או שיוזיל את מחירי הדירות או ייתן לאנשים מרווח מחיה שתהיה להם קורת גג מעל ראשיהם, יכול להיות שזה גם יוזיל את המחירים – הסעיפים האלה לא רלוונטיים.

משה גפני: אם אתם מתעקשים עליהם, אם אתם מתווכחים על העניין הזה, אני עוצר את הישיבה.

משה גפני: אני לא רוצה להמשיך.

<אפרת פרוקצ'יה: העניין היחידי לגביו יש לנו ויכוח כאן הוא רק עניין התחולה ואני אסביר למה.

<אפרת פרוקצ'יה: חוק עידוד השקעות הון, המשמעות שלו, המטרה שלו היא לעודד השקעת הון חדשה.

<אפרת פרוקצ'יה: הוא לא יכול לחול על השקעת הון שכבר נעשתה כי אז אני לא מעודדת אף אחד לעשות השקעת הון חדשה.

<אפרת פרוקצ'יה: המטרה היא אותה מטרה שאתה דיברת עליה.

<אפרת פרוקצ'יה: המטרה היא בעצם שתי מטרות משולבות כאשר האחת היא בואו תקימו דירות ושהשירות האלה ישמשו להשכרה לטווח ארוך.

<אפרת פרוקצ'יה: אבל אני צריכה את א' כדי ש-ב' יתבצע.

<אפרת פרוקצ'יה: כלומר, אם אין לי השקעת הון בהקמת בניין חדש, אין לי עידוד השקעות הון רק להשכרה לטווח ארוך כי אין שם השקעת הון.

<אפרת פרוקצ'יה: לכן תחת חוק עידוד השקעות הון, אני חייבת השקעת הון אבל מכאן ולהבא.

<אפרת פרוקצ'יה: זה יכול להיות החל מהיום, מיום כניסת החוק לתוקף, או בתאריך עתידי אחר, אבל זה לא יכול להיות על השקעות הון שכבר נעשו בעבר.

<קריאה: אדוני, זה לא מדויק.

רועי פולקמן: גפני, הפער בין מה שרצית לבין מה שהם אומרים.

רועי פולקמן: לתת על דירות של פרטים, מחר בבוקר יש לי בן אדם שיש לו שתי דירות ואתה תגיד שגם אם הוא לא בנה אותן עכשיו, אתה רוצה לתת לו את החוק הזה, למה זה לא רלוונטי?

רועי פולקמן: כי אנחנו לא מפקחים כאן על שכירות ארוכת הטווח.

רועי פולקמן: מה אומרת הנחת היסוד מאחורי החוק הזה?

רועי פולקמן: ואיפה נרחיב?

רועי פולקמן: אם מחר בבוקר יבוא בן אדם ויאמר שיש לי בניין ואני הולך להשקיע בו מספיק כסף, ואנחנו נגדיר את זה, בבניין קיים וכל הבניין עם מספיק דירות או בהתחדשות עירונית או בכל דבר אחר יוסבו לשכירות, שוב, זאת תהיה מסה, יש הגיון.

רועי פולקמן: גם יש כאן השקעת הון כי הפואנטה כאן היא שאם מחר בבוקר אתה תיקח דירה קיימת ותגיד לבן אדם, שמע, קח הטבת מס, למה?

רועי פולקמן: ככה.

רועי פולקמן: החוק לא יודע לפקח על שכירות.

רועי פולקמן: ההנחה כאן אומרת שאנחנו רוצים שחקנים בהיקפים גדולים, או מוסדיים, שזאת תהיה הפכה הגדולה של החוק הזה, שמחר בבוקר יזמים יבנו ומוסדיים ייכנסו.

רועי פולקמן: כל המדינות שיוצר דיבר עליהן, זה לא שיש לפולקמן שתי דירות, אין לי, אלא שיהיה למוסדיים אלף דירות ואז יש שכירות ארוכת טווח.

רועי פולקמן: כמו בפרויקט של רובינשטיין ברעננה שראיתי.

רועי פולקמן: נדרשת כאן השקעת הון.

רועי פולקמן: האמת היא שהחוק הזה בא לדבר על שינוי במס.

רועי פולקמן: אני מסכים שאלה לא שלושים דירות, אני חושב שצריכות להיות 12 דירות, ואני חושב שהדיבור על היתר, הבניין לא צריך להסתיים בזמן החוק אלא רק היתר במהלך התקופה הקובעת.

רועי פולקמן: יש כאן תיקונים.

<שגית אפיק: אם הוא קיבל היתר קודם?

רועי פולקמן: גם בסדר.

<שגית אפיק: זה לא כתוב בחוק.

רועי פולקמן: אלה תיקונים שאני בעדם, אבל בואו לא נבלבל עם רוח החוק כי מחר כל אדם עם שתי דירות יקבל חוק עידוד השקעות הון.

אורן אסף חזן: אדם שעושה עסקת קומבינציה ופתאום יש לו עשר דירות, למה לעתיד?

אורן אסף חזן: תן עכשיו.

אורן אסף חזן: זה לא חייב להיות לעתיד.

מיקי רוזנטל: אני מבקש להתייחס לדברים שנאמרו והם פשוט לא מדויקים בעליל.

מיקי רוזנטל: אומר חבר הכנסת פולקמן מי יפקח על זה.

מיקי רוזנטל: הציבור יפקח על זה.

מיקי רוזנטל: אם אתה נכנס להסכם ובהסכם יש לו מנגנון הצמדה, מי שמשכיר את הדירה, יש לך את המפקחים הכי טובים וזה השוק.

מיקי רוזנטל: זה הציבור.

מיקי רוזנטל: אם אני נכנס להסכם שבו אני משכיר את הדירה ויש לו מנגנון הצמדה ידוע, אם מישהו יחרוג מזה, הראשון שיתלונן על כך זה מי ששוכר את הדירה.

מיקי רוזנטל: יש לך מערכת פיקוח הכי טובה.

מיקי רוזנטל: לא צריך את הממשלה.

מיקי רוזנטל: זה המנגנון הכי טוב.

מיקי רוזנטל: לגבי סוגיית ההיתר.

מיקי רוזנטל: מה עניין שמיטה להר סיני?

מיקי רוזנטל: אם אני עכשיו רוצה להסב את שלושים הדירות שיש לי להשכרה כדי לקבל הטבת מס, למה אני צריך עכשיו היתר חדש?

מיקי רוזנטל: איזה קשקוש זה?

מיקי רוזנטל: הדבר השלישי שנאמר, שחוק עידוד השקעות הון זה רק על הון חדש.

מיקי רוזנטל: גם זה קשקוש.

מיקי רוזנטל: אם יש לי מפעל שייצר עד היום לבנים לארץ ואני מחליט לייצא אותן ואני מייצא יותר מ-25 אחוזים מהסחורה שלי, אני מקבל.

מיקי רוזנטל: לכן אפשר להסב גם הון קיים כדי להשיג מטרה.

מיקי רוזנטל: אתם לא מחוקקים לשם שמים.

אורן אסף חזן: השאלה מה המטרה.

מיקי רוזנטל: המטרה היחידה היא להוזיל את מחירי הדיור.

אורן אסף חזן: נכון.

מיקי רוזנטל: הוזלת מחירי הדיור יכולה להתבצע רק על ידי ויסות השוק.

מיקי רוזנטל: אם אנשים ישכרו דירות לטווח ארוך, הם יורידו את הלחץ מקניית הדירות ואז אנחנו סוף כל סוף נראה הוזלה במחירי הדיור.

מיקי רוזנטל: זאת הדרך היחידה.

מיקי רוזנטל: החוק שאתם מדברים עליו נוגע למאות ואולי לאלפי דירות.

מיקי רוזנטל: אם נצליח לשנות את החוק, אנחנו מדברים על עשרות אלפי דירות.

עמר בר-לב: אני בהחלט מסכים עם רועי שהמהפכה תהיה ברגע שתהיינה חברות שיש להן אלף דירות ובאמת תהיה השכרה לטווח ארוך.

עמר בר-לב: אבל בואו נניח שהחוק מחוקק היום והמהפכה מתחילה היום.

עמר בר-לב: את התוצאה, אם זה יקרה, נתחיל לראות בעוד חמש שנים.

עמר בר-לב: לכן השאלה מה אנחנו רוצים בנוסף לזה להשפיע גם על השוק מחר בבוקר.

עמר בר-לב: השאלה היא מעבר לחזון של החברות עם אלף דירות, שאם הוא יתממש, זה ייקח לפחות חמש שנים.

עמר בר-לב: אנחנו רוצים להשפיע על השוק מחר בבוקר וזה לא אחד על חשבון השני.

עמר בר-לב: זה לא אם היום מורידים את מספר הדירות למינימום עשר או לחמש או ל-15, לא משנה, זה מונע את החזון שרועי אומר.

עמר בר-לב: לכן אני בהחלט חושב שהמטרה של החוק היא השכרה ארוכת טווח כפי שאמרת.

עמר בר-לב: זה לא עידוד השקעות הון.

עמר בר-לב: כל מי שישקיע בעניין הזה, כולל דירות שהיום מושכרות לטווחים קצרים של שנה-שנתיים, אין שום סיבה בעולם שהחוק הזה, אם אנחנו רוצים שההשפעה שלו תהיה כבר בשנה הבאה, יתקשר אליהם.

עמר בר-לב: לכן הרווחנו גם את השקעות ההון לטווח רחוק והמהפכה הכללית בשוק במדינת ישראל, אבל גם בהשפעה לעוד שנה ועוד שנתיים.

אורן אסף חזן: אני אתחיל דווקא מהסוף.

אורן אסף חזן: אני קצת מבולבל.

אורן אסף חזן: אומר כאן פולקמן שיש חזון שבסוף תהיה חברה עם אלף דירות.

אורן אסף חזן: אני באתי לפני שנתיים למי שהיום מכהן כשר הכלכלה של מדינת ישראל אלי כהן, ישבתי אתו כי אליו הפנו אותי מהאוצר, ואמרתי לו שיש חברה מחוץ לארץ שמוכנה לבוא ולבנות 3,000 יחידות דיור להשכרה במחיר מוזל בעסקה כמו כביש 6.

אורן אסף חזן: אתה יודע מה התשובה שקיבלתי?

אורן אסף חזן: אה, אין תקדים לדברים האלה, עזוב, זה לא על השולחן.

אורן אסף חזן: אם אני טועה, שיעמוד כאן שר הכלכלה ויגיד שהוא לא גלגל אותי מהמדרגות.

אורן אסף חזן: יש כאן מישמש.

אורן אסף חזן: אם המטרה – ואני מאמין לך שזו המטרה – לשנות את שוק השכירות – אחת, לפנות יותר דירות, שנית, להוריד את המחירים ושלישית לתת לאנשים ביטחון שיש להם קורת גג לטווח ארוך, שלא מחר בבוקר רוצים לפנות אותם או כופים עליהם מחירים אחרים – זאת לא הדרך.

אורן אסף חזן: זאת לא הצורה.

אורן אסף חזן: אנחנו צריכים לשנות את זה.

אורן אסף חזן: למה אתם מבדילים בין חברות ליחידים?

אורן אסף חזן: זה דבר לא נורמלי.

אורן אסף חזן: איזה אינטרס יש לבן אדם?

משה גפני: החוק של רועי פולקמן מדבר גם על יחידים.

אורן אסף חזן: אני לא רואה את החוק.

אורן אסף חזן: אני רואה על מה נלחמים כאן.

מיקי רוזנטל: כדאי לקרוא את החוק שלו.

רועי פולקמן: אני מסכים עם אורן.

אורן אסף חזן: לא הייתי בתחילת הדיון ולא ראיתי את החוק, אבל אני רואה מה לנגד עיני.

אורן אסף חזן: הדבר הנוסף.

אורן אסף חזן: אם אנחנו אמיתיים, ואמר את זה מיקי הכי טוב, מה שכבר קיים, להיכנס.

אורן אסף חזן: אם אתה מפחד מזה שלא תוכל לעמוד, תכניס חובת דיווח.

אורן אסף חזן: הרי כל אחד מדווח על ההכנסות שיש לו, תכניס חובת דיווח.

אורן אסף חזן: זה הכי פשוט.

אורן אסף חזן: מאוד פשוט גם לאכוף את זה.

אורן אסף חזן: דבר אחד, עוד לא הגענו אליו בכלל, נושא עליית מסים על הדיבידנדים.

אורן אסף חזן: יש כאן כל כך הרבה חורים.

משה גפני: לא הגענו לזה.

