הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 186, 2017-12-12 12:00

יפעת שאשא ביטון: צהריים טובים לכולם.

יפעת שאשא ביטון: ברשות

יפעת שאשא ביטון: כם אני פותחת את דיון הוועדה בנושא הקלות הבלתי נסבלת של קניית רובי אוויר והשימוש בהם בידי ילדים ובני נוער.

יפעת שאשא ביטון: לפני שאנחנו נפתח בדיון, אני רוצה שאנחנו נצפה בכתבה ששודרה בערוץ 10.

יפעת שאשא ביטון: היא תהיה בעצם איזו שהיא פלטפורמה וטריגר לדיון ואחר כך ננתח בעצם באיזו מציאות אנחנו נמצאים ומה אנחנו צריכים לעשות כדי לשנות אותה.

יפעת שאשא ביטון: אז בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: מוצג סרטון

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהשידור מקפל בתוכו את כל הסוגיה והוא באמת פלטפורמה לדיון, כשאני אומר, יש שלושה דברים שמאד מטרידים אוי.

יפעת שאשא ביטון: פעם אחת זו באמת הקלות הבלתי נסבלת שבה אפשר להשיג את כלי הנשק הזה.

יפעת שאשא ביטון: הפעם השנייה זו תפיסת המציאות של הילדים, מבחינת השימוש שהם עושים בכלי הנשק.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת מבחינתם זה מעשה קונדס, זה עוד צעצוע ולאט לאט זה יתפתח גם לכלי שדרכו אפשר, אתם יודעים, להשתעשע ולהפחיד את החברים וזה הגיע עד לכדי שימוש בהפחדה של סגל, שגם כאן זה אומר משהו עלינו.

יפעת שאשא ביטון: איפה הסמכות של המורים, איפה ההרתעה שיש לילדים בנקיטה שלהם באלימות כלפי סגל חינוכי.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת תנסו רגע לחשוב על זה, ותבינו שזה כשלעצמו גם תופעה שצריך לטפל ובה והיא לא נתפסת; שלא לדבר על ההיבטים הביטחוניים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נמצאים במדינה שלצערנו הרב אנחנו מאוימים, אם זה סכינאות, אם זה פיגועים בצורה אחרת.

יפעת שאשא ביטון: לא נוכל לדעת מתי זה ביביגאן ומתי זה נשק חם.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת יש לזה עוד הרבה מאד השלכות מעבר לעצם זה שזה רובה אוויר.

יפעת שאשא ביטון: השאלה היא איך אנחנו פעם אחת ממגרים את התופעה הזו, את הדבר הזה שנחשפנו אליו לפני שהוא באמת הופך להיות מכת מדינה, ופעם שנייה איך אנחנו מתמודדים מבחינת הילדים, כדי שהם יבינו שזה לא משחק מחשב ואנחנו לא נמצאים באיזה שהוא סרט מלחמה.

יפעת שאשא ביטון: אז אני אפתח עם המשרד לביטחון פנים.

יפעת שאשא ביטון: מה זה?

יפעת שאשא ביטון: זה כלי נשק?

יפעת שאשא ביטון: זה כלי ירייה?

יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו אמורים להתייחס לזה מבחינת המהות החוקית של זה.

<מאיר פיקס: שלום.

<מאיר פיקס: אנחנו מתייחסים לדבר הזה, שנקרא איירסופט, לא ככלי ירייה.

<מאיר פיקס: ההגדרה הקיימת בחוק כלי ירייה מתייחסת לרובים ולדברים ספציפיים והאיירסופט הזה לא נכלל בהגדרה של כלי ירייה.

<מאיר פיקס: לאור הבעייתיות שקיימת בשימוש, כמו שראינו בסרטון, אנחנו ביחד, בשיתוף פעולה עם המשטרה ועם משרד הכלכלה, רוצים לקדם הצעת חוק במסגרת חוק הפיקוח על צעצועים מסוכנים, שתאסור החזקה אל הדבר הזה שנקרא אייר-סופט, וגם כלים נוספים שנגדיר אותם וככה למעשה לתת מענה לתופעה הזאת.

<מאיר פיקס: זה מבחינתנו כרגע.

יפעת שאשא ביטון: מה זה רוצים?

יפעת שאשא ביטון: כאילו רצון טוב זה יופי, מה קורה בתכלס?

<מאיר פיקס: לא, זה יותר מזה.

<מאיר פיקס: כרגע על שולחן ועדת הכלכלה מתנהל דיון וזה בשלבים מתקדמים, אני מקווה, כדי באמת להביא את זה לפיתרון כמה שיותר מהר.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, זה אומר שבעצם המשמעות של הצעת החוק, ברגע שזה עובר וזה נכנס לספר החוקים, מה זה אומר?

יפעת שאשא ביטון: מי שמחזיק את כלי הנשק הזה ומוכר אותו זה פלילי?

יפעת שאשא ביטון: יש מאסר או איזו שהיא סנקציה לצד זה?

יפעת שאשא ביטון: ילד שמשתמש בזה מה זה אומר?

<מאיר פיקס: יש כוונה לאסור החזקה וייצור וייבוא וייצוא וכמובן תהיה על זה גם סנקציה פלילית.

<מאיר פיקס: כרגע אנחנו עדיין לא יודעים לתת תשובה, כי זה בדיונים עם המשטרה ועם משרד המשפטים לגבי מה העונש שיהיה על זה, אבל בהחלט זה יהיה משהו פלילי.

<מאיר פיקס: צריך שוב רק להגיד שהכוונה היא לא לתת לזה רישיון, אלא לאסור את ההחזקה ואת הייצור והייבוא של האיירסופט הזה ומי שכן יוכל לעשות שימוש בזה, זה יהיה במסגרת עסק, שמשרד הכלכלה ייתן לו היתר עם תנאים ולאחר שהמשטרה תבדוק את בעל העסק.

<מאיר פיקס: כן נאפשר מנגנון שיאפר שימוש בזה, אבל לא לאזרח הפרטי ורק במסגרת עסקים לצורכי ספורט.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, שמרית היועצת המשפטית רוצה לשאול.

<שמרית גיטלין שקד: אז בעצם היום כרגע גם מכוח צו הפיקוח על מצרכים ושירותים, איסור ייצור-יבוא ומכירה של צעצועים מסוכנים, בעצם אתם יכולים כבר היום לאסור את ההפצה, את המכירה, את כל הפעילות הזו שאתה מדבר עליה, ככל שזה חל על העוסק.

<שמרית גיטלין שקד: כרגע אני מבינה שאתה מדבר על הצעת החוק שנמצאת בוועדת הכלכלה, שבעצם מנתקת את הזיקה של צו הפיקוח למצב חירום, אבל בעצם אני מנסה להבין מה יהיה ההבדל.

<שמרית גיטלין שקד: כי גם היום כבר יש לך את האיסור הזה.

<מאיר פיקס: היום האיסור על משרד הכלכלה, באחריות משרד הכלכלה.

<מאיר פיקס: היום זה לא בדיוק מוגדר, אבל האיסור הוא על החזקה, סליחה, על ייבוא והחזקה לצורכי עסק.

<שמרית גיטלין שקד: גם למכור וגם להעביר.

<מאיר פיקס: כן, אבל לצורכי עסק, לא החזקה פרטית.

<מאיר פיקס: המטרה של התיקון לחוק זה לאסור גם על החזקה פרטית.

<שמרית גיטלין שקד: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת גם אסור יהיה למכור את זה, אלא אם כן זה לצורכי ספורט.

<מאיר פיקס: נכון.

יפעת שאשא ביטון: וגם אסור להחזיק בזה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שגם המחזיק, זה יהווה איזו שהיא עבירה פלילית.

יפעת שאשא ביטון: מה קורה כשאנחנו מדברים על ילדים?

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שבעצם ילדים מתחת לגיל 12 בכלל לא נושאים באחריות פלילית.

יפעת שאשא ביטון: מה אנחנו יכולים לנקוט כלפיהם?

<מאיר פיקס: באמת כפי שהערת זה בעייתי כלפי ילדים, כי הם באמת לא נושאים באחריות פלילית, אבל המשטרה, עם הכלים שיש לה, תיתן מענה גם לתופעה הזאת; וכמובן יש כאן עוד שחקנים.

<מאיר פיקס: זה משרד החינוך וזה עוד גורמים שצריכים לתת מענה לבעיה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז אני רוצה רגע להתחבר לסוף הדברים שלך.

יפעת שאשא ביטון: אין שאלה שלצד ההרתעה והענישה אנחנו רוצים שיהיה פה גם תהליך חינוכי, כי בסופו של דבר אנחנו רוצים להרוויח את הילדים האלה ולהסביר להם שתפיסת המציאות שלהם היא לא בדיוק המציאות עצמה ולא כפי שהדברים צריכים להיות מבחינה נורמטיבית, בלי שאנחנו כמובן מוותרים על ענישה והרתעה.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת את זה, חוזרת ואומרת, כי אם אנחנו לא נעשה גם את זה, אז אנחנו לא באמת נצליח לייצר כאן איזה שהוא שינוי.

יפעת שאשא ביטון: כאן אני רוצה לפנות למשרד החינוך בהיבט הזה.

יפעת שאשא ביטון: מה עושים שם?

יפעת שאשא ביטון: מה עושים בתוך מערכת החינוך?

יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו בעצם מגיעים לילדים האלה ומסבירים להם, חברים, זה לא משחק ילדים.

<הילה סגל: אני הילה ממשרד החינוך.

<הילה סגל: אני רוצה להגיד שאנחנו מקבלים פניות בתקופה האחרונה באמת מבתי ספר.

<הילה סגל: המורכבות הגדולה שלנו היא עם ההורים.

<הילה סגל: יותר קשה לנו בפער שבין ההורה, שחושב שזה משחק או צעצוע, וכשמדובר בילדים צעירים, ילדים מתחת לגיל 12, מי שקונה, מי שרוכש, מי ששם נמצא ויודע על הפעילות של הילד עם רובה האוויר זה ההורים.

<הילה סגל: אז על פי הנהלים שלנו, קודם כל, על אף שזה לא מוגדר בחוק, מבחינתנו על פי חוזר מנכ"ל, עצם ההבאה של רובה אוויר לבית ספר, מחייבת הגשת תלונה במשטרה ובמידה ומדובר בילד מתחת לגיל האחריות הפלילית, פנייה לעובד סוציאלי לחוק נוער, בשל הדאגה הגדולה להתנהלות שכזאת.

<הילה סגל: אבל אני יכולה להגיד, מכמה פניות שאנחנו מודעים אליהן לאחרונה, שהדיאלוג עם ההורים הוא מורכב, כי הדאגה היא לא רק לשימוש בתוך בית הספר, הדאגה היא גם לשימוש שקורה אחר הצהריים עם חברים ובזמנים שבית הספר לא מתקיים.

<הילה סגל: ושם יש מקומות שבהם ההורים לא רואים את המורכבות ולא מבינים את הבעיה וכאן זה חוזר לאיזו שהיא החזקה משותפת של כולנו ביחד.

יפעת שאשא ביטון: נכון, כי זו באמת תפיסה, אגב.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת ילד שהוא ילד טוב, לצורך העניין, שההורים קנו לו את הצעצוע הזה והוא מחזיק בו, אז לא נראית איזו שהיא דרמה גדולה, אבל אנחנו כולנו רואים לאן זה בעצם יכול להתגלגל וזה מחזיר אותי חזרה רגע למשרד לביטחון פנים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רואים את הסרטונים האלה ביוטיוב, אנחנו רואים את זה ברשתות החברתיות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו חייבים לסנן אותם.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת תראה, ילדים שמספרים איפה הם קונים את זה, איך משתמשים בזה, מה אפשר לעשות בזה.

יפעת שאשא ביטון: הם נותנים רעיונות גם למי שלא היו לו רעיונות עד היום.

יפעת שאשא ביטון: איפה אנחנו כאן כמערכת, אפרופו האפליקציה של מאור וכל מה שאנחנו מנסים לייצר כחלק מהביטחון שלנו באינטרנט.

יפעת שאשא ביטון: איפה אנחנו?

<מאיר פיקס: כפי שציינתי מקודם, אנחנו מודעים לבעיה ולחומרה שלה ואנחנו באמת פועלים כדי בהקדם לתת את המענה החוקי שיאסור החזקה, שימוש וייצור.

יפעת שאשא ביטון: עזוב את זה.

יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו מסננים את התכנים האלה?

יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו בעצם מקבלים את הכלים כדי שכל סרטוני היוטיוב שראינו, של הקטינים שהיו שם, פשוט מוסרים מהרשת.

יפעת שאשא ביטון: ההתכתבויות שלהם.

יפעת שאשא ביטון: מנהלת הוועדה, בהקלה פשוטה של איך רוכשים או איפה רוכשים רובה אוויר, חוברת בעניין של רגע.

יפעת שאשא ביטון: בכלל לא צריך להתאמץ.

יפעת שאשא ביטון: זה רק לבחור מכל האפשרויות שיש כאן.

יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו שולטים בסינון התכנים האלה ברשת?

<מאיר פיקס: אני לא-.

<מאיר פיקס: אין לנו - - -

יפעת שאשא ביטון: מישהו אחר?

<ויקי אלעמרי: זה יותר לדעתי משרד התקשורת, ולא בטוח, ככל שההבנה שיש לזה מורכבות וזה חשוב וכל מה שאמרת, אני מסכימה.

<ויקי אלעמרי: הסרת תכנים זה לא כל כך פשוט, כי יש את המורכבות של מה מותר, מה אפשרי לחסום ולא אפשרי וצריך לעבוד בעצם מול הגורמים שקשורים לאינטרנט כמו פייסבוק ולשבת איתם לאיזה שהוא דיון משותף, כדי להחליט על הסרת הסרטונים האלה.

יפעת שאשא ביטון: מה המשמעות של אפליקציית מאור בתוך הסיפור הזה?

<ויקי אלעמרי: אז באמת צריך לפנות לאפליקציית מאור ולהעלות את הנושא הזה אחרי הדיון הזה ולשמוע את חוות דעתם, כי הם בעצם עובדים עם כל הגורמים האלה, שעליהם אנחנו מדברים בנוגע לרשתות החברתיות ולבדוק מבחינה מעשית פרקטית מה באמת ניתן לעשות כדי לסנן את כל התכנים האלה.

יפעת שאשא ביטון: מישהו יודע לומר לי מה הסטאטוס של האפליקציה, מבחינת הפעלה שלה?

יפעת שאשא ביטון: לא? אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו באמת נכנס לדיון את כל השותפים.

<מאיר פיקס: צריך באמת לפנות ואנחנו יכולים לפנות למערך מאור ולראות איפה זה עומד באמת, הנושא זה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

<ג'ק אדרי: אני הייתי רוצה להגיד משהו קטן.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, רק שם לפרוטוקול.

<ג'ק אדרי: ג'ק אדרי, ראש תחום טכנולוגיות בכלי ירייה.

<ג'ק אדרי: קודם כל יש הבחנה.

<ג'ק אדרי: צריך לעשות את ההבחנה בין איירסופט לרובה אוויר.