אורן אסף חזן: אני אומר, לא הגענו.

אורן אסף חזן: איזה אינטרס יש לבן אדם להיכנס לכאן?

אורן אסף חזן: מורידים לו כאן אבל בסוף התהליך הוא יצטרך לשלם.

מיקי רוזנטל: זאת הערה חשובה.

<ירון בארי: הייתי כאן גם בישיבה הקודמת ודיברתי בשם לקוחה שלי, חברת קומותיים, שבנתה בתל אביב.

<ירון בארי: אני רוצה לומר שלא מדובר במשחק סכום אפס.

<ירון בארי: שוק שכירות בתוך הערים שכבר בנויות, הוא מתנהג בצורה מסוימת וקידום שוק הפריפריה הוא משהו אחר.

<ירון בארי: המנגנון שוועדת הכספים מציעה, אולי הוא נכון לגבי פלח שוק מסוים אבל הוא לא נכון לגבי כל פלחי השוק.

<ירון בארי: לכן אין כל סיבה שהוא יהיה במקום המנגנון הקיים.

<ירון בארי: הוא יכול להיות בנוסף למנגנון הקיים אבל הוא לא יכול להחליף את המנגנון הקיים.

<ירון בארי: במה דברים אמורים.

<ירון בארי: אני בישיבה הקודמת גם העליתי את פסק הדין לדוגמה שהלקוחה שלי קיבלה כנגד מינהלת ההשקעות.

<ירון בארי: מעבר לכשלים ביישום החוק, שאם יש איזושהי טענה מסוימת לכך שהחוק היום לא יעיל, הוא לא יעיל בעיקר כי החוק לא מיושם כמו שצריך ולא כי הוא לא מנוסח כמו שצריך.

<ירון בארי: כשאתה מגיע למינהלת, אתה נתקל בסחבת.

משה גפני: מה אתה מציע?

<ירון בארי: אני מציע שראשית, כדי לעודד יצירה של דירות להשכרה למגורים בתוך הערים הגדולות, היכן שהיום כבר אין מקום יותר לבנות, צריך להשאיר את הרף על הערך הקטן שלו של שש.

<ירון בארי: אני אומר את זה כי תוספת בנייה – ואגב, בית המשפט פסק שכבר היום מוכרת בתוך החוק הקיים, תמ"א 38 שאם רוצים אפשר לייחס אותה גם כן לתוך החוק הקיים – הפרויקטים הללו בדרך כלל זזים סביב חמש דירות, שש דירות, שבע דירות, שמונה דירות ולא יותר מכך.

<ירון בארי: יש כאן מנוף מאוד מאוד גדול ליצירת דירות להשכרה בתוך אזורים שהם כבר בנויים במסה ואין יותר מגרשים לבנות בניין של שלושים דירות.

<ירון בארי: אתה כן רוצה עדיין ליצור לאנשים מקום לשכור גם בתוך הערים הגדולות ולא רק בפריפריה.

<ירון בארי: הרי ועדת רבינוביץ שהוקמה כוועדה ממלכתית בחנה את הנושא.

משה גפני: אמרת את זה בישיבה הקודמת.

<ירון בארי: היא הורידה את המספר משמונה ל-שש.

<ירון בארי: כאן פתאום הקפיצה בדיפרנציאליות היא מאוד מאוד גדולה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אתם רוצים להתייחס לזה?

משה גפני: היה פסק דין של בית המשפט.

<סיוון סיגטי: הלשכה המשפטית, משרד הכלכלה.

<סיוון סיגטי: כן, אפשר להתייחס.

<סיוון סיגטי: למעשה סעיף (ג)(3) שמוצע כאן בהצעת החוק עולה בקנה אחד עם אותו פסק דין.

<שגית אפיק: פסק הדין קבע שגם בלי הסעיף הזה אתם הייתם צריכים לעשות את זה.

<סיוון סיגטי: היה צריך לאשר תוספת.

<שגית אפיק: הוא טוען שהיום אתם מפרשים את המסלול הקיים בצורה שהיא די מסורבלת ומקשה על אנשים להיכנס.

<סיוון סיגטי: הסעיף בצורה מצומצמת.

<סיוון סיגטי: אנחנו החלטנו שלא להגיש ערעור על פסק הדין.

<סיוון סיגטי: קיבלנו אותו.

<סיוון סיגטי: החברה הזו גם הגיעה לדיון במינהלה או שצריכה להגיע לדיון ממש בהקדם וכך אנחנו נפעל בעתיד.

משה גפני: למה אתם קובעים שלושים דירות?

<סיוון סיגטי: לא.

משה גפני: בית המשפט לא כל כך מעניין אותי, מעניין אותי ההיגיון שלכם.

<סיוון סיגטי: לגבי השלושים דירות?

משה גפני: למה אתם קובעים שלושים דירות?

<סיוון סיגטי: היום בחוק אין שלושים דירות.

<שגית אפיק: במסלול הקיים.

<סיוון סיגטי: במסלול הקיים אין שלושים דירות.

משה גפני: לא הבנתי.

<ירון בארי: הם פירשו אותו בצמצום.

משה גפני: אם אפשר, לא לעזור לי.

משה גפני: לא צריך להסביר לי, אני ממילא לא אבין.

משה גפני: למה כתבתם שלושים דירות?

<סיוון סיגטי: אדוני, הנושא של השלושים דירות הוא במסלול החדש, המסלול המהיר שאמור לעבור לרשות המסים.

משה גפני: ומה יהיה במרכז הערים לפי המסלול הקיים, שש דירות?

<סיוון סיגטי: ברשות להשקעות, לפי הנוסח שנמצא בפניך, מדובר על כך שבקשות שיוגשו לרשות להשקעות עד יום כניסתו לתוקף של החוק הזה, יידונו ותתקבל בהן החלטה.

<סיוון סיגטי: בקשות, מאותו שלב, יוגשו רק לרשות המסים.

<שגית אפיק: הם מבטלים את המסלול הזה.

משה גפני: ואז צריך שלושים דירות.

<סיוון סיגטי: ואז צריך שלושים דירות.

עמר בר-לב: אבל למה?

עמר בר-לב: זאת השאלה.

עמר בר-לב: למה שלושים ולא ארבעים ועשרים?

<קריאה: זאת לא היא.

<סיוון סיגטי: זה לא אנחנו.

<קריאה: השלושים דירות, זאת לא המצאה שלהם.

<קריאה: זה לא משרד הכלכלה.

<שגית אפיק: יש להם עמדה.

משה גפני: עמדת ממשלה.

<סיוון סיגטי: אדוני היושב ראש, אני רוצה לומר עוד משהו.

משה גפני: היות ואני לא מבין, ואחרים מבינים, תסבירי לי בדיוק.

משה גפני: היה פסק דין ואתם מיישמים אותו.

<סיוון סיגטי: אנחנו מיישמים אותו.

משה גפני: עד תאריך מסוים ומכאן ואילך לא מיישמים אותו.

<סיוון סיגטי: לא.

<סיוון סיגטי: אדוני, העניין הוא - - -

משה גפני: שש דירות זה בסדר או לא בסדר?

<סיוון סיגטי: אדוני, יש סעיף בחוק שמדבר על זה שאפשר להשכיר בחלק מבניין אם יש בו לפחות שש דירות.

<סיוון סיגטי: הפרשנות הייתה יותר מצמצמת של המינהלה והיא אמרה ש-שש הדירות האלה צריכות להיות בתוך בניין שאושר בעבר כנכס מאושר.

<סיוון סיגטי: זאת אומרת, בניין שהוא בניין להשכרה עם חותמת.

<סיוון סיגטי: בא פסק הדין ואמר שהוא לא מפרש את זה כך, אפשר שגם שש הדירות ייבנו על בניין שלא אושר בעבר כנכס מאושר.

<סיוון סיגטי: קיבלנו את אותו פסק דין, ניישם את החלטת בית המשפט.

<סיוון סיגטי: זה לא נוגע לנושא של שלושים דירות.

עמר בר-לב: אבל למה העליתם מ-שש לשלושים?

<סיוון סיגטי: זה מסלול אחר.

<קריאה: אבל זה משליך ישירות.

משה גפני: אני רוצה לשמוע את הממשלה.

משה גפני: למה שלושים?

<יובל טלר חסון: פסק הדין לא נגע לעניין מספר הדירות.

<יובל טלר חסון: פסק הדין נגע איך מתייחסים לחלק מבניין, האם מתייחסים גם לחלק של בניין שלא אושר, לתוספת בנייה, וזה משהו שהכרענו בו - - -

<שגית אפיק: אבל תמ"א 38 לא הכנסתם.

<קריאה: למה?

<קריאה: יש תוספת בנייה, פסקה (3).

<שגית אפיק: ופינוי-בינוי?

<שגית אפיק: הכנסתם?

<יובל טלר חסון: כן.

<ירון בארי: אבל איזו תוספת בנייה אתה מכיר בתוך העיר של שלושים דירות?

<שגית אפיק: אומרים שבתמ"א יש תשע דירות, אז איך תמ"א נכנס?

<יובל טלר חסון: אם התוספת היא שלושים.

<ירון בארי: איפה יש לך תוספת בנייה של שלושים דירות?

<ירון בארי: אני רק רוצה לומר למה פסק הדין הזה הוא חשוב.

<ירון בארי: משום שהוא בעצם יוצר לנו תמונת מראה של המצב הקיים.

<ירון בארי: אין בתוך הערים על בניין שכבר נבנה או בתמ"א 38 פרקטית, לעולם לא תוכלו להגיע לשלושים דירות.

רועי פולקמן: אנחנו מסכימים.

רועי פולקמן: אני חושב שגם יוצר אמר את זה.

<ירון בארי: אתם חוסמים שוק שלם שהיה יכול להיות והוא לא יהיה יותר.

<שגית אפיק: תסתכל על פסקה (3).

משה גפני: אין שום ערך לדיון הזה.

משה גפני: תודה רבה.

<אבנר לוי: ממלא מקום נשיא התאחדות בוני הארץ.

<אבנר לוי: אדוני, גם בחוק המוצע, גם בחוק הקיים של מאיר שטרית וגם בחוק שאנחנו הולכים לפיו, התחננו כבר שלוש שנים למוסדיים שייכנסו לתכנית הזאת ולא נכנסו אליה כי גם החוק המוצע וגם החוקים הקיימים הם לא כלכליים.

<אבנר לוי: הם נותנים תשואה של בקושי שלושה אחוזים והמוסדיים לא ייכנסו לסוג הזה של השקעה.

<אבנר לוי: אנחנו הצענו תמהיל הרבה יותר נכון כי לפי החוק המוצע לא יבנו דירה אחת להשכרה.

<אבנר לוי: אני בא ממקום שעם כל הצניעות, לי יש חברה מאוד גדולה עם שבעה מפעלים מאושרים, אני איש שטח ואני מכיר את התחום.

<אבנר לוי: אם החוק לא יעמוד על שבעה אחוזים, לא יבנו בנייה להשכרה.

<אבנר לוי: בחוק שטרית עליו התמודדנו וגם התנגדנו, שש שנים כבר חלפו מאותו חוק ולא בנו דירה אחת והתנאים שלו הם הרבה יותר טובים מאשר בחוק המוצע.

<אבנר לוי: אנחנו בהתאחדות בוני הארץ עם BTO הגשנו הצעה כלכלית נכונה שעומדת על שישה-שבעה אחוזים ובתנאים אלה ייכנסו לשוק.

<אבנר לוי: בעניין הזה של שלושים דירות, חברים, יש במדינת ישראל עשרות אלפי מגרשים פרטיים קטנים שעומדים על עשרים דירות ו-15 דירות.

<אבנר לוי: מה הבעיה לתת להם?

<אבנר לוי: הרי כל הדבר הזה הוא מיסוי תיאורטי.

<אבנר לוי: הרי אם הם לא יבנו להשכרה, כלל לא יהיה מיסוי.

<אבנר לוי: למה לא להכניס אותם לתוך הפול הזה?

<אבנר לוי: בעבר, בשנות ה-50, על כל בית דו משפחתי היו נותנים שתי דירות.

<אבנר לוי: היום זכויות הבנייה על המגרשים האלה, אלה עשרים דירות, 15 דירות ולמה לא ניתן לשוק הזה להתרחב?

משה גפני: ולכן אתם מתנגדים לחוק הזה.

<אבנר לוי: אנחנו חושבים שהוא צריך ללכת במינון אותו הצענו שהוא מביא לשבעה אחוזים.