<ג'ק אדרי: רובה אוויר הוא ברישיון, איירסופט הוא לא ברישיון, אז ככה שצריך לשים את הדברים על דיוקם, כי איירסופט זה מה שאנחנו ראינו בכתבה.

<ג'ק אדרי: לגבי האיירסופט יש עוד עניין, שגם המשטרה העלתה.

<ג'ק אדרי: גם המפכ"ל ביקש, בגלל שיש אפשרות לעשות הסבה לעוד גורם מאד בקלות, על האיירסופט, לרובה אמיתי, לרובה חי.

<ג'ק אדרי: וזה עוד היבט שצריך לתת את הדעת עליו.

יפעת שאשא ביטון: שמה המשמעות של זה?

<ג'ק אדרי: המשמעות זה לקחת כמו שראינו - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, לקחת רובה כזה, להפוך אותו לרובה אוויר – אתה אומר צריך לתת על זה את הדעת, מאיזו בחינה?

<ג'ק אדרי: לא רובה אוויר.

יפעת שאשא ביטון: לנשק חם?

<ג'ק אדרי: לנשק חם.

<מאיר פיקס: לזה הצעת החוק באה לתת מענה, לדבר הזה.

<מאיר פיקס: גם לחשש מהסבה.

יפעת שאשא ביטון: זה אומר שבעצם אז אסור להחזיק את זה ואסור למכור את זה, בין אם זה איירסופט, רובה אוויר, או כל כלי נשק אחר שאפשר, כלי ירייה אחר שאפשר להפוך אותו לירי בנשק חם.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: נציג משרד הכלכלה.

יפעת שאשא ביטון: סליחה, אתה לא סיימת?

<ג'ק אדרי: כן, עוד משהו.

<ג'ק אדרי: זה נושא אחד.

<ג'ק אדרי: נושא שני, לשאלתך, כשתהיה אפשרות לבקר את הייבוא והייצוא, אז פה בעצם נוכל לבקר מי מוכר את הדברים ופה אני מתחבר למשרד החינוך, שבאמת ההורים הם הרוכשים בסופו של דבר של האיירסופטים האלה.

<ג'ק אדרי: ואם נבוא ונבקר על הדברים האלה היום, ואני אישית שבוע שעבר ביקרתי אצל הבחור הזה, קוראים לו אליה, מטקטיקל זון, שהוא בעצם הגוף כמעט היחיד שמוכר את האיירסופט.

<ג'ק אדרי: בטעות מישהו הגיע עם רובה שנראה אמיתי לגמרי ושאלתי אותו מאיפה הוא קנה.

<ג'ק אדרי: הוא אמר לי שיש איזה מישהו ברחובות או בראשון שמכר לו והוא מתאמן בגינה.

<ג'ק אדרי: וההורה מגיע ורוצה.

<ג'ק אדרי: זה בעיני, ודרך אגב גם בעיני המכון של הירייה, של טקטיקל זון, שהוא רוצה להחזיר את זה.

<ג'ק אדרי: מבחינתנו הוא מוכן שרק יתאמנו אצלו, ודאי.

<ג'ק אדרי: אבל זו הבעיה ושגם ההורים קונים את זה.

יפעת שאשא ביטון: אז יש לי פה שאלה קשה אולי ואני באמת שואלת אותה.

יפעת שאשא ביטון: זו לא קביעה, כי אני יודעת שזה מורכב, אבל במיוחד לגבי ילדים שהם מתחת לגיל האחריות הפלילית, אם לא כדאי להטיל אחריות על ההורים, כי ההורים הם אלה שרוכשים את זה.

יפעת שאשא ביטון: אז אני אבקש לבחון את זה, כי יכול להיות שדרך זה אנחנו נוכל לייצר הרתעה גם בקרב הילדים וגם בקרב ההורים.

<מאיר פיקס: לגבי כל צעצוע, אבל זה לא בהכרח רק לגבי העניין הזה.

<מאיר פיקס: זה שאלה כללית.

<קריאה: כל צעצוע מסוכן.

<קריאה: אבל זה יכול להפוך להיות כלי ירי חם.

<קריאה: זה קצת בדרגה גבוהה יותר, נכון.

יפעת שאשא ביטון: בואו נתחיל שם.

יפעת שאשא ביטון: איפה שהוא צריך להתחיל.

יפעת שאשא ביטון: במיוחד כשאנחנו מדברים על כלי שיכול להוות סיכון וכבר עכשיו הסבירו לנו שהוא אפילו יכול להפוך להיות כלי לירי בנשק חם, אני חושבת שזה יכול לייצר הרתעה ואני אומר גם למה.

יפעת שאשא ביטון: אתה דיברת על הסיפור של ייבוא.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שהיום אפשר לקנות גם לא בחנויות וגם לא אצל מאכרים, כמו שמצאנו כאן ברחובות, אפשר פשוט לקנות את זה באינטרנט.

<ג'ק אדרי: כן, אבל יכול להיות ש - - -

יפעת שאשא ביטון: מה אנחנו עושים אז?

<מאיר פיקס: אז הצעת החוק שדיברתי עליה אמורה לתת מענה להחזקה וכל החזקה פרטית תהיה עבירה ויהיה על זה סנקציה פלילית.

יפעת שאשא ביטון: בלי קשר מאיפה קנית את זה.

<מאיר פיקס: כן, בלי קשר לאיפה קנית, בהחלט.

יפעת שאשא ביטון: אז אני מבקשת לשקול את הסיפור של אחריות הורים במקרה שבו הילד נמצא בעצם מתחת לגיל האחריות הפלילית, ואז אנחנו מכסים גם את השטחים האפורים.

יפעת שאשא ביטון: זה לא אומר שלא צריך לעשות עבודה עם הילדים וזה לא אומר שהם לא צריכים להבין שהסיפור הזה הוא לא בדיוק משעשע, כפי שהם חושבים.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אני חושבת שמערכת החינוך צריכה להיכנס לשיח הזה גם בלי קשר למה אנחנו עושים פה ברמה החוקית, מהטעם הפשוט.

יפעת שאשא ביטון: הילדים באמת ובתמים יכולים לראות בזה מעשה קונדס.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אני ככה מדמיינת את עצמי נכנסת לכיתה של ילדים בכיתה ה'-ו' ומדברת איתם.

יפעת שאשא ביטון: מבחינתם זה פורים.

יפעת שאשא ביטון: אז הם קצת הקדימו אותו, לא כזה אסון גדול.

יפעת שאשא ביטון: ואם אנחנו נהיה שם כדי להראות להם מה ההשלכות שיכולות להיות לזה ושהנשק הזה יכול להפוך להיות משהו שהוא הרבה יותר מוסכן ולוקח חיים ויכול להפסיק להצחיק באיזה שהוא שלב, אז יכול להיות שהם יבינו את המשמעות של זה ואנחנו כבר נחסוך, אתם יודעים מה, גם אם לא את הכל, אז 50% מהמקרים הפוטנציאליים.

יפעת שאשא ביטון: המערכת חייבת להיות פה בשילוב ידיים, כי אחרת אנחנו פשוט נפספס.

יפעת שאשא ביטון: המועצה לשלום הילד.

<רחלי הכהן: רחלי הכהן.

<רחלי הכהן: אז אני לא רוצה לחזור על דברים שכבר נאמרו.

<רחלי הכהן: אני כן רוצה להגיד שגם אני הבוקר ערכתי איזה סוג של בדיקה קצרה.

<רחלי הכהן: נכנסתי לאתר ובאמת תוך שנייה ביד 2, בכל מקום אחר מוכרים את זה בלי סוף.

<רחלי הכהן: כן גם להגיד שלמרות התיקון של חוק הפיקוח על צעצועים מסוכנים, אני חושבת שצריך להיות עכשיו גם משהו אפילו זמני, שהאחריות תהיה באמת גם על המחזיק אבל גם על המוכר וכן שתהיה אכיפה גם במישור הזה כלפי המוכרים.

<רחלי הכהן: וברור שאנחנו מצטרפים פה למה שנאמר פה על משרד החינוך.

<רחלי הכהן: אנחנו חושבים שבסופו של דבר ילדים צריכים להיות בסביבה מוגנת וחלק מהזכאות שלהם בסביבה מוגנת, זה גם זה שבעצם המורים יהיו מוגנים וכל הביטחון יהיה אישי.

יפעת שאשא ביטון: אז בהקשר של הדברים שלך, ממה שאני מבינה, משרד הכלכלה, אסור להם למכור.

<רחלי הכהן: אני מדברת על אנשים פרטיים ביד 2.

<נאווה זקן: קודם כל בואו נשלים.

<נאווה זקן: שמי נאווה זקן, אני יושבת ראש ועדת צעצועים מסוכנים הבין משרדית.

<נאווה זקן: בחודש הזה אנחנו רק מתעסקים פה וכבר פעמיים הספקתי להיות בוועדה כאן.

<נאווה זקן: העניין שאנחנו מטפלים בחוק צו הפיקוח על מצרכים ושירותים, שבחלקו יש את הצעצועים המסוכנים.

<נאווה זקן: לגבי האיירסופט והפיינטבול, העמדה של המשרד שזה כבר לא צעצוע מסוכן.

<נאווה זקן: זה הוגדר בזמנו כצעצוע מסוכן.

<נאווה זקן: אם הייתי יכולה לתת מ-1 עד 10, אז היום אנחנו נמצאים כבר ב-9.5.

<נאווה זקן: אני מתחברת למה שידידי אמר פה, רק להחליף את המחסנית בגולות וזה כבר הורג.

<רחלי הכהן: אבל זה לא נכנס כרגע למסגרת החוק.

<נאווה זקן: אני מדברת באופן כללי על מה שעזר.

<נאווה זקן: העמדה שלנו היא להעביר את זה לחוק כלי ירייה ואנחנו כרגע נמצאים בשולחן הדיונים, משרד המשפטים, המשרד לביטחון הפנים, משרד הכלכלה ומשטרת ישראל.

יפעת שאשא ביטון: כדי שזה יוגדר ככלי ירי, גם האיירסופט?

<נאווה זקן: אנחנו מנסים למצוא את האיזון.

<מאיר פיקס: זה מענה משולב שגם משרד לביטחון הפנים ייתן מענה וגם משרד הכלכלה.

<נאווה זקן: בדיוק, כן.

<נאווה זקן: המשרד לביטחון הפנים לא כל כך אוהבים את זה, אבל אנחנו מנסים למצוא איזו שהיא הגדרה משולבת לעניין הזה.

<נאווה זקן: אנחנו נותנים אישורי ייבוא ותיכף ויקי תשלים, אנחנו נותנים אישורי ייבוא להביא את זה רק למתקני ספורט ומועדוני ירי מובחרים.

<נאווה זקן: הבעיה שבאכיפת החוק אנחנו לא יכולים להיכנס למועדון הירי ולבדוק אותו, זאת הבעיה שלנו.

יפעת שאשא ביטון: למה?

<נאווה זקן: כי בחוק כלי ירייה יש להם רישיונות בהחזקת כלים, יש להם את מספר הכלים המאושרים בחוק, יש להם את הרישיונות לייצור.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז כאילו על פניו הם עובדים בצורה חוקית ותקינה.

<נאווה זקן: הם עובדים, נכון, אבל אנחנו לא באים - - -

יפעת שאשא ביטון: אבל הם לא הבעיה שלנו, הבעיה שלנו זה הילדים שמסתובבים.

<נאווה זקן: אז אני רוצה להגיע לנקודה הבאה.

<נאווה זקן: נגיד והמועדון הזה נסגר, הוא לקוח את הכלים והוא יכול למכור אותם החוצה.

<נאווה זקן: מי מונע בעדו?

<נאווה זקן: אף אחד לא מונע.

<נאווה זקן: אז הכלים האלה מסתובבים.

<נאווה זקן: קודם כל אין פיקוח על הכלים האלה, אנחנו גם לא יכולים לאכוף את זה בתוך מועדוני הירי, אז זו עוד בעיה.

<נאווה זקן: אז כל הבעיות האלה, שאני מונה כאן, שמנו אותן על השולחן מול משרד המשפטים, מול המשרד לביטחון פנים ואנחנו ממש יושבים על המדוכה.

<נאווה זקן: אני מקווה שזה יהיה.

<נאווה זקן: לגבי האכיפה, אני רוצה לענות.

<נאווה זקן: אנחנו הצגנו בפני השר אלי כהן, לפני שבוע הייתי אצלו והצגתי לו את המצב.

<נאווה זקן: אנחנו מקימים יחידת אכיפה.

<נאווה זקן: יש יחידה, אבל היא מאד קטנה.

<נאווה זקן: אנחנו רוצים להרחיב אותה ואנחנו מקווים שאנחנו גם נענה בחיוב, כי יש הרבה מאד דברים שאנחנו צריכים לאכוף בעניין הזה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת ההרחבה של יחידת האכיפה היא לא רק בגלל הסיפור של האיירסופט אלא - - -

<נאווה זקן: צעצועים מסוכנים בכלל אני מדברת.

יפעת שאשא ביטון: בכלל.

<נאווה זקן: אנחנו מדברים עכשיו לקראת פורים, אנחנו עובדים יחד עם משרד החינוך.

<נאווה זקן: אנחנו מוציאים עלוני הסברה לבתי הספר, יחד עם משרד החינוך.

<נאווה זקן: אנחנו עושים עכשיו איזה מבצע משותף, אנחנו מכינים את זה לקראת פורים, כדי שגם הנושא החינוכי ייכנס לעניין הזה, זה לא מספיק האכיפה.

<נאווה זקן: אבל אנשים הם מצחיקים.

<נאווה זקן: אם אנחנו תופסים נגיד מישהו עכשיו, האכיפה הפלילית, אז הוא מקבל 5,000 שקלים קנס, זה, תסלחו לי - - -

יפעת שאשא ביטון: אז אולי שם שווה לעשות את השינוי.

<נאווה זקן: אז בשביל זה אנחנו עובדים על החוק החדש, שזה יהיה בחוק העונשין עד 3 שנים, נכון?

<גבריאלה פיסמן: לא, אנחנו מתנגדים לתיקון לחוק העונשין.

<נאווה זקן: שנה?

<גבריאלה פיסמן: לא, התיקון הוא בחוק כלי ירייה, הוא לא בחוק העונשין.

<נאווה זקן: סליחה.

<נאווה זקן: אני לא משפטנית, למזלי הטוב.

יפעת שאשא ביטון: תיכף משרד המשפטים יסביר.

<נאווה זקן: כן, אז אנחנו דרשנו שזה יהיה שלוש שנים לפחות, שיהיה עונש הרתעתי שיהיה הרבה יותר.

<נאווה זקן: מקבלים היום קנסות מצחיקים ואם הוא מוכר כלי נשק כזה ב-150 שקלים או ב-200 שקלים ומוכר כמה נשקים, אז הקנס שלו בטל ב-60.

<נאווה זקן: אז אין מה לעשות.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

יפעת שאשא ביטון: שווה את הסיכון.

<נאווה זקן: נכון.

<נאווה זקן: ולכן זה מסתובב הרבה.

<נאווה זקן: אני לא מדבר על ההברחות עם מכולות שלמות, שאת זה אנחנו לא יכולים לעצור.

יפעת שאשא ביטון: למה?