<אבנר לוי: החוק שמוצע מביא אותנו לשלושה אחוזים והוא יהיה דומה לחוק שטרית.

<אבנר לוי: נכשלנו פעם אחת ואנחנו לא רוצים לחזור על זה.

משה גפני: אתם לא נכשלתם.

משה גפני: מי שנכשל, זה מישהו אחר.

משה גפני: אם יהיו שש דירות כמו שקיים היום, זה חוק טוב?

<אבנר לוי: מעולה.

משה גפני: בסדר, יהיו שש דירות.

משה גפני: לא יהיו שש דירות, לא יהיה חוק.

<קריאה: לחברות.

<שגית אפיק: לגבי היתר בנייה, אתם מסכימים שזה יכול להיות גם היתר בנייה קודם?

<שגית אפיק: אמרתם שזה רק ניסוח ותתקנו.

<קריאה: לא.

<אבנר לוי: סליחה, לא סיימתי.

<אבנר לוי: אני רוצה שתבינו שפרויקטים מהסוג הזה, הבנקים לא אוהבים והם גם לא אוהבים ללוות אותם כי התשואה על דירות למגורים היא התשואה הכי נמוכה בכל ענפי הנדל"ן, ממשרדים, ממסחר וכל מה שקשור.

<אבנר לוי: אנחנו הצענו, על מנת לא להזדקק לבנקים, מינון של 75 אחוזים מכירה ו-25 אחוזים השכרה.

<אבנר לוי: על ידי המינון הזה לא נצטרך את הבנקים ואנחנו נוכל לפתוח הרבה מאוד פרויקטים לבנייה להשכרה.

<אבנר לוי: כדי להגיע לתשואה נכונה, חייבים להוריד את המס מ-11 אחוזים לחמישה אחוזים.

<אבנר לוי: בחוק הזה, רק במנה השלישית הוא מגיע לחמישה אחוזים.

<אבנר לוי: אנחנו מציעים היום להוריד אותו לחמישה אחוזים וזה משפר את התשואה על מנת להגיע לשבעה אחוזים.

<שי כהן: לשכת רואי חשבון.

<שי כהן: לא אחזור על מה שנאמר כאן אלא אתייחס לנקודה שלא התייחסו אליה עד עכשיו.

<שי כהן: כשאנחנו מדברים על פרויקטים קטנים של פחות מ-15 דירות, גם הטבת המס בפועל לא כל כך גבוהה.

<שי כהן: כיום על פי החוק, אם ליחיד יש עד 10-15 דירות, חלופת המס עליו היא עשרה אחוזים.

<שי כהן: אותו דבר כשהוא מוכר את הדירות, יהיה לו שיעור מס שבח של 25 אחוזים.

<שי כהן: מה שזה נותן לאותו משקיע, זאת ודאות שלא יגיעו ויאמרו שמדובר כאן בפעילות עסקית ואלה חמישים אחוזים.

<שי כהן: לכן יש כאן ודאות מצד אחד ומצד שני עידוד להשכרה.

<שי כהן: לגבי מגבלת השכירות.

<שי כהן: אני חושב שהיא מיותרת.

<שי כהן: אם נניח עושים ממוצע של 6,000 שקלים, לא עשינו כלום למקומות שם הסכום פחות מכך.

<שי כהן: אבל זה לא מעודד לנו באזור ביקוש.

<שי כהן: נקודה אחרונה חשובה.

<שי כהן: בפרויקטים יש מגבלה לא להשכיר לקרובים.

<שי כהן: יכול להיות לי פרויקט של חמישים דירות ואני רוצה דירה אחת להשכיר לקרוב.

<שי כהן: יוצא שכל הפרויקט לא יוכל להיכנס.

<שי כהן: אני מציע להוציא את הדירה הזאת ולא להעניק לה את ההטבות.

עמר בר-לב: כן, אבל הוא יכול להשכיר לקרוב בשקל וזה מוריד את הממוצע.

<שי כהן: לא.

<שי כהן: הוא יהיה חייב להשכיר בשכירות מלאה אבל לא לפסול את כל הבניין.

<קריאה: אדוני, זה לא נועד להשכרה לקרוב.

<שי כהן: דירה אחת אפשר לא להביא להצעת החוק.

עמר בר-לב: אבל זה מאפשר לו להוריד את המחיר הממוצע.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אתה מתנגד לזה.

<ירון גינדי: חרגנו מהסעיף הזה אבל אני רוצה לחזור.

<ירון גינדי: גם אם אתה ביטלת את סעיף (ג) כולו, מה שאמרת קודם, עדיין נשארנו בתחולת חוק עד 2022 ואת זה אני לא מבין.

<ירון גינדי: למה אנחנו עוצרים את החוק ב-2022?

<ירון גינדי: מה קורה ב-2022 שזה נעצר?

<ירון גינדי: החוק קיים היה ללא הגבלה.

<ירון גינדי: החוק הזה הוא עם הגבלה.

משה גפני: נגיע לשם.

<ירון גינדי: כבר היית שם.

משה גפני: לא הייתי שם.

<שגית אפיק: הגדרה של התקופה הקובעת.

משה גפני: הערתך נרשמה.

<ירון גינדי: זה לעניין התקופה הקובעת.

<ירון גינדי: קראתי את חוות הדעת של BDO עליה דיברו כאן מהתאחדות בוני הארץ.

<ירון גינדי: חוות הדעת של BDO מדברת על כך שבפרויקטים רגילים, התשואה הפנימית של הפרויקט, ה-IRR, היא שמונה אחוזים.

<ירון גינדי: שימו לב עוד פעם, אנחנו רוצים לעודד את היזם לא למכור אלא לייעד את הדירות שלו להשכרה לטווח ארוך למען הדור הצעיר שלנו.

<ירון גינדי: לכן אם אנחנו לא נביא אותו ל-IRR של שמונה אחוזים ונשאיר אותו בארבעה אחוזים, לא עשינו כלום.

<ירון גינדי: הוא לא ייקח את הדירות והוא לא ייעד אותן להשכרה ולא משנה מה יהיה כתוב כאן בחוק.

<חזקיה העצני: לשכת שמאי המקרקעין.

<חזקיה העצני: בינתיים צדיקים, מלאכתם נעשית בידי אחרים.

<חזקיה העצני: רק נקודה נוספת לגבי השכירות.

<חזקיה העצני: השכירות שנקבעה יוצרת איזושהי הדרה.

<חזקיה העצני: מי אמר שאין זכות לגור בשכירות גם במרכזי הערים היקרות?

<חזקיה העצני: נכון שחבר הכנסת פולקמן דיבר על זה שמפחדים שייכנסו תושבי חוץ, אז אפשר למצוא הגדרה לזכאים אבל שגם זוגות צעירים יוכלו לגור במרכזי הערים בדירות יקרות יותר.

<יהודה כתב: אני רוצה לחדד משהו.

<יהודה כתב: חבריי וחברותיי מהאוצר מדברים על מסות גדולות.

<יהודה כתב: יש היום חוק שהמחוקק במדינת ישראל חוקק אותו לפני שנתיים וקוראים לו חוק הריטים.

<יהודה כתב: אף ריט לא נכנס לתחום של בנייה להשכרה.

<יהודה כתב: יש ריט אחד שנכנס בקטן והוא התרסק.

<יהודה כתב: אף ריט לא ייכנס בצורות של אפס או שני אחוזים ועובדה שה-ריטים עובדים כמו ריט אחד וקפיטל סלע, עובדים בנכסים מניבים של משרדים ומרכזים מסחריים.

<יהודה כתב: לא נכנסים למגורים.

מכלוף מיקי זוהר: אני מכיר קצת את החוק.

משה גפני: אורן, זה מפריע.

אורן אסף חזן: הוא עושה לי כאן כאילו פפראצי.

אורן אסף חזן: אמרתי שלפחות יצלם אותי כשאני מחייך.

משה גפני: אם אתה רוצה לצלם, בבקשה לא ליד השולחן.

מכלוף מיקי זוהר: בעיקרון החוק הזה הוא חוק מבורך אלא שהעניין הוא שצריך לוודא שהחוק הזה לא יהיה חוק שהוא ריק מתוכן באופן הזה שהוא יהיה חוק אבל אף אחד לא ישתמש בו.

מכלוף מיקי זוהר: לא יעשו פעולות עם החוק מאחר ואין לו כדאית כלכלית.

מכלוף מיקי זוהר: צריך להבדיל באופן מהותי בין מה שקורה בפריפריה לבין מה שקורה באזור המרכז.

מכלוף מיקי זוהר: באזור המרכז החוק הזה יכול להיות חוק מאוד מאוד יעיל.

מכלוף מיקי זוהר: באזור הפריפריה, הרבה פחות.

מכלוף מיקי זוהר: מדוע?

מכלוף מיקי זוהר: כי המחירים בפריפריה הרבה יותר נמוכים.

משה גפני: אמרנו את זה קודם.

מכלוף מיקי זוהר: רציתי לוודא שיש שוני, צריך להיות שוני מהותי בין המרכז לפריפריה מבחינת הטבות.

מכלוף מיקי זוהר: מה שאני מציע, ואני מציע גם לאנשי המקצוע, ללכת לעשות בדיקה בעניין.

מכלוף מיקי זוהר: אם אני לא טועה, יש כאן הגבלה לשלושים דירות.

מכלוף מיקי זוהר: לדעתי זה צריך להיות מקסימום 15 דירות באזור הפריפריה, כדי שזה יהפוך לכדאי.

מכלוף מיקי זוהר: זה בנושא הפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: נושא שני, נושא אחוזי הדירות להשכרה.

מכלוף מיקי זוהר: צריכים להבין שאם בניין, חמישים אחוזים ממנו ילכו לטובת שכירות, ערך הבניין ירד באופן משמעותי.

מכלוף מיקי זוהר: בניינים שיש בהם חמישים אחוזים שוכרים, אלה בניינים שהערך שלהם יורד.

מכלוף מיקי זוהר: כל הדירות באופן אוטומטי, ערכן ירד כי מה לעשות, שוכר מגיע על תקן מישהו זמני ולא מישהו קבוע והיחס שלו גם לבניין וגם לדירה, היא שונה מאשר יחס של אדם שהוא מחזיק כבעלים של הנכס.

משה גפני: ולכן אתה מתנגד לחוק.

מכלוף מיקי זוהר: לא.

מכלוף מיקי זוהר: נכון שאנחנו לאחרונה ברוח התנגדות, אבל החוק הזה הספציפי, אני לא מתנגד לו.

מכלוף מיקי זוהר: זה חוק טוב.

משה גפני: אתה אומר שזה יוריד את מחירי הדירות.

משה גפני: אם זה יוריד את מחירי הדירות, אנשים לא ייכנסו לפרויקט הזה.

מכלוף מיקי זוהר: אמרתי שצריך להוריד את אחוזי השכירות.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מחייבים קבלן להשכיר דירות, במקום חמישים אחוזים, תרדו לשלושים אחוזים, ל-25 אחוזים.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, צריך גם לעשות הבדל בין הפריפריה למרכז.

מכלוף מיקי זוהר: בסוף צריכים להבין שיש כאן תמהיל כלכלי ליזם והוא צריך להיות תמהיל שישתלם לו כלכלית.

מכלוף מיקי זוהר: אני מניח שהשר כחלון, כפי שאני מכיר אותו, לא רוצה חקיקה שתהיה רק הצהרת חוק אלא הוא רוצה חקיקה שתהיה גם חקיקה שתוביל לשינוי במצב מחירי הדיור.

מכלוף מיקי זוהר: אגב, עושים הרבה פעולות בשביל זה וזו פעולה חשובה.

משה גפני: זה בסדר מה שאמרת.

משה גפני: הוקלטת.

מכלוף מיקי זוהר: תכף תגיד את זה גם בוועדת הכספים הבאה.

מכלוף מיקי זוהר: שם הדברים יישמעו אחרת.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה לומר לכם שבאמת זו חקיקה טובה אבל השינויים האלה, אנחנו חייבים לעשות אותם כדי להבטיח חקיקה יעילה.

משה גפני: לצורך הדיון, אתם יכולים לחזור על שלושת הסעיפים.

משה גפני: "הבניין נבנה מכוח היתר בנייה", אתם נשארים בזה?

<גיא גולדמן: כן.

משה גפני: זאת אומרת, משאירים את זה כמו שזה.

<גיא גולדמן: משאירים את זה כמו שזה.

<אריאל יוצר: אני מציע שלאור ההערות שהערתם כאן, תנו לנו לעשות חשיבה נוספת ולהגיע לדיון הבא שתקיים עם הצעות לפתרון.