<נאווה זקן: אין אפשרות לעצור.

<נאווה זקן: אם נכנסת בנמל אשדוד מכולה, מבריחים הכל, מבריחים אמל"ח, אז צעצועים מסוכנים על אחת כמה וכמה מבריחים.

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל השאיפה היא בעצם לנטרל את ההברחות של האמל"ח.

יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שלא נתנהג בכזאת קלות להברחות של סמים, אז אני חושבת שגם לזה באותה מידה.

<נאווה זקן: נכון, אנחנו באותה מידה עובדים מול המכס.

<נאווה זקן: עכשיו אנחנו משלבים זרועות לעניין הזה ואני מקווה שגם את הנושא הזה אנחנו נפתור.

<נאווה זקן: זה נושא מאד חשוב וזה בנפשנו.

<נאווה זקן: אם הייתי מביאה לכם סרטון איך ילדים נפצעים מהדברים האלה, הייתם מזדעזעים לא רק מהכתבה הזאת.

<נאווה זקן: פשוט הייתם מזדעזעים איך זה נראה.

יפעת שאשא ביטון: כן, נכון, אני יכולה להעיד ממקור אישי.

יפעת שאשא ביטון: כשרובה הביביגאן יצא לשוק לפני כמה שנים, הוא היה אצל כל ילד קטן, עד שהתחילו להבין שזה יכול להוציא עין ולגרום לכל מיני נזקים וזה נשאר במקום הזה.

יפעת שאשא ביטון: כמו שאנחנו מדברים על פורים ועל ההימנעות מסכנה בפורים, זאת אומרת פחות או יותר על אותו משקל.

יפעת שאשא ביטון: רק כשהיום אנחנו מבינים, כמו כל דבר בעולם המתקדם שלנו, שהדברים הולכים ומשתכללים וזה כבר הופך להיות סצנריו אחר לגמרי, מעוד צעצוע מסוכן ששוכב בבית של מישהו.

יפעת שאשא ביטון: המכס, התייחסות – מכולות.

<איריס סעדון: אנחנו המכס.

<נאווה זקן: אם אתם רוצים לשמוע על הייבוא, אז יש פה את ריקי בנושא הזה.

יפעת שאשא ביטון: בשמחה.

יפעת שאשא ביטון: רק התייחסות לאמירה שלה – מכולות נכנסות.

יפעת שאשא ביטון: באמת אין כזה פיקוח?

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת מחר אני יכולה להביא מה שאני רוצה לארץ?

<איריס סעדון: לא, לא, ממש לא.

<איריס סעדון: שמי איריס סעדון, אני ממונה על חוקיות הייבוא במכס.

<איריס סעדון: כמובן שאנחנו אוכפים וכמובן שאנחנו מחפשים את כל ההברחות ואנחנו תופסים המון, וכשיש לנו תפיסה יפה אנחנו משתפים את משרד הכלכלה שיבוא לראות מה תפסנו.

<איריס סעדון: אין דבר כזה.

<איריס סעדון: שום דבר לא נכנס חופשי תחת העין שלנו.

<איריס סעדון: הבעיה היא שהרבה משלוחים נכנסים ללא הבדיקה שלנו.

<איריס סעדון: לא כל מכולה עוברת אצלנו שיקוף.

יפעת שאשא ביטון: למה?

יפעת שאשא ביטון: כי זה רנדומאלי או מה?

<איריס סעדון: זה רנדומאלי.

<איריס סעדון: כי המטרה, זאת אומרת השאיפה היא באמת לשחרר ולתת לסחר לזרום.

<איריס סעדון: אז יש לנו את ניהול הסיכונים שלנו, שאנחנו יודעים לסמן מכולות מסוימות.

<איריס סעדון: אנחנו עובדים על הרבה מודיעין.

<איריס סעדון: אנחנו מקבלים הרבה מידעים מודיעיניים שאנחנו שמשהו הולך להגיע לארץ.

<איריס סעדון: כמובן בטוח שדברים מתפספסים.

<איריס סעדון: זאת אומרת מה זה מתפספסים?

<איריס סעדון: אנחנו לא יכולים לבדוק את 100% המכולות, אבל אנחנו כן אוכפים - - -

יפעת שאשא ביטון: מה, זה קצת עניין של מזל?

<איריס סעדון: לא, זה לא עניין של מזל, בגלל שיש לנו מערכת סיכונים והיא מפותחת מהיום ואנחנו עובדים היום בעיקר עם מערכת הסיכונים, אז יש לנו יבואנים שהם חשודים ויש לנו ייבוא ממקום מסוים שהוא חשוד.

<איריס סעדון: זאת אומרת יש לנו כל מיני סממנים שמחשידים משלוח מסוים.

<איריס סעדון: אנחנו עושים את החישובים בתוך המערכות שלנו ומכולות נופלות לבדיקה.

<איריס סעדון: וראייה לכך שבאמת הרבה מכולות נתפסו שם באשדוד עם אמל"ח ועם צעצועים מסוכנים, במיוחד לקראת פורים ואנחנו יודעים ואנחנו מחפשים אותם לקראת פורים.

<איריס סעדון: יש לנו הגברת פיקוח לקראת פורים דווקא לדברים האלה.

<איריס סעדון: אז אי אפשר להגיד שאנחנו מזרימים את הסחורה בלי פיקוח.

<איריס סעדון: הפיקוח שלנו הוא גם רנדומאלי, אבל הוא גם הרבה ניהול סיכונים וניהול הסיכונים שלנו אמור לסגור ככל שניתן.

<איריס סעדון: כמובן אם נקבע עוד מידעים לקראת פורים, אם אתם יודעים על יבואנים מסוימים - - -

יפעת שאשא ביטון: לא רק לקראת פורים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו היום - - -

<איריס סעדון: לא, אני אומרת באופן כללי, אבל עכשיו אני אומרת כי זה מה שהכי על הפרק עכשיו.

<איריס סעדון: אז אם אנחנו מקבלים מידעים אנחנו יודעים להזין אותם למערכות שלנו ואנחנו יודעים לעצור משלוחים ואנחנו עושים את זה.

יפעת שאשא ביטון: מה לגבי הזמנות באינטרנט?

<איריס סעדון: הזמנות באינטרנט – ברגע שזה מגיע בדואר, גם בדואר יש לנו את ניהול הסיכונים שלנו.

<איריס סעדון: נכון שכמויות החבילות בדואר הן אין סופיות והדברים זורמים.

<איריס סעדון: עכשיו עם המעבר למודיעין אנחנו מקוים שתהיה לנו שם יותר אכיפה, כי אנחנו מבקשים שמרבית החבילות יעברו שיקוף ואנחנו נדע מה יש בתוכן.

<איריס סעדון: ושוב, גם שם יש לנו ניהול סיכונים.

<איריס סעדון: זאת אומרת אנחנו יודעים - - -

יפעת שאשא ביטון: מה זה ניהול סיכונים?

<איריס סעדון: ניהול סיכונים זה מערכת של סימנים מחשידים.

<איריס סעדון: זאת אומרת אנחנו יודעים להכניס כל מיני נתונים לגבי משלוחים, כמו שאמרתי, משלוחים או יבואן מסוים או מדינה מסוימת.

<איריס סעדון: פרטי מכס מסוימים שאנחנו יודעים שדרכם יכולים להיכנס גם דברים שהם אסורים.

<איריס סעדון: זה אצלנו ניהול הסיכונים.

<איריס סעדון: אז גם בדואר אנחנו מנסים לעשות את זה.

<איריס סעדון: כיום אנחנו כולנו יודעים שבדואר יש בעיה.

<איריס סעדון: אנחנו מקווים שהיא תיפתר באמת עם הפתיחה של מודיעין באופן מוחלט, עם הכניסה שלנו לגמרי.

<נאווה זקן: של מרכז החלוקה במודיעין את מדבר.

<איריס סעדון: נכון, נכון.

<איריס סעדון: כיום יש לנו הרבה ייבוא בדואר חבילות בתל אביב ושם האנשים שלנו יודעים לחפש גם את הדברים האלה.

<איריס סעדון: עוצרים מה שאפשר ומה שאי אפשר - אנחנו מקווים שהחוק החדש ייתן מענה גם לייבוא האישי, כי הייתה שם איזו שהיא בעיה עם הייבוא האישי, שלא נותנים לנו סמכות כמכס בייבוא האישי, ואז אמרנו אז פה אנחנו בבעיה.

<איריס סעדון: אז פה אני מקווה שאנחנו - - -

יפעת שאשא ביטון: טוב, גם יש פה את העניין של ההחזקה, זה כבר לא משנה מהיכן זה הגיע, אותו אדם שמחזיק את זה, הופך להיות פלילי בנושא הזה.

<איריס סעדון: נכון, זה כבר אחרי הייבוא.

יפעת שאשא ביטון: משרד הכלכלה, רציתם להתייחס לייבוא?

<ריקי מימון: כן.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

<איריס סעדון: בבקשה.

<ריקי מימון: ריקי מימון, משרד הכלכלה, מנהל הייבוא.

<ריקי מימון: אז לעניין הייבוא, מי שרשאי לקבל רישיון ייבוא לכלים מסוג איירסופט ופינטבול זה רק מי שהוא בעל מועדון ספורט או סוחר נשק בלבד.

<ריקי מימון: גם בעל המועדון חייב להחזיק את הכלי אצלו בבית ולא להוציא אותו החוצה.

<ריקי מימון: גם השחקנים שלו, שהם מנויים בתוך המועדון, לא יכולים לקבל אישור לייבא באופן עצמי.

<ריקי מימון: זאת אומרת שאם הם רוצים לרכוש, הם רשאים לרכוש את הכלי מבעל המועדון, אבל להשאיר אותו במועדון עצמו.

<ריקי מימון: לעניין הייבוא, זה האישור היחידי שניתן.

יפעת שאשא ביטון: אז איך את מסבירה את כל הפריצות הזאת בשוק?

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת בשורה התחתונה אנחנו רואים שילד, עזבי בן אדם מבוגר, ילד משיג את הכלים האלה.

<ריקי מימון: שוב, אני מדגישה שהרישיון שניתן הוא רק למי שהגיש בקשה ועומד בקריטריונים של בעל מועדון ספורט או סוחר נשק.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, אז אני אקנה בלי רישיון.

<ריקי מימון: כל היתר זה יכול להיות או בהברחה לא חוקית או במכירה לא חוקית שמתנהלת בשטח.

<ריקי מימון: שוב, זה כבר הופך להיות בסמכות של פיקוח ואכיפה וכיוצא בזה.

<ריקי מימון: אבל לגבי הייבוא עצמו, הוא נדרש ברישיון ואת הרישיון, שני הגורמים היחידים שיכולים לקבל את הרישיון זה מי שציינתי.

<ריקי מימון: מעבר לזה זה רק בצורה לא חוקית, אם זה בהברחה או מכירה.

<ריקי מימון: חד משמעית.

יפעת שאשא ביטון: שאלה.

יפעת שאשא ביטון: כמו שראינו הקלקה פשוטה באינטרנט ואנחנו יכולים להגיע למי שמוכר.

יפעת שאשא ביטון: למה לא נשלחים פקחים לשם?

יפעת שאשא ביטון: הרי את יכולה לחזור עכשיו למשרד, את גם לא חייבת, אני יכולה לתת לך את החוברת הזו לצורך העניין, ופשוט לשלוח.

יפעת שאשא ביטון: יש פה כתובות, יש פה את הכל.

<נאווה זקן: אני יכולה להגיד לך שעשינו ניסוי, סליחה.

יפעת שאשא ביטון: ו-?

<נאווה זקן: אני נרשמתי לאחד שמוכר והוא לקח מספר טלפון, הוא לא חזר אלינו, כי יכול להיות שהוא זיהה את מספר הטלפון בגלל שהוא לפי תפקיד, אז נתנו לו מספר טלפון אחר ועדיין לא חזרו אלינו.

<נאווה זקן: נרשמנו לכמה אתרים.

יפעת שאשא ביטון: לא רוצה לחכות להם שיחזרו אלינו, אני הייתי מתריעה.

יפעת שאשא ביטון: פשוט אני רוצה למנוע מאלה ששומעים אותנו להגיע למידע הזה, אבל - - -

<נאווה זקן: אבל ככה את קונה.

<נאווה זקן: הצעצועים המסוכנים, אנחנו העלינו את זה גם ליחידת הסייבר של המשטרה, שיש בעיה.

<נאווה זקן: אנחנו לא מצליחים לאתר.

<נאווה זקן: את לא יודעת למי לפנות, את מי לתפוס.

<נאווה זקן: הוא תמיד מעביר את זה דרך גורם ג'.

<נאווה זקן: זה לא הגורם הישיר.

יפעת שאשא ביטון: את יודעת כמה פעמים הופיעה פה התחנה המרכזית, שיש לה גם שמות יפים, הממלכה הקסומה ותענוג להגיע, הוראות בדיוק איפה זה ממוקם שם.

<נאווה זקן: כן, את זה אנחנו יודעים.

יפעת שאשא ביטון: כאילו, את פשוט מגיעה ומתחילה.

יפעת שאשא ביטון: מה הבעיה?

יפעת שאשא ביטון: בלי טלפון, עזבי.

יפעת שאשא ביטון: לא איפה שנוח במשרד.

יפעת שאשא ביטון: את שולחת פקח שירד לשטח.

<נאווה זקן: לא, לא, חלילה, לא מחפשים את אזור הנוחות.

<נאווה זקן: אני אומרת שמכירה דרך האינטרנט היא קשה מאד לפיקוח.

יפעת שאשא ביטון: פה זה לא אינטרנט.

יפעת שאשא ביטון: תראי, פה יש לי - - -

<נאווה זקן: אני מדברת על האינטרנט.

יפעת שאשא ביטון: לא, אבל פה יש לי כתובות.

יפעת שאשא ביטון: זה כמובן מהאינטרנט.

יפעת שאשא ביטון: חיפשו בגוגל.

<נאווה זקן: כן, כן.

<תמי ברנע: זה פורום של בני נוער שהם דנים ביניהם, שואלים אחד את השני לאן ללכת כדי לקנות.

יפעת שאשא ביטון: חכי, ויש פה שאלות מדויקות.

יפעת שאשא ביטון: תראי, יש פה אפילו שאלה של ילד, שאת רואה שהוא כבר בודק גם את רמת החוקיות.

יפעת שאשא ביטון: הוא שואל איפה זה.

יפעת שאשא ביטון: אמרו לו מקום, הוא שאל איפה זה, אז נתנו לו שם, אז הוא רשם איפה בדיוק?

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת הוא מחפש הכוונה.

יפעת שאשא ביטון: "וזה חוקי בכלל?

יפעת שאשא ביטון: אם המשטרה תופסת אותי?" זאת אומרת ילדים - - -

<נאווה זקן: שואלים שאלות.

יפעת שאשא ביטון: כן, הם מתחילים להבין שהם גם צריכים לברר את זה.

יפעת שאשא ביטון: אז למה לא להגיע?

יפעת שאשא ביטון: אם ילד יכול להגיע למידע הזה, למה אנחנו לא יכולים להגיע למידע הזה, עם כל הכוח והאנשים שיש לנו והכלים שיש לנו.