<אריאל יוצר: אני לא יודע להבטיח שהן יהיו הצעות שיהיו לרוחכם.

רועי פולקמן: יש לי בקשה אחת, ברשותך היושב ראש.

רועי פולקמן: הסוגיה הגדולה ביותר היא סוגיית הכדאיות.

רועי פולקמן: יש לי מחלוקת ארוכת שנים עם אגף התקציבים על הדבר הזה ועם רשות המסים.

רועי פולקמן: אני מבקש, יש לכם מודל של כלכלה, יש מודל של BDO שהגיע אליכם בימים האחרונות.

רועי פולקמן: אדוני היושב ראש, יש שתי נקודות שמבחינתי חבל על הזמן אם נחוקק את החוק הזה.

משה גפני: חבל על הזמן, מה זה אומר בעברית?

רועי פולקמן: חבל על הזמן במובן שהוא מיותר.

רועי פולקמן: האחד, כי עשו כאן ישראבלוף.

רועי פולקמן: דיברו על חמש שנים.

רועי פולקמן: חמש שנים, זה ישראבלוף כי בעל הדירה מוכר את הדירה את הדירה ביום הראשון.

רועי פולקמן: אין מלאי שכירות.

רועי פולקמן: הוא בא לרועי, אומר לו, תיכנס לדירה, עוד חמש שנים שכר הדירה שלך אני אפחית ממחיר הדירה.

רועי פולקמן: זה ישראבלוף.

רועי פולקמן: זה תרגיל שמדינת ישראל עשתה בעידוד גורמים שדחפו לשם ואין כאן שכירות.

רועי פולקמן: אין מלאי של שכירות.

רועי פולקמן: לראיה, לא נכנסים מוסדיים.

רועי פולקמן: אמרתי את זה לחבריי מאגף התקציבים.

רועי פולקמן: שנית.

רועי פולקמן: הבעיה עם המוסדיים, למה לא נכנסים.

רועי פולקמן: כי החוק הזה בא לדבר על קרקע פרטית.

רועי פולקמן: להגיד לי שיש היום שחקנים ברמת השרון וכמה פרויקטים שנכנסו אליהם שחקנים גדולים, זאת אשליה.

רועי פולקמן: זה גם ישראבלוף כי לקחו קרקעות שוות מאות מיליוני שקלים, באו יזם ואמרו לו קח קרקע בחינם ותבנה.

רועי פולקמן: נגיד האריכו את זה, כבר לא לחמש שנים אלא לעשרים שנים, ועדיין נתת הטבה של 700 אלף שקלים לדירה ואמרת לו: עכשיו, בוא ראה זה פלא, זה כדאי.

רועי פולקמן: כל החוק הזה לא בא בשביל זה.

רועי פולקמן: לכן אני אומר בצורה ברורה, לפחות לא נעבוד על עצמנו.

רועי פולקמן: המטרה היא שעל קרקע פרטית, לא קרקע מדינה, חלקה תבוא בחינם, כי אם אלה זכויות בנייה נוספות ב-דבי או התחדשות עירונית, זאת קרקע חינם.

רועי פולקמן: לכן אני אומר שאם צריך, צריך להוריד לשבעה אחוזים.

רועי פולקמן: אני לא אוהב את הרעיון לצמצם את אחוזי השכירות כי יהיו לנו פחות דירות, אבל מה הציעה התאחדות הקבלנים?

רועי פולקמן: אמרו שאם אתם לא רוצים להוריד את אחוזי המס - - -

<קריאה: רק במרכז אולי.

רועי פולקמן: תגידו פחות דירות.

רועי פולקמן: לא חמישים אחוזים דירות.

רועי פולקמן: תורידו את זה.

רועי פולקמן: ברור שזה יעלה להם את הכדאיות אבל יהיו פחות דירות לשכירות.

רועי פולקמן: ברור שאחד משני הדברים האלה צריך לתת כי אחרת זה לא כדאי.

<קריאה: לפי ההצעה שלנו יבנו דירות להשכרה.

<קריאה: לפי ההצעה שלך, לא יבנו.

משה גפני: אתה לא עונה.

משה גפני: אתה לא יכול להיכנס באמצע.

רועי פולקמן: הדבר היחידי שאני כן רוצה לומר לך.

רועי פולקמן: על כל שאר הדברים שהעלית, גפני, אתה יכול להיות רגוע.

רועי פולקמן: אני חושב ששם הפערים יותר קטנים ואפשר יהיה להוריד את המספרים.

משה גפני: אני לא רגוע בגלל חוק המרכולים.

משה גפני: אז אל תגיד לי להיות רגוע.

רועי פולקמן: ברור.

רועי פולקמן: אני מדבר רק על זה.

משה גפני: אני מבקש כדלהלן.

משה גפני: התקיימו כאן שני דיונים.

משה גפני: האחד היה רגוע ונורמלי.

משה גפני: התעצבנתי מפעם לפעם, אבל לא שמתם לב.

משה גפני: היה היום דיון, וראיתם שאני עצבני.

<אריאל יוצר: לא בגלל המרכולים.

מיקי רוזנטל: לא.

מיקי רוזנטל: בגלל מחירי הדיור.

משה גפני: כן.

משה גפני: אם אתם רוצים לשנות את עמדתכם, תעשו שיעורי בית.

משה גפני: אני לא ממשיך את החוק הזה.

משה גפני: החוק הזה הוא מיותר לגמרי.

משה גפני: אין לו שום ערך.

משה גפני: אני כבר הייתי שם.

משה גפני: מישהו דיבר כאן על המוסדיים – אני עשיתי את החוק של המוסדיים.

משה גפני: אמרתי כאן בוועדה שדירה אחת הוא לא יביא אבל התעקשתם.

משה גפני: אני יודע גם למה התעקשתם – זה הכניס לכם כסף.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אין בעיה.

משה גפני: אני בעד שייכנס כסף לקופת המדינה ושאגף התקציבים יהיה מרוצה.

משה גפני: זה לא יעבור.

משה גפני: אני כבר אחרי זה.

משה גפני: אם יתוקן הכול ברוח הדברים שאני אמרתי, שעורכת הדין פרוקצ'יה אמרה בצדק שלא זאת הכוונה, אז לא זאת הכוונה.

משה גפני: תגידו את זה.

משה גפני: אני לא הולך לשחק את המשחק הזה.

משה גפני: אני אלך לשר האוצר, אני אגיד לו שעובדים עליו, זה לא מביא דירות להשכרה.

משה גפני: זה לא מביא דירות להשכרה בגלל מה שאמר מיקי זוהר, זה לא מביא דירות להשכרה בגלל מה שאמר מיקי רוזנטל, זה לא מביא דירות להשכרה בגלל מה שנאמר כאן.

רועי פולקמן: הסעיפים של על איזה בניין, הם סעיפים מאוד חשובים.

משה גפני: אני רוצה על זה תשובות.

משה גפני: אני מודיע, בלי נדר, לא יהיה חוק כזה, אם לא יתוקנו כל הדברים האלה.

משה גפני: הפירוש שאתם מסתירים מאתנו משהו, כמו שהסתרתם בדברים אחרים.

משה גפני: אתם נותנים לזה כותרות יפות, מיסוי ירוק, שווי שימוש, סולם השקילות ואתם מתכוונים למשהו אחר.

משה גפני: אני נמצא כאן כבר הרבה שנים כדי להבין שאתם עובדים עלינו.

מכלוף מיקי זוהר: גפני, אני תוך שנתיים למדתי את זה.

משה גפני: אחרי שלושים שנים שלי.

מכלוף מיקי זוהר: אני חייב לומר שזה לקח לי שנתיים מהניסיון שרכשתי ממך.

משה גפני: תקנו את הדברים האלה.

משה גפני: אם לא תתקנו את הדברים האלה, חבל על המאמץ.

משה גפני: החברים מבקשים להמשיך לדון.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: נמשיך לדון.

משה גפני: אני מודיע שאם לא תתקנו את הדברים, לא יהיה חוק.

משה גפני: אם תגידו שאלה הדברים שאתם מתקנים, בסדר, נמשיך בישיבה הבאה.

משה גפני: אם לא, לא תמשיך הישיבה הבאה.

<גיא גולדמן: כולל הסיפור של הפריפריה.

<גיא גולדמן: נכון?

משה גפני: ודאי.

מיקי רוזנטל: עלו כאן כמה נקודות והן כולן חשובות.

מיקי רוזנטל: מהעניין של דיבידנדים ועד הפריפריה.

מיקי רוזנטל: כל הדברים.

מיקי רוזנטל: תחשבו על זה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תקריא.

<גיא גולדמן: חלק מבניין שמתקיימים לגביו כל אלה: התנאים שבפסקה (1).

<גיא גולדמן: אלו התנאים של השלושים דירות, של הבנייה לאחר תחילת החוק וכיוצא באלה.

<קריאה: מאיפה אתה מקריא?

<גיא גולדמן: פסקה (2) בעמוד 1168.

משה גפני: הוא לא הסביר את (ג)?

משה גפני: תסביר את (ג).

<גיא גולדמן: את שלושת הפסקאות של (ג) כבר הקראתי.

<גיא גולדמן: הפסקה הראשונה היא שהבניין נבנה מכוח היתר בנייה שיצא אחרי מועד תחילת החוק.

<גיא גולדמן: כסבר היה לנו את הדיון הזה.

<גיא גולדמן: אתם רוצים אחורה, שהבניין כבר עומד.

מיקי רוזנטל: כי אחרת החוק יהיה לחצי שנה.

מיקי רוזנטל: אתה אומר שהחוק ייכנס לתוקף למשל ב-2019 או ב-2018 וב-2022 הוא נגמר.

מיקי רוזנטל: אם כן, על מה החוק?

מיקי רוזנטל: על מה אנחנו דנים?

מיקי רוזנטל: על שלושים דירות?

מיקי רוזנטל: על חמישים דירות?

מיקי רוזנטל: על מאתיים דירות?

<סיוון סיגטי: אדוני היושב ראש, אני חייבת לעשות כאן כמה כוכביות קטנות לגבי התיקונים בסעיף (ג).

<סיוון סיגטי: הם שלושה תיקונים שהם למעשה מיטיבים לעומת החוק הקיים.

<סיוון סיגטי: רק לשים לב.

<סיוון סיגטי: למשל, זה שהבניין צריך להיבנות מכוח היתר בנייה בתקופה הרלוונטית ובתוך ארבע שנים פחות או יותר, לפי התקופה הקובעת, זה עולה קנה אחד עם החוק.

<סיוון סיגטי: ראשית, סעיף 17 לחוק עידוד אומר שצריך להגיש תכנית שיש בדעתך לבצע.

<סיוון סיגטי: זאת אומרת, לפני הביצוע, תבוא בתכנית.

משה גפני: זאת הטבה.

<סיוון סיגטי: רגע.

<סיוון סיגטי: דבר שני הוא שבכלל חוק עידוד סעיף 94 אומר שתבצע תכנית תוך חמש שנים.

<סיוון סיגטי: כאן אומרים לך תבצע תוך ארבע שנים.

משה גפני: זאת הטבה.

<סיוון סיגטי: זאת פחות הטבה.

מיקי רוזנטל: כי יודעים מה הממוצע להיתר בנייה במדינת ישראל.

משה גפני: אנחנו מוותרים על ההטבות האלה.

<סיוון סיגטי: סעיף (2) מדבר על הסבה, הסבה למבנה של מגורים.

<סיוון סיגטי: היום החוק לא מאפשר הסבה.

<סיוון סיגטי: הסעיף השני מדבר על הסבה של מבנה למגורים.

<סיוון סיגטי: היום אין את זה בחוק.

<סיוון סיגטי: היום החוק נותן רק על הקמה או על הרחבה או רכישה של נכס שהוא בניין להשכרה.

<סיוון סיגטי: מוסיפים כאן אלמנט של הסבה וזה משהו שלא קיים בחוק.

<קריאה: בניין שהוא עומד ורק הייעוד של הקרקע שונה.

<קריאה: זה משהו שאין בחוק היום.

<סיוון סיגטי: נגיד ממסחר למגורים.

<סיוון סיגטי: זה משהו שלא קיים היום בחוק.

מיקי רוזנטל: איפה השקיעו כאן?

מיקי רוזנטל: איך זה מסתדר?

מיקי רוזנטל: אני כבר הסברתי שזה לא דבר חדש.

מיקי רוזנטל: זה סותר את מה שאתם אומרים על ההון החדש.

<סיוון סיגטי: זו השקעת הון.

<קריאה: בסוף יש השקעה.

מיקי רוזנטל: איזו השקעה?

<קריאה: יש השקעה בתוך המשרד.

<קריאה: אתה לא יכול לגור במשרד.

<קריאה: כשתעביר אותו לדירת מגורים, יש השקעה הונית.

<קריאה: זאת לא השקעה הונית.

<קריאה: זה ריתוק הון.

מיקי רוזנטל: זה סותר את מה שאמרתם כאן.

מיקי רוזנטל: לא צריך לעשות שום השעה הונית.

<סיוון סיגטי: הדבר השלישי הוא התוספת של הבנייה שעד עכשיו, כמו שאמרנו, פירשנו את זה במינהלה בצורה מאוד מצומצמת שלא אפשרנו אם הנכס היה מאושר בעבר - - -

מיקי רוזנטל: אבל טעיתם.

<סיוון סיגטי: היום יש את פסק דין קומותיים.

<שגית אפיק: היום, בחוק הקיים, יש לכם שש דירות.

<שגית אפיק: אז יש אולי תמ"א של שש דירות אבל תמ"א של שלושים דירות, זאת גם החמרה.

<סיוון סיגטי: אני כבר יכולה לומר שעם תמ"א 38 פחות יש ואחרי פסק הדין של קומותיים ממש מהעת האחרונה ועדיין לא התמודדנו עם המקרים, כך שאני לא יודעת להגיד לך איך זה נראה בפועל.

<שגית אפיק: כנראה שזאת החמרה.

משה גפני: מה שהיא אמרה, זה גם ההסבר שלכם?

<יובל טלר חסון: כל המודל מדבר כרגע על שלושים דירות.

<יובל טלר חסון: ההסדרה תהיה רוחבית.

<יובל טלר חסון: אתם מבקשים להוריד את מספר הדירות, אנחנו ניתן מענה לכל.

משה גפני: יש כאן היתר בנייה.

משה גפני: יש כאן שלושה סעיפים.

משה גפני: אני מבקש לדעת האם ההסבר של עורכת הדין סיגטי הוא העמדה שלכם.

משה גפני: אם זאת העמדה שלכם, חוק לא יהיה.

<יובל טלר חסון: כמו שאמרנו קודם, אנחנו נשב על זה.

משה גפני: אני לא הולך לבנות דירות להשכרה, אני לא הולך להשתמש בהטבות שלכם ואתם עוד אומרים גם שאתם עושים לי טובת.

<יובל טלר חסון: אין מחלוקת שאנחנו רוצים שהחוק הזה יהיה ישים.

משה גפני: יש מחלוקת.

<יובל טלר חסון: אנחנו רוצים שהחוק יהיה ישים.

משה גפני: יש לי בניין, אני בניתי או אני בונה את הבניין הזה, אז אם זה לא יהיה בדיוק לפי מה שנבנה מכוח היתר בנייה - תגידו לי, אתם באמת עושים צחוק.

משה גפני: ועוד עושים לנו טובות.

<יובל טלר חסון: כבר קרה שהוועדה תיקנה חוקים שהוגשו לה.

<ירון בארי: תעשו מדרוג.

<ירון בארי: זה היה יותר סביר אם הייתם עושים מדרוג מפרויקטים קטנים לפרויקטים גדולים.

<ירון בארי: זה היה יותר הגיוני.

<ירון בארי: למה לבטל את הקטנים לגמרי?

<ירון בארי: זה מה שלא ברור.

<קריאה: למה להפנות אותי למדרוג?

<קריאה: מה זה מדרוג?

משה גפני: מה ההסבר לפסקה (2), במהלך התקופה הקרובה?

<גיא גולדמן: פסקה (2) זה שינוי הייעוד עליו דיברה סיוון.

<גיא גולדמן: הייעוד של הקרקע שונה, למשל עבר ממסחרי להשכרה למגורים.

<גיא גולדמן: זאת גם השקעת הון שתזכה להטבה.

<יובל טלר חסון: היום במסגרת החוק לא קיימת אפשרות להסבה.

<יובל טלר חסון: אנחנו מוסיפים את ההסבה של הדירות.

משה גפני: מה זה במהלך התקופה הקובעת?

<גיא גולדמן: זה עד סוף 2022.

משה גפני: ואם זה יהיה ב-2023?

<גיא גולדמן: הוועדה רוצה שיעמדו דירות - - -

משה גפני: איזו ועדה?

<גיא גולדמן: אתם.

משה גפני: אנחנו לא.

משה גפני: לא תהיה הגבלה של זמן כי אחרת זה לא שווה.

<גיא גולדמן: אבל אז ההשכרה תהיה עוד שנים רבות.

משה גפני: אבל המשמעות של העניין היא אם תהיה הגבלה של זמן, אנחנו עצרים את כל העניין הזה.

משה גפני: אתם לא מקשיבים לי.

מיקי רוזנטל: אנחנו מקשיבים.

<יובל טלר חסון: הדירות למגורים, זאת המשמעות של ההטבה.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: לא תהיה מגבלת זמן.

משה גפני: אין צורך במגבלת זמן אלא אם כן אתם מתכוונים שיתחלפו שרי אוצר או משהו.

רועי פולקמן: רגע, המטרה היא לדחוף שזה יקרה מהר.

רועי פולקמן: הרי אם אתה תגיד בלי הגבלת זמן, אז אנשים סתם יגררו את הזמן.

<ירון גינדי: תכניס את הקיימים.

<יובל טלר חסון: אדוני, הטבות המס מנוצלות באופן מיידי.

<ירון גינדי: רועי, תכניסו את הקיימים.

<ירון גינדי: זה יכניס אותם.

רועי פולקמן: זאת לא מטרת החוק.

<אריאל יוצר: רק להבין את ההערה.

<אריאל יוצר: האם התכוונת שלא תהיה מגבלת זמן, על מה?

משה גפני: על כל החוק.

<אריאל יוצר: את העמדה הזו אני מבין, אבל ברור שצריך מנגנון בתוך החוק שמעודד קבלנים ויזמים לסיים לבנות מהר ולהשכיר את הדירה.

משה גפני: כן.

משה גפני: אם כתוצאה מהעובדה הזאת שיש לך כאן הוראת שעה עד תשפ"ב אנשים יבנו יותר מהר וישכירו את הדירות יותר מהר, אתם פשוט טועים.

משה גפני: אם זה כדאי, יעשו את זה.

משה גפני: אם זה לא כדאי, לא יעשו.

<אריאל יוצר: אבל יש דרכים נוספות לתמרץ בנייה מהירה ולאו דווקא להגביל את תחולת החוק או את משך זמן החוק.

<שגית אפיק: אתה עושה כאן שני דברים.

<שגית אפיק: פעם אחת, אתה מגביל, זאת הוראת שעה ואתה סוגר את החוק, ופעם שנייה, אתה רוצה שהכול יקרה במהלך התקופה הקובעת הזאת.

<אריאל יוצר: בסדר, אפשר לדון.

משה גפני: אמרתי את דעתי.

<שגית אפיק: הוא אומר לך לגבי שני הדברים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תסבירו את פסקה (3).

<גיא גולדמן: הפסקה מחילה את אותו דין על תוספת בנייה.

<גיא גולדמן: אם היה בניין קיים אבל מכוח תכנית בנייה מסוימת נוסף חלק מבניין.

משה גפני: ומה המגבלה?

<גיא גולדמן: לגבי התוספת צריכות להיות גם כן שלושים דירות מגורים.

<גיא גולדמן: אנחנו רוצים עוד שלושים דירות.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: לא יהיו שלושים דירות.

משה גפני: אל תעבדו עלי.

משה גפני: אגב, לא שזה כל כך מעניין אותי אבל מה היה בפסק הדין, עד שלושים דירות?

<ירון בארי: אני אסביר.

משה גפני: לא.

משה גפני: אל תסביר.

משה גפני: תענה.

<ירון בארי: היה בניין בן שבע קומות.

<ירון בארי: זה עד שלושים דירות.

<קריאה: זה המצב הקיים.

<קריאה: לא היה קשור למספר הדירות.

<ירון בארי: לא.

<ירון בארי: היה.

<ירון בארי: זה חלק מהתנאים.

<ירון בארי: היה בניין קיים עם מספר דירות מסוים.

<ירון בארי: אנחנו בנינו תוספת של שבע דירות וביקשנו להכיר בו כחלק מבניין בחלק שלנו.

משה גפני: ובזה הכירו.

<ירון בארי: הם לא הכירו.

משה גפני: אבל עכשיו הם הכירו.

<ירון בארי: כן.

משה גפני: אלא שעכשיו הם עושים מכאן ואילך שלושים דירות.

<אריאל יוצר: אפשר להבין את העמדה שלכם לאחר ההסברים שלנו?

משה גפני: העמדה שלנו היא שכל המגבלות האלה ששמים כאן - - -

<אריאל יוצר: הורדנו.

משה גפני: את זאת.

משה גפני: המגבלה של השלושים דירות היא מגבלה לא נכונה.

משה גפני: היא לא משיגה את המטרה.

משה גפני: זה מה שכולם כאן אמרו.

משה גפני: היא לא משיגה את המטרה מכיוון שמה מפריע לך שיש כאלה שעושים שש דירות?

משה גפני: אל תסביר.

משה גפני: הסברת קודם.

משה גפני: אמרתם את עמדתכם.

<אריאל יוצר: הייתי בטוח ששכנעתי.

משה גפני: לא.

משה גפני: מעבר לעובדה שדיברת יפה ובמאור פנים, אנחנו שכנענו את עצמנו.

משה גפני: לא צריך שלושים דירות אלא צריך שזה יהיה כמו שהיה עד היום, שש דירות.

משה גפני: אחרת זה לא משתלם.

מיקי רוזנטל: אדוני, יש עוד כמה סעיפים שאני חושב שהם צריכים לתת עליהם מענה ועוד לא דיברנו עליהם.

מיקי רוזנטל: חוקקו בוועדת הפנים חוק שנוגע למלונות, כאשר תוספת בנייה במלונות קיימים נותנת הטבת מס.

מיקי רוזנטל: אתם ודאי מכירים את זה.

מיקי רוזנטל: נותנת זכויות במלונות קיימים.

מיקי רוזנטל: יש דבר כזה.

משה גפני: למה זה משנה עכשיו?

מיקי רוזנטל: זה היה חוק מושחת אבל הוא עבר.

מיקי רוזנטל: צריך להגיד שאין כפל מבצעים או לחילופין לשים לב לעניין הזה.

משה גפני: זאת לא השכרת דירות.

מיקי רוזנטל: הם יכולים לשנות את הייעוד ולהגיד כן ולפרוץ בזה את אחד החוקים.

משה גפני: לא הייתי מציע לעשות את זה.

מיקי רוזנטל: זה אחד החוקים שהיו הכי חשובים לך וזה נוגע לחוק החופים.

מיקי רוזנטל: מלונות רבים שממוקמים באזורים קרובים לחוף ודירות להשכרה הן הביזנס הכי טוב שהם יכולים לעשות לעצמם.

משה גפני: אני לא הולך על זה.

מיקי רוזנטל: אני אומר לך שצריך לסייג את זה.

מיקי רוזנטל: אני מזכיר את זה כדי לסייג את הדבר הזה, שהוא לא יהיה.

משה גפני: אתה לא בעד.

מיקי רוזנטל: לא.

מיקי רוזנטל: אני נגד.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: זה לא יחול על המקרים האלה.

משה גפני: זה ברור.

משה גפני: אני לא חושב שהתכוונתם שזה יחול.

משה גפני: צריך לציין את זה.

משה גפני: אני מסכים.

מיקי רוזנטל: כי אחרת אנחנו פותחים כאן פתח.

משה גפני: לא רק פותחים פתח.

משה גפני: הפירוש הוא שאנחנו באים כאן לחגוג על איזה דירות יוקרה בחוף הים, מה שאני מנעתי שיבנו על חוף הים.

מיקי רוזנטל: לכן אני מזכיר את זה, כי זה לא מוזכר כאן בחוק וזה צריך להיות ברור.

משה גפני: הם לא התכוונו לזה.

מיקי רוזנטל: הם לא התכוונו, אבל אם זה לא נאמר, זה יכול חלילה להיות.

משה גפני: הערתך נרשמה.

משה גפני: תחשבו ותבדקו אם אתם יכולים להזכיר את זה באיזושהי צורה.

<גיא גולדמן: אני ממשיך בפסקה (ב).

<גיא גולדמן: על התנאים שבפסקה (א) עברנו עכשיו.