<נאווה זקן: בחוק מצרכים ושירותים אנחנו גם מפקחים על דברים אחרים, לא רק על צעצועים מסוכנים.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, לא משנה, עזבי, עכשיו זה תירוץ, כאילו אנחנו לא רק שם, אז אין לנו זמן.

<נאווה זקן: לא, חלילה.

<נאווה זקן: לא, לא, לא אמרתי אין לנו זמן.

<נאווה זקן: אני אומרת, אנחנו עושים היערכות מחודשת.

<נאווה זקן: זה שמשרד הכלכלה לא מספיק מפקח, אין על זה עוררין.

יפעת שאשא ביטון: אז צריך לתקן את זה.

<נאווה זקן: אנחנו לא בורחים מזה.

<נאווה זקן: זה לא משהו שאנחנו יכולים להגיד אוקיי.

<נאווה זקן: הדבר הזה צריך לקבל סדר עדיפויות יותר גבוה.

יפעת שאשא ביטון: נכון.

<נאווה זקן: כרגע זה לא נמצא, אין לנו את הכלים לעשות את זה ואנחנו לא עושים את זה מספיק ואנחנו מקימים עכשיו מערך חדש.

<נאווה זקן: אני מקווה שאנחנו נוכל לעשות את זה.

<נאווה זקן: אין לנו כוח אדם לעניין הזה.

<נאווה זקן: אין.

<נאווה זקן: פשוט אין.

<נאווה זקן: אנחנו שישה מפקחים על חוק מצרכים ושירותים.

<נאווה זקן: תקשיבי, על כל החוק.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה רגע להגיד לך משהו.

<נאווה זקן: שזה הפקעת מחירים, גבינות, חלב, לחם, ואנחנו עובדים גם עם משרד השיכון וצעצועים מסוכנים, שזה מנעד רחב מאד של פיקוח.

<נאווה זקן: זה פשוט לא - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל אני רוצה לומר משהו.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל תודה על הכנות, שאתם באמת לא עומדים בהיקפי הפיקוח.

<נאווה זקן: לא בורחים מאחריות.

יפעת שאשא ביטון: דבר שני זה צו השעה.

יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שבעוד כמה חודשים יהיה צו שעה חדש, אבל היום זה צו השעה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רואים פה תופעה שהיא בניצנים הראשונים שלה ולפני שהיא הופכת להיות מכת מדינה, אנחנו צריכים לבלום אותה.

יפעת שאשא ביטון: לא נחכה עכשיו שיהיה קרייסס ואז כולם ייכנסו לאיזה שהוא מצב חירום - מבחינתי מצב החירום הוא עכשיו - ואז יפנו את כל המשאבים לשם.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת בואו נהרוג את זה כשזה קטן.

יפעת שאשא ביטון: ואם אנחנו אומרים גם אם יש רק שישה פקחים ובחודש חודשיים הקרובים, או בתקופת הזמן שאתם תחליטו, הם הולכים ושמים את כל יהבם על הסיפור הזה, סיכוי טוב מאד שאנחנו נמגר את זה.

יפעת שאשא ביטון: שאנחנו נבלום את הסיפור הזה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו גם מעבירים מסר לציבור בצורה מאד מאד ברורה וגם אם כמה אנשים ישלמו פה את המחיר וזה יבוא לידיעת הציבור, אז אני בטוחה שזה יוריד קצת את האוויר.

יפעת שאשא ביטון: למה לא להיות שם?

יפעת שאשא ביטון: אז מבחינתי זאת הדרישה שלנו.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נוציא אותה גם בסיכום.

יפעת שאשא ביטון: דרישה מאד מאד ברורה, לצד הסיפור של החקיקה שאנחנו גם תיכף נבין ממשרד המשפטים שזאת תהיה חקיקה עם שיניים ולא בנייס טו האב, שיש לנו עוד איזה משהו ברמה של אמירה, כי אני אומרת לכם, אם זה הסיפור, חבל על האנרגיות, עדיף שתצאו לשטח ותתפסו את מי שעושה את זה.

יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו חייבים להיות שם.

יפעת שאשא ביטון: חייבים, חייבים להיות שם.

יפעת שאשא ביטון: להראות שאנחנו רציניים.

יפעת שאשא ביטון: אני הבנתי כבר שזה חלק מהמשחק, של להראות שאנחנו באמת מתכוונים שאנחנו לא רוצים שזה יהיה ואנשים בודקים אותנו.

יפעת שאשא ביטון: אז משרד המשפטים, אני אשמח להבין קצת יותר טוב, כי עלו כאן גם שאלות סביב השולחן – מה השיניים של החקיקה שמתקדמת ובאיזה סטאטוס היא נמצאת וכמה אנחנו באמת יכולים לסמוך על זה שהולך להיות שינוי.

<גבריאלה פיסמן: אז קודם כל אנחנו מדברים על תיקון לחוק כלי ירייה, התיקון כולל טיפול בכל שלבי האספקה.

<גבריאלה פיסמן: שמי עורכת דין גבי פיסמן ממשרד המשפטים.

<גבריאלה פיסמן: אנחנו מדברים על תיקון שנוגע בכל שלבי האספקה, גם הייבוא, גם הייצוא, גם ההחזקה.

<גבריאלה פיסמן: כל שימוש בעצם בכלי יטופל בתיקון לחוק.

<גבריאלה פיסמן: אנחנו קובעים הגדרה שהיא יותר רחבה מהאיירסופט, כדי שהיא תיתן מענה לא רק לכלי הספציפי הזה, שנמצא כרגע בשוק, אלא לכל מיני התפתחויות שהמשמעות שלהן זה בעצם שימוש בכלי שהוא דמוי כלי ירייה, לתכליות שונות, שהתוצאה שלהן יכולה להיות בדיוק כמו של כלי ירייה רגיל.

<גבריאלה פיסמן: ולכן התיקון הוא יותר רחב בהיבט הזה.

<גבריאלה פיסמן: מבחינת העבירה הפלילית, מדובר לא בתיקון לחוק העונשין, אלא בתיקון לחוק כלי ירייה.

יפעת שאשא ביטון: שהמשמעות?

<גבריאלה פיסמן: חוק העונשין קובע בעצם עבירות שהן עבירות גנריות.

<גבריאלה פיסמן: אנחנו מדברים על עבירה ספציפית בהקשר הזה, ולכן לתפיסתנו נכון יותר לקבוע תיקון לחוק כלי ירייה והתיקון הזה, כפי שאמרתי, ייתן מענה לכל ההיבטים של השימוש והחזקה והייבוא.

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל מה מבחינת הסנקציות, חוץ מזה שזה רישום פלילי?

<גבריאלה פיסמן: אז על זה יש עדיין דיון, אנחנו מדברים על סנקציה שהיא עונש מאסר, שיש עדיין דיון האם זה צריך להיות דומה לסנקציה שבחוק צעצועים מסוכנים, שעומדת על שלוש שנות מאסר.

יפעת שאשא ביטון: אז למה לא בעצם?

יפעת שאשא ביטון: כלי ירייה נשמע לי עוד יותר חמור מצעצוע מסוכן.

<גבריאלה פיסמן: נכון, אבל יש שם כל מיני קשיים שאנחנו כרגע מבררים אותם.

<גבריאלה פיסמן: יש גם איזו שהיא מחלוקת שהובאה לפתחנו בדיון שהתקיים בשבוע שעבר בין המשרד לביטחון הפנים למשרד הכלכלה, שאנחנו כרגע מנסים לתת לה מענה.

<גבריאלה פיסמן: גם המשרדים ידברו ביניהם וינסו להגיע להבנות.

<גבריאלה פיסמן: זה בטיפול.