<גיא גולדמן: לחברה שלה זכות במקרקעין בחלק מהבניין אין זכות במקרקעין בחלק אחר של הבניין והיא אינה קרוב של אדם אשר לו זכות כאמור.

<גיא גולדמן: ואולם התנאי לפי פסקת משנה זו לא תחול לגבי תוספת בנייה לבניין כאמור בפסקה (1)(ג)(3).

<גיא גולדמן: זאת שמירה על התנאים שקיימים היום למתן ההטבות.

<גיא גולדמן: גם היום מכוח המסלול של המינהלה, אתה לא יכול להשכיר לקרוב או למכור לקרוב.

משה גפני: אבל לא הבנתי את הרישא.

משה גפני: מה זה לחברה שלה זכות במקרקעין?

<גיא גולדמן: אם יש בניין של מאה דירות, אתה יכול שחלק מבניין שהוא שלושים דירות, יינתנו לך הטבות עליו בתנאי שעל החלק האחר מישהו אחר הוא הבעלים שלו.

<קריאה: למה?

<יובל טלר חסון: מתוך תפיסה – סיוון, תקני אותי אם אני טועה – שאם יש לך מאה דירות, תשכיר חמישים אחוזים מהן.

<סיוון סיגטי: כן.

משה גפני: למה המגבלה הזאת?

<גיא גולדמן: אני אומר שוב.

<גיא גולדמן: אם יש לך את היכולת הכלכלית להרים בניין של מאה דירות, בנית, הציפייה היא שכדי לזכות בהטבות, תשכיר חמישים אחוזים מהדירות האלה.

<גיא גולדמן: זה גם המצב שקיים היום במסלול של המינהלה.

משה גפני: אתה יכול לקרוא עוד פעם?

משה גפני: אני לא יודע לקרוא בלי נקודות.

משה גפני: יש לי בעיה.

משה גפני: אתה יכול להקריא ולהגיד לי אם מה שאתה אומר עכשיו כתוב?

<גיא גולדמן: לחברה שלה זכות במקרקעין בחלק מהבניין אין זכות במקרקעין בחלק אחר של הבניין.

משה גפני: מה פירוש?

<גיא גולדמן: כמו שאמרתי.

משה גפני: לא.

משה גפני: מה שאמרת לא כתוב.

<גיא גולדמן: להבנתי כן.

<גיא גולדמן: אפשר להתייחס לשלושים דירות - - -

משה גפני: אני אומר לך מה שהבנתי שכתוב.

משה גפני: תקן אותי אם אני טועה כי אתה מבין יותר ממני.

משה גפני: יש מגרש ועל המגרש הזה אפשר לבנות מאה דירות.

משה גפני: לחברה שלי, אתם מדברים על חברה, אנחנו גם נדבר על יחידים, זכות במקרקעין בחלק מהבניין ואין זכות במקרקעין בחלק אחר של הבניין.

<גיא גולדמן: נכון.

משה גפני: בחלק מהבניין שנבנה בקרקע הזאת, יש לי שם זכות במקרקעין.

משה גפני: אין לי זכות בחלק האחר.

<גיא גולדמן: זה בסדר.

משה גפני: ואם יש לי זכות?

<גיא גולדמן: אז לא כי הציפייה היא שאם יש לך את כל הבניין והוא שלך, הייתה לך את היכולת הכלכלית לבנות את כל הבניין לבדך והציפייה היא שכדי לזכות בהטבות האלה, תשכיר חמישים אחוזים מהמאה.

<גיא גולדמן: לא חמישים אחוזים מהשלושים.

<גיא גולדמן: זה הקונספט של מסלול המינהלה הקיים היום.

<גיא גולדמן: לא שינינו כאן.

<גיא גולדמן: לא החמרנו כאן.

<גיא גולדמן: שמרנו על המצב הקיים במסלול המינהלה.

<גיא גולדמן: לעומת זאת קרוב, זה עניין שונה.

<גיא גולדמן: המטרה היא שלא תשכיר לקרוב.

<גיא גולדמן: החוק לא נועד להשכרה לקרובים.

<גיא גולדמן: הטבות המס לא נועדו להשכרה לקרוב ולמכירה לקרוב.

משה גפני: אמר קודם מיקי זוהר אמירה שדי מתקבלת על הדעת.

משה גפני: למה אתם אומרים חמישים אחוזים?

<גיא גולדמן: זה המסלול הקיים.

<שגית אפיק: אבל המטרה היא לעשות יותר טוב וקל.

משה גפני: אם אפשר בבקשה להוריד את האמירה הזאת, שזה בחוק הקיים.

משה גפני: אין חוק קיים.

משה גפני: אנחנו עכשיו משנים את הכול.

<גיא גולדמן: אבל חלק מהמנגנונים הטכניים.

משה גפני: אמר מיקי זוהר, וזו אמירה שמתקבלת על הדעת, שכאשר חמישים אחוזים הם שכירות, האנשים לא ישכירו את המקום כי זה מוריד את מחירי הדירות.

משה גפני: למה אתם לא מדברים גם על שלושים אחוזים?

משה גפני: למה צריכים להיות חמישים אחוזים?

<יובל טלר חסון: אדוני היושב ראש, ברגע שאנחנו קובעים חמישים אחוזים, זה בנוסף לכך שמדובר כאן בשכירות בהיקפים גדולים שהופכת את זה לחברה מנוהלת, כמו שבחוץ לארץ בפרויקטים דומים שמיועדים לשכירות ארוכת טווח.

<יובל טלר חסון: הבניינים מתוחזקים.

<יובל טלר חסון: מה שחבר הכנסת זוהר מדבר עליו, אלה פרויקטים בהם יש שכירות פרטית בדירה פה ובדירה שם ואז באמת חמישים אחוזים מהדירות הן דירות מושכרות ואז רמת התחזוקה יורדת.

<יובל טלר חסון: ברגע שאנחנו מכניסים חברות גדולות שהן מנהלות את הפרויקטים האלה לטווח ארוך, גם רמת התחזוקה נשארת רמת תחזוקה גבוהה יותר.

<יובל טלר חסון: דבר נוסף, לעניין החמישים אחוזים או 25 אחוזים.

<יובל טלר חסון: ברגע שאנחנו מורידים את הרף, אנחנו מורידים את המס שגורם לחברה להיכנס או לא להיכנס.

<יובל טלר חסון: אם אנחנו מפחיתים את המדרגה, 25 אחוזים מהדירות, אנחנו הופכים את זה למוצר שהוא מוצר של השכרה ולא למוצר של חברה מנהלת.

משה גפני: אבל אם המחירים ירדו, אם הטענה הזאת נכונה, עם כל הכבוד לחברה שמנהלת את המקום, היא לא תסכים בחמישים אחוזים להעביר את זה לשכירות מכיוון שמחירי הדירות בסוף ירדו.

משה גפני: היא מנהלת, אז מה אם היא מנהלת?

משה גפני: אנשים גרים שם זמנית.

משה גפני: אמנם יותר קבוע מאשר הזמני הרגיל בגלל שיש כאן

משה גפני: שכירות לטווח ארוך, אבל עדיין זה עדיין במצב הזה.

משה גפני: אם כן, למה להגביל את זה לחמישים אחוזים?

מיקי רוזנטל: עוד שאלה בעניין הזה.

מיקי רוזנטל: כשעושים פרצלציה, בדרך כלל מגרשים בהיקפים כאלה או על 300 דירות או על מאה דירות, זאת פרצלציה.

מיקי רוזנטל: זאת אומרת, עושים איחוד וחלוקה מחדש.

מיקי רוזנטל: הייתה לי הזכות בחלק מהשטח ועכשיו בגלל שרוצים פרצלציה, אין לי בחלק השני.

מיקי רוזנטל: בעצם אתה מבטל את האפשרות לעשות איחוד וחלוקה מחדש ולזכות בהטבות.

<יובל טלר חסון: למה?

<יובל טלר חסון: לא הבנתי.

מיקי רוזנטל: יש כמה חלקות ביחד שהן מהוות שטח.

מיקי רוזנטל: לחלקות האלה עושים איחוד וחלוקה מחדש בהרבה מאוד מקרים, כמו שאתה יודע, בגלל שזה פרויקט גדול.

מיקי רוזנטל: לי הייתה זכות רק בחלק מהקרקע ועכשיו יש לי זכות על כל הקרקע בגלל שעשו איחוד וחלוקה מחדש.

<יובל טלר חסון: הפוך.

<יובל טלר חסון: האיחוד והחלוקה מפריד את הזכויות.

מיקי רוזנטל: לא.

מיקי רוזנטל: להפך.

מיקי רוזנטל: זה מאחד.

מיקי רוזנטל: יש תהליך כזה ויש תהליך כזה.

מיקי רוזנטל: אני אומר לך שבמיוחד בפרויקטים גדולים יש איחוד וחלוקה.

מיקי רוזנטל: מה קורה עם הזכויות?

מיקי רוזנטל: האם אז אני לא יכול לקבל את הטבת המס בחלק מהמקרים?

מיקי רוזנטל: מסלול שאני מקבל זכויות על כל הקרקע, חלק יחסי.

<יובל טלר חסון: מה שמדובר כאן זה שלחברה עצמה יש זכות.

<יובל טלר חסון: איחוד וחלוקה, מה שקורה זה שעושים איחוד, מאחדים את כל הזכויות ואז מחלקים אותן ברמת המגרשים לכל יזם ויזם.

מיקי רוזנטל: אבל יש גם תהליך הפוך.

<אייל לב ארי: אם הם בשותפות.

מיקי רוזנטל: כן.

<אייל לב ארי: בשותפות במקרקעין או בקניין, אתה לא יכול לייחס את המשבצת הזאת לאיקס ואת המשבצת ההיא לוואי אלא יש ערבוב.

<אייל לב ארי: יש לכל אחד מהם את המאה או את החמישים בצורה לא מוגדרת.

<יובל טלר חסון: בסופו של דבר יש כאן דירות שנמצאות בבעלות של מישהו והשאלה היא בבעלות של מי הן נמצאות.

<יובל טלר חסון: נכון?

מיקי רוזנטל: כן, אבל אתה מבקש ממנו - - -

<יובל טלר חסון: לשותפות יש שחקנים נוספים.

<קריאה: יש כמה שלבים בזכות למקרקעין.

מיקי רוזנטל: אתה מייצר בעיה ואני אסביר לך למה.

מיקי רוזנטל: אתה רוצה שהוא יקבל היתר חדש, לא היתר קיים, ואתה רוצה שהוא יבקש ממך מראש את ההטבה כי הוא הולך להשקיע.

מיקי רוזנטל: זה בתנאים שהיום אתה מציג.

<יובל טלר חסון: מה שמופיע כאן כרגע, הוא לא צריך לבקש מראש.

<יובל טלר חסון: הבנתי שיש בקשה של הקבלנים כן להוסיף בקשה מראש כדי לוודא שיש איזושהי רמה מסוימת של פרה-רולינג אבל כרגע בחוק לא קיימת חובת בקשה מראש.

<קריאה: מסלול ירוק.

<קריאה: מה שהם קוראים מסלול ירוק.

<ירון גינדי: לגבי הסעיף הזה.

<ירון גינדי: אני רוצה לתרגם אותו.

<ירון גינדי: נניח שאני בניתי בניין עם מאה דירות.

<ירון גינדי: על שישים דירות אני לא מבקש מכם כלום.

<ירון גינדי: לא רוצה הטבה ממך.

<ירון גינדי: אל תיתן לי הנחה במס, אל תיתן לי כלום.

<ירון גינדי: אני מוכר אותן בשוק החופשי במחיר מלא ובמס מלא.

<ירון גינדי: אני לוקח ארבעים דירות ואני אומר שאת ארבעים הדירות האלה אני רוצה להכניס לתחולת החוק.

<ירון גינדי: אתה אומר לי בסעיף הזה, לא.

<ירון גינדי: אני שואל אותך למה לא.

<ירון גינדי: על השישים דירות לא ביקשתי ממך שום הטבת מס.

<ירון גינדי: למה אתה לא מאפשר לי?

<ירון גינדי: מה אתם רוצים מאתנו?

משה גפני: תודה.

משה גפני: בשיעורי הבית שלכם תעשו את זה.

משה גפני: אני אמרתי את זה קודם.

<גיא גולדמן: אנחנו נבחן יחד עם משרד הכלכלה.

משה גפני: שאלתי קודם למה על פחות דירות אי אפשר לקבל את הטבת המס.

משה גפני: זה לא יוצר שום בעיה.

<גיא גולדמן: הסברתי את זה קודם.

<גיא גולדמן: נבחן את זה עם משרד הכלכלה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תמשיך.

<ירון גינדי: זה לא רק על פחות.

<ירון גינדי: זה גם על חלק.

<ירון גינדי: שישים דירות מתוך המאה לא בתחולת החוק.

משה גפני: היות והעברית שלי לא מדויקת, צריך להתחשב בעניין הזה.

משה גפני: לזה התכוונתי.

מיקי רוזנטל: תיקחו גם את העניין של הפרצלציה כי ככל שאני חושב על זה, זה יוצר יותר בעיה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: נמשיך.

<גיא גולדמן: "בעל מניות מהותי", "קרוב" – כהגדרתם בסעיף 88 לפקודה.

משה גפני: מה זה?

<גיא גולדמן: בעל מניות מהותי רלוונטי לסעיפים שידברו על ערבויות מאוחר יותר.

<גיא גולדמן: קרוב רלוונטי לסעיף שעכשיו הקראתי, לחלק מבניין.

משה גפני: מה זה סעיף 88 לפקודה?

<שגית אפיק: הגדרה של שליטה.

<שגית אפיק: זאת הגדרה מקובלת.

<שגית אפיק: אחרי כן בחוזר תפרשו שזאת גם חברה וגם יחיד?

<גיא גולדמן: אנחנו נבחן את זה ביחד עם ירון.

משה גפני: לא, אין לכם מה לבחון את זה.

משה גפני: אל תבחנו את זה עם ירון.

<גיא גולדמן: אני צוחק.

<גיא גולדמן: זה נאמר בצחוק.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: צחוק, אני בעד.

<גיא גולדמן: "דירת מגורים" – דירה כהגדרתה בחוק מס הכנסה (תיקוני חקיקה והוראות שונות), התשנ"ב-1992.

<גיא גולדמן: "היתר בנייה" – היתר כמשמעותו בחוק התכנון והבנייה.

<גיא גולדמן: "הכנסה ממכירה או מהשכרה של דירות מגורים" – הכנסה חייבת ממכירת דירות מגורים בבניין להשכרה או השבח הריאלי ממכירה כאמור, או הכנסה חייבת מהשכרה למגורים בבניין להשכרה.

<שגית אפיק: תסביר.

<גיא גולדמן: זה רלוונטי לסעיפים שמדברים על שיעורי המס הנמוכים.

<גיא גולדמן: הם נותנים את שיעורי המס הנמוכים על הכנסה ממכירה או מהשכרה של דירות מגורים.

<גיא גולדמן: כאן אנחנו אומרים על מה אנחנו מדברים, על הכנסה חייבת ממכירות דירות מגורים בבניין להשכרה.

<גיא גולדמן: אנחנו סוגרים כאן את המעגל עם ההגדרות של בניין להשכרה בכל הדבר הזה.

<גיא גולדמן: "השכרה למגורים" – השכרת דירת מגורים ליחיד למטרת מגורים, לתקופה של שנה לפחות.

<גיא גולדמן: מדברים כאן על השכרה אמיתית ולא על השכרה קצבת טווח לשבוע.

<גיא גולדמן: השכרה לשנה, השכרה ליחיד.

<גיא גולדמן: זה המודל ואין צורך להרחיב.

<גיא גולדמן: "השלמת בנייה" – קבלת אישור להספקת חשמל, מים או חיבור של טלפון לבניין, לפי סעיף 157א(ה1) לחוק התכנון והבנייה.

משה גפני: הקבלנים, זה בסדר?

<קריאה: כן.

<גיא גולדמן: זאת הגדרה מקובלת.

<גיא גולדמן: "חברה למעט תאגיד שקוף" - כהגדרתו בסעיף 3ט1(9) לפקודה.

<גיא גולדמן: כיוון שאנחנו כרגע עם יחידים מחוץ לחוק, גם תאגידים שקופים מחוץ לחוק.

<גיא גולדמן: אנחנו מדברים על חברה אמיתית.

משה גפני: יחידים עם בתוך החוק.

<גיא גולדמן: בכל הנושאים נחזור לוועדה.

<שגית אפיק: אם יהיו יחידים, גם חברות יהיו?

<גיא גולדמן: אנחנו ניתן מענה.

<יואב מעוז: קרן הדרים.

<יואב מעוז: אנחנו מקדמים בנייה בפריפריה.

<יואב מעוז: רציתי רק לומר שגם שותפויות וגם יחידים וגם חברות.

<יואב מעוז: כשותפות.

משה גפני: חוץ מיחידים וחברות יש עוד משהו?

<קריאה: עמותות רכישה, קבוצות רכישה.

<קריאה: כל הפורמטים שקמים בשוק.

משה גפני: אתם הקשבתם למה שהם אמרו?

<קריאה: הם הוציאו את קבוצות הרכישה.

<אפרת פרוקצ'יה: נעשה עבודה ונחשוב.

משה גפני: כשאתם חושבים, אני רגוע.

משה גפני: אני שואל.

משה גפני: אם אנחנו נגיע למסקנה ביחד שאלה גם יחידים ולא רק חברות, אלה יהיו גם שותפויות וכל הדברים עליהם הם דיברו?

מיקי רוזנטל: או שיש לכם בעיה עקרונית.

<גיא גולדמן: אנחנו נחזור עם מענה.

משה גפני: העלו החברים הנכבדים אופנים נוספים של למשל שותפויות.

משה גפני: יש כל מיני אופנים כאלה שבונים ויבנו את זה להשכרה והם רוצים להיות בחוק.

משה גפני: אם נכניס גם יחידים, הם גם ייכנסו?

<גיא גולדמן: אנחנו ניתן מענה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תתנו תשובה.

<ירון גינדי: שאלת את התאחדות הקבלנים האם זה מקובל עלינו, אבל צריך רק לזכור שאני השכרתי למישהו לשנה, הוא מיוזמתו, לא יודע מה קרה, לא יכול לשלם לי והוא הלך אחרי עשרה חודשים.

<ירון גינדי: אני הפסדתי את כל החוק?

<קריאה: לא.

<קריאה: למה?

משה גפני: על מה אתה מדבר?

<ירון גינדי: על מה שקראתם קודם.

משה גפני: מה אתה רוצה שיהיה?

משה גפני: שאלתי את הקבלנים האם העניין הזה מקובל.

משה גפני: קבלת אישור להספקת חשמל, מים וכולי לבניין, האם זה בסדר.

משה גפני: הרי זאת הגדרה.

משה גפני: אתה יכול להכניס את מה שאתה מעלה באיזה מקרה חריג כזה שאתה לא מצליח ואתה מביא מישהו.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: שאלתי רק אם ההגדרות האלה הן בסדר והקבלנים אומרים כן.

משה גפני: זה מה ששאלתי ולא מעבר לזה.

משה גפני: לא שאלתי אם זה מקובל עליהם.

<גיא גולדמן: "חברה בעלת בניין להשכרה" – חברה שהיא בעלת זכות במקרקעין בבניין להשכרה מהמועד הראשון להשכרה ובמהלך תקופות ההשכרה למגורים לפי סעיף 53ד4(א).

<גיא גולדמן: בעצם אותה חברה היא בעלת הדירות שמושכרות מהרגע שהבניין הוא בניין להשכרה ועד סוף התקופה בה החברה זכאית להטבות.

<קריאה: צריך להדגיש כאן שזאת השכרה למגורים.

<קריאה: אם אנחנו לדוגמה בשינוי ייעוד, זאת הסבה.

משה גפני: זה כתוב.

<יובל טלר חסון: מדברים על השכרה למגורים.

<קריאה: אז צריך להוסיף כאן.

משה גפני: כתוב.

<קריאה: לא, בראשון לא כתוב השכרה למגורים.

<קריאה: מהמועד הראשון להשכרה.

<קריאה: לא כתוב למגורים.

<גיא גולדמן: כי זאת הגדרה של בניין להשכרה.

<גיא גולדמן: בגלל שיש הגדרה לבניין להשכרה, לכן זה כך.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מגורים.

משה גפני: אתה צודק.

<גיא גולדמן: "חוק התכנון והבנייה" – חוק התכנון והבנייה, התשכ"ה-1965.

<גיא גולדמן: "המועד הראשון להשכרה" – המועד שבו מתקיים לגבי בניין תנאי מהתנאים המנויים בפסקה (1)(ג) להגדרה "בניין להשכרה".

<גיא גולדמן: "מחצית מהדירות בבניין להשכרה" – מחצית מהדירות בבניין להשכרה המהוות ארבעים אחוזים לפחות משטח הרצפות של הבניין.

<גיא גולדמן: הוא צריך להשכיר מחצית מהדירות בבניין.

מיקי רוזנטל: למה ארבעים אחוזים, בגלל השטחים הציבוריים?

<גיא גולדמן: כן.

מיקי רוזנטל: איך הגעתם לארבעים אחוזים?

מיקי רוזנטל: מחצית הדירות מהדירות ולא ארבעים אחוזים מהשטח.

<גיא גולדמן: נכון.

<גיא גולדמן: "תיקון מס' 74" – חוק לעידוד השקעות הון (תיקון מס' 74) (עידוד בניית דירות מגורים להשכרה), התשע"ז-2017.

<גיא גולדמן: "התקופה הקובעת" – התקופה שמיום תחילתו של תיקון מס' 74 עד יום ז' בטבת התשעפ"ג (31 בדצמבר 2022).

משה גפני: לא יהיה.

<גיא גולדמן: רשמנו.

משה גפני: לא להעיר על זה הערות.

<גיא גולדמן: ניתן מענה.

<גיא גולדמן: (ב) בסימן זה תהיה לכל מונח המשמעות שיש לו בפקודה, אלא אם כן נאמר אחרת.

משה גפני: רועי, זה נכון?

משה גפני: אנחנו לא מגבילים את זה בזמן.

רועי פולקמן: מועד התחולה?

משה גפני: כן.

רועי פולקמן: זה לא סותר את העניין של ההיתר.

<גיא גולדמן: זה עניין שונה.

<גיא גולדמן: אלה שני נושאים שונים.

רועי פולקמן: האם זה יעודד קבלת ההטבות וידחוף את השוק קדימה.

<גיא גולדמן: זאת שאלה שבשלב גיבוש הצעת החוק הממשלתית, גם לשכת השר הייתה מעורבת.

מיקי רוזנטל: יש הבדל בין ההיתר לבין תקופת ההטבה.

רועי פולקמן: זה דיון על אסטרטגיה, האם זה נכון להאיץ את זה עכשיו כדי שאנשים ירוצו לעשות את זה עכשיו וכשנגיע ונראה שזה עובד, נחליט.

<גיא גולדמן: הנושא הזה דורש תיאום גם עם לשכת השר.

רועי פולקמן: ברור.

משה גפני: אני רוצה לומר לכם משהו.

משה גפני: אני רוצה להבין.

משה גפני: אם התכנית הזאת תצליח ואנשים יעשו את זה, אנחנו נרצה להמשיך.

משה גפני: למה ניתקע פתאום ב-2022?

<גיא גולדמן: ומה אם היא תיכשל?

משה גפני: מה יקרה אם היא תיכשל?

מיקי רוזנטל: מה המשמעות שהיא תיכשל?

מיקי רוזנטל: שלא יבנו?

מיקי רוזנטל: אז בין כה וכה אין הטבות.

מיקי רוזנטל: אם היא תצליח, אז אדרבה.

משה גפני: זאת מתחילה להיות בעיה כי אתה חושב כמוני.

משה גפני: בתשפ"ג, אם המשיח לא יבוא עד אז, מה יקרה?

מיקי רוזנטל: יבוא.

מיקי רוזנטל: בעזרת השם יבוא.

משה גפני: מה יקרה אם המצב יהיה מצוין ואנשים יבנו להשכרה ולאנשים יהיו פתרונות דיור?

משה גפני: כולנו נשמו ובוודאי נמשיך.

משה גפני: אם זה לא יצליח, מה יקרה?

<גיא גולדמן: אתה חושב שנביא הצעת חוק לביטול?

משה גפני: לא.

משה גפני: יישאר החוק.

משה גפני: מה יקרה?

משה גפני: הרי אנשים לא יבנו להשכרה.

מיקי רוזנטל: אות מתה.

משה גפני: לא יבקשו מכם הטבת מס.

משה גפני: כמו עם המוסדיים.

משה גפני: ישבתם כאן בלהט והסברתם את המוסדיים והכול.

משה גפני: בתמורה למוסדיים קיבלתי למשהו.

משה גפני: אני לא זוכר מה זה היה.

<שגית אפיק: הלוואות לדיור.

משה גפני: הלוואות לדיור.

משה גפני: קיבלתי הלוואות לדיור.

רועי פולקמן: טלר, אתם מכרתם בזול.

רועי פולקמן: תמורת חוק לא ישים נתתם הלוואות לדיור.

משה גפני: נכון, אבל הלוואות לדיור הן לטובת הציבור.

מיקי רוזנטל: אם התקציב למימוש יהיה הפסד להכנסות המדינה, זה חמישה מיליארד שקלים, תבואו לשנות.

רועי פולקמן: השאלה הייתה האם זה שזה מוגבל, יאיץ אנשים לממש את זה.

משה גפני: מה פתאום?

משה גפני: אני כמשקיע קבוע אומר לכם שלא.

רועי פולקמן: בן אדם אומר ששווה לו להאיץ את ההשקעה.

רועי פולקמן: בוא נשאיר את זה.

רועי פולקמן: זה באמת לא נראה לי אירוע.

משה גפני: אבל זה אירוע.

מיקי רוזנטל: פולקמן, אתה מכיר את מדינת ישראל.

מיקי רוזנטל: אם היום החוק הזה נכנס בשנה הבאה לתוקף, אתה מכיר אחד שישכיר דירה לטווח ארוך בשנת 2022?

מיקי רוזנטל: מה קרה לכם?

מיקי רוזנטל: שלוש שנים, כולל היתרים.

רועי פולקמן: מספיק שהוא מוציא היתר עד 2022.

רועי פולקמן: גם אם הוא יסיים את הבנייה ב-2025.

מיקי רוזנטל: זה לא משנה.

מיקי רוזנטל: לא הייתה לו הכנסה.

רועי פולקמן: אין בעיה לתקן את הבסיס שאומר שאם יצא היתר עד 2022, ואז גם אם הבניין יהיה ב-2025, זאת לא בעיה.

משה גפני: מגבלת הזמן מיותרת לגמרי.

משה גפני: אני רוצה להזכיר לכם את המוסדיים.

משה גפני: אתם הבאתם חוק שאנחנו כאן התגלגלנו מצחוק.

משה גפני: באמת.

משה גפני: אני אומר לכם את האמת.

משה גפני: לא נעים לי.

משה גפני: אז לא אמרתי את זה.

רועי פולקמן: הם רצו לתת לך הלוואות לדיור ולכן הביאו חוק לא ישים.

משה גפני: אז אמרתי שאני רוצה שזוג צעיר שמקבל משכנתא, היום זה לא שווה שום דבר, אני מדבר על אותה תקופה, שהוא יקבל באחוז אחד פחות.

משה גפני: אז זה היה משמעותי.

משה גפני: היה ויכוח גדול ואני לא רוצה להזכיר את סגן ראש אגף התקציבים.

משה גפני: הוא נכנס אלי לחדר ואמר לי שהוא בשום פנים ואופן לא מסכים.

משה גפני: היום הוא נמצא באיזו חברה אחרת.

משה גפני: הוא אמר שבשום אופן הוא לא מסכים והוא מוכן לתת את זה למשפחות ברוכות ילדים.

משה גפני: אמרתי לו שאני לא יכול כי מי שביקש ממני את זה, זה זוג חילונים מחולון שאין להם ילדים.

משה גפני: הם רוצים את המשכנתא.

משה גפני: זה לא היה נכון מה שאמרתי לו אבל רציתי להוריד מהעניין, שהוא לא יצא החוצה ויגיד לכתבים הכלכליים שגפני ביקש על החרדים.

משה גפני: הורדתי את זה מהר ואמרתי לו את זה כך.

משה גפני: העברנו את זה אלא שהעברנו את זה כהוראת שעה.

משה גפני: המוסדיים עבר, לא יצא מזה כלום, כלום, כלום ורק המשכנתאות לזוגות צעירים נשארו וזה חשוב מאוד.

משה גפני: בקדנציה הזאת הכנסנו את זה קבוע בחוק, שזה חצי אחוז כי היום הריבית היא יותר נמוכה.

משה גפני: היה כאן נציג משרד השיכון והוא אמר שההטבה הזאת היא מאוד משמעותית.

משה גפני: אם אתם לא תסדרו לי משהו בחוק הזה, הרי מהחוק הזה גם לא יצא כלום.

משה גפני: טוב, לא חשוב.

משה גפני: לא אמרתי את זה.

משה גפני: סתם.

<שגית אפיק: על הארבעים אחוזים אתה שואל?

משה גפני: כן.

משה גפני: ארבעים אחוזים.

משה גפני: מה זה ארבעים אחוזים?

<יובל טלר חסון: זה מה שרציתי להסביר קודם.

<יובל טלר חסון: המטרה היא שלא ישכירו חמישים אחוזים מהדירות אבל כל הדירות יהיו דירות של חדר ולכן קבענו מדרגה שלפחות ארבעים אחוזים משטח הבניין יהיו מיועדים להשכרה.

<יובל טלר חסון: חמישים אחוזים מהדירות.

מיקי רוזנטל: מכלל הדירות.

<שגית אפיק: זה לא פותר את הבעיה.

<יובל טלר חסון: הם יכולים לעשות דירות קטנות אבל הם לא יכולים לעשות דירות קטנות ביחס - - -

רועי פולקמן: הכוונה שאם יש אלף מטרים מרובעים ולא היית כותב את זה, אז אתה יכול לקחת 900 מטרים, לעמוד בכלל חמישים הדירות ולהגיד שאתה בונה דירות של עשרים מטרים ושלושים מטרים וכל השאר דירות ענק למכירה.

<שגית אפיק: אבל כמו שהם כתבו את הנוסחה לא פותרת.

רועי פולקמן: מכל שטח הבנייה של הבניין, ארבעים אחוזים.

<סיוון סיגטי: יש כאן שני תנאים.

<סיוון סיגטי: גם לגבי סך השטח וגם לגבי מספר הדירות.

<סיוון סיגטי: התנאי הזה גם קיים היום אלא שהיום זה עומד על חמישים אחוזים ולא על ארבעים אחוזים.

<סיוון סיגטי: אין כאן שום דבר חדש.

משה גפני: תמשיך לפסקה (ב).

<גיא גולדמן: (ב) בסימן זה לכל מונח תהיה המשמעות שיש לו בפקודה, אלא כן נאמר אחרת.

<גיא גולדמן: הפקודה היא פקודת מס הכנסה.

<גיא גולדמן: (ג) שר האוצר רשאי, בצו, לשנות את הסכום הנקוב בפסקה (1)(ב) להגדרה "בניין להשכרה".

משה גפני: כמובן באישור ועדת הכספים.

משה גפני: לזה התכוונתם.

רועי פולקמן: זה נשמט.

רועי פולקמן: זאת טעות עריכה.

רועי פולקמן: טעות סופר.

משה גפני: ה-6,000 שקלים, זה שנוי במחלוקת.

משה גפני: הועלו על זה כמה השגות.

משה גפני: אם יישאר ושר האוצר רשאי להעלות בצו, הוא רשאי להעלות את זה בצו באישור ועדת הכספים כמו בכל דבר מהסוג הזה.

משה גפני: רבותיי, אני עוצר כאן את הדיון.

משה גפני: אני מבקש לעשות סיכום מהדברים שנעשו או שנאמרו עד עכשיו.

משה גפני: עורכת הדין פרוקצ'יה, אני גם פונה אליך.

משה גפני: אני מבין שיש ויכוח ביניכם.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני לא מתערב.

משה גפני: כשיש ויכוחים, אני אוהב את זה, זה דבר חיובי אבל אני צריך לדעת את האמת בסוף.

משה גפני: המטרה שלנו כוועדת הכספים, לא היו כאן חילוקי דעות בעניין הזה.

משה גפני: אנחנו מעוניינים שכמה שיותר דירות יהיו להשכרה וייכנסו למסלול הזה.

משה גפני: ייכנסו למסלול הזה, זה לא קשור לבנייה, לא קשור מבחינתנו לעידוד השקעות הון.

משה גפני: מבחינתנו זה קשור להוזלת מחירי השכירות ולאפשר למשפחות ולזוגות צעירים שתהיה להם קורת גג לטווח ארוך.

משה גפני: היום זה לא קיים.

משה גפני: היום אין את המציאות הזאת בסדר גודל המוני.

משה גפני: זה יהיה עם החוק הזה.

משה גפני: אני חולק על מיקי רוזנטל שאומר שיהיו כמה מאות או כמה אלפים.

משה גפני: לא תהיה אפילו דירה אחת.

משה גפני: אחת לא תהיה.

משה גפני: זה בדיוק המוסדיים.

משה גפני: אף אחד לא יבנה אבל מה, היות ולא למדתי ליבה, אז לא נורא מה שאני אומר.

משה גפני: אתם למדתם ואתם יודעים יותר טוב ממני.

משה גפני: אמרתי את זה גם במוסדיים.

מיקי רוזנטל: בשתי האפשרויות.

מיקי רוזנטל: ואם יבנו כמה מאות, מה זה משנה?

משה גפני: לא משנה.

משה גפני: לא יבנו.

מיקי רוזנטל: זה לא ישנה כלום.

משה גפני: לא יבנו.

משה גפני: מי יבנה?

משה גפני: תגיד לי מי יבנה.

משה גפני: אתה מכיר אותו, את הפומרנץ הזה?

משה גפני: לא יבנו.

מיקי רוזנטל: זה חוק טוב.

משה גפני: היות ואני הולך לעשות כאן חוק ריק מתוכן אתם צריכים לתת לי הטבה לזוגות הצעירים כמו שנתתם אז.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: זה סתם אני אומר בצחוק.

משה גפני: אני לא מתכוון לזה.

משה גפני: צריך לשנות את זה.

משה גפני: העמדה שלנו היא שצריך לשנות את זה באופן דרמטי, להכניס לחוק הזה שהוא חיובי במהותו, הוא לא סתם חוק, זה לא המוסדיים, להכניס לחוק הזה את כל מה שדיברנו כאן בוועדה.

משה גפני: אם אתם רוצים שהחוק הזה יעבור, צריך להכניס את היחידים, צריך להפחית את מספר הדירות, צריך להפחית את האחוזים.

משה גפני: נאמרו כאן הרבה דברים שהם גם נשמעים הגיוניים.

משה גפני: אם אתם חוזרים אלי ואומרים שאתם לא יכולים לעשות את זה בגלל א', ב', ג' או אפילו בלי לנמק, בסדר, ניפרד כידידים.

משה גפני: כותב לי מנכ"ל התנועה לאיכות השלטון שאין לי את הבעיות שיש להם.

משה גפני: הוא כותב לי כדלהלן, אתמול: אני מבקש לדעת למה שנתיים החוק של תשלום במזומן מתעכב.

משה גפני: מה עמדתך בעניין ומה אתה חושב שצריך לעשות.

משה גפני: אני רוצה לספר לכם, אני לא יודע אם אתם יודעים, השימוש במזומן נמצא אצל סלומינסקי בוועדת החוקה ולא התקיים שם אפילו דיון אחד.

משה גפני: שנתיים לא התקיים דיון אחד.

משה גפני: התנועה לאיכות השלטון כותבת לי ולמה היא כותבת לי?

משה גפני: היות ואתה חרדי והחרדים משתמשים במזומן, אז למה בוועדת החוקה לא מקדמים את החוק.

משה גפני: איתן, אתה לא תבין את זה, אתה קיבוצניק.

מיקי רוזנטל: אין לו מזומן.

מיקי רוזנטל: הקיבוצניקים עניים.

מיקי רוזנטל: אין להם מזומן.

איתן ברושי: אל תדאגו לנו.

איתן ברושי: כבר חשבתי שאדם נורמלי אומר שאם אלה כספים, זה גפני.

איתן ברושי: לא ידעו על ועדת הרפורמות.

משה גפני: לא.

משה גפני: זה נמצא בוועדת החוקה.

איתן ברושי: הם לא מכירים את הפוילע שטיקים של הכנסת.

משה גפני: הוא שואל אותי למה זה מתעכב בוועדת החוקה.

משה גפני: אני עוד מעט אכתוב לו למה הבוס שלו הג'ינג'י לוקח כל מיני תיקים כאלה אחרי שהוא מדבר עליהם ציבורית.

משה גפני: אם הייתה מדינה מסודרת, היו כבר מזמן מעמידים אותו לדין.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הפסקה עשר דקות וממשיכים בדיון הבא.