<גבריאלה פיסמן: אנחנו נותנים לזה קדימות ועדיפות מאד מאד גבוהה במטרה שהפתרון לזה יגובש.

<נאווה זקן: אנחנו גם ביקשנו עיצום כספי, בנוסף.

יפעת שאשא ביטון: כן, אם זה לא מאסר, אז זה עיצום כספי.

יפעת שאשא ביטון: אבל עיצום כספי שהוא - - -

<נאווה זקן: כבד.

יפעת שאשא ביטון: בדיוק, שהוא כואב.

יפעת שאשא ביטון: לא 5,000 שקלים, שאני מכסה אותם בשבוע של מכירה וזה לא יעלה 150, זה יעלה 200 שקלים.

<גבריאלה פיסמן: זה גם אחד הדברים שנבדקים אצלנו.

<גבריאלה פיסמן: אני רוצה בכל זאת להתייחס להצעה שהעלית קודם, של האחריות ההורית.

<גבריאלה פיסמן: מבחינתנו ברגע שמטופלת כל שרשרת האספקה, הרעיון של אחריות הורית הוא בעצם לא נדרש.

<גבריאלה פיסמן: הם או רכשו, או שזה מוחזק אצלם.

<גבריאלה פיסמן: הרעיון של הטלת אחריות על ההורים בהיבט הזה הוא גם מאד מאד חריג בתפיסה של הדין הפלילי והוא לא יידרש כאן.

יפעת שאשא ביטון: לא, אבל השאלה אם זה יילקח בשיקול.

יפעת שאשא ביטון: אם אני תופסת עכשיו ילד בן 11 עם האקדח, האחריות הפלילית לא חלה עליו.

יפעת שאשא ביטון: אם ההורים יידעו שברגע שהוא החזיק את זה – כי ההורה יכול להגיד לא, אני לא רכשתי, אז אני לא בשרשרת המזון של מה שאת ציינת.

יפעת שאשא ביטון: אז איך אני תופסת?

<גבריאלה פיסמן: ברור שילד בן 11 לא יהיה, אם אנחנו מדברים על כלי שהעלות שלו יכולה להגיע לבין 2,000 שקלים מהבדיקה הלא מקצועית שעשיתי, לעשרות אלפי שקלים.

יפעת שאשא ביטון: מה רובי הביביגאן?

יפעת שאשא ביטון: הם עולים הרבה פחות.

יפעת שאשא ביטון: תאמיני לי, הם עולים פחות.

יפעת שאשא ביטון: ולא נזלזל באינטליגנציה של הילדים שלנו, הם יודעים לאסוף את הכסף כשהם רוצים יפה מאד.

<גבריאלה פיסמן: טוב.

<גבריאלה פיסמן: מהבדיקה שאנחנו עשינו מדובר על סכומים השם משמעותיים וגם ההליכים של הרכישה נראים לי קצת מחוץ להישג ידם של ילדים וגם הדברים האלה נאמרו.

<גבריאלה פיסמן: ילד לא הולך לדואר, גם רוכש, גם הולך לדואר, גם גונב את הכסף.

<גבריאלה פיסמן: יש פה בכל זאת היבטים שההורים חייבים להיות מעורבים בהם, ולכן ממילא - - -

יפעת שאשא ביטון: אני קניתי ביביגאן בחנות צעצועים לפני כמה שנים, לא הרבה מאד שנים.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה להגיד לך גם ב איזה צבע היו הכדורים שלנו.

<נאווה זקן: כתום.

יפעת שאשא ביטון: יפה.

יפעת שאשא ביטון: באמת, בחנות צעצועים.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך, קניתי ביביגאן.

יפעת שאשא ביטון: החוק לא יכול עלי, נכון?

יפעת שאשא ביטון: גם לא ידענו אז שזה מסוכן.

<גבריאלה פיסמן: לא, החוק בוודאי יחול עלייך, כי אנחנו מדברים על רכישה.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך שלפני כמה שנים הסיפור של הביביגאן, כשהוא נכנס לשוק, לא מכירה ילד בסביבה שלנו שלא היה לו.

יפעת שאשא ביטון: ואז ההורים, אחרי שאחד הילדים נפגע בצורה מאד קשה, התעוררו והשיקול היה שזה מסוכן.

יפעת שאשא ביטון: כמו שהם לא יתנו לו לטפס עכשיו על עץ או לטפס על - - -

<נאווה זקן: זה כמו עם ההוברבורד.

<נאווה זקן: זה בדיוק אותו דבר.

יפעת שאשא ביטון: כן.

<גבריאלה פיסמן: בסדר, אז קודם כל זו הסיבה שאנחנו רוצים הגדרה שהיא יותר רחבה מהאיירסופט הספציפי.

<גבריאלה פיסמן: אנחנו רוצים הגדרה שתיתן מענה גם לכל מיני כלים שיהיו פה, יסתובבו פה ואנחנו כרגע לא יודעים לצפות אותם.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, מצויין.

<גבריאלה פיסמן: אנחנו כמובן נחשוב על האופן שהחוק הזה ייתן מענה לכל סיטואציה אפשרית של החזקה, שימוש, בכל ההיבטים.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, מאה אחוז.

יפעת שאשא ביטון: אני אתייחס בהמלצות לנקודות שחשוב לי שכן ייבחנו סביב השולחן, כדי ששוב, שזה לא יהיה בנייס טו האב וימצאו לנו בקלות את הפרצה, אלא שאנחנו באמת נצליח להביא פה איזה שהוא כלי שהוא משמעותי.

<גבריאלה פיסמן: זאת הכוונה.

יפעת שאשא ביטון: מישהו מהנוכחים רוצה להתייחס?

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, רק שם לפרוטוקול בבקשה.

<מאיר רוט: שמי מאיר רוט, אני יושב ראש חטיבת כלי ירייה ומטווחים בלשכת המסחר.

<מאיר רוט: אז כך, ראשית כלי נשק מפוקחים מאד הן על ידי המכס, הן על ידי משרד הכלכלה והן על ידי המשרד לביטחון פנים.

<מאיר רוט: מאד מפוקחים וטוב שכך.

<מאיר רוט: להגדיר את האיירסופט ככלי נשק זה לא נכון.

<מאיר רוט: זה צעצוע מסוכן מאד, שמשתמשים בו כנשק.

<מאיר רוט: הוא יכול להיות גם - - -

<תמי ברנע: אבל הוא לא - - - צעצוע, זאת הבעיה.

<מאיר רוט: טוב, אז רק תרשי לי דקה.

<מאיר רוט: כל עוד משתמשים בו למטרה שהוא נועד, קרי להנות, למשחק, זה דבר שרווח בכל העולם, בהרבה מאד ארצות.

<מאיר רוט: אגב, זה - - -

יפעת שאשא ביטון: יש גם ארצות שמוכרות נשק לילדים, אז זה שזה רווח בעולם, זה לא מרצה אותנו.

<מאיר רוט: את צודקת, אבל אני מדבר על העולם הנאור, אני לא מדבר כרגע על חריגים.

<מאיר רוט: אז בעולם הנאור - - -

יפעת שאשא ביטון: ארצות הברית.

<מאיר רוט: תרשי לי, ראשית שלא יובן אחרת, אין לנו שום אינטרס עסקי באיירסופט.

<מאיר רוט: אין לנו שום תיקון בכל הצעצועים המסוכנים האלה.

<מאיר רוט: יש לנו כן אינטרס עסקי כמובן באיירסופט שמשמש בלמעלה מ-60 מועדונים במדינה לצורכי ספורט.

<מאיר רוט: גם בצבא משתמשים בזה לאימונים.

<מאיר רוט: זה מכשיר יעיל מאד לאימונים, כל עוד נעשה בו השימוש הנכון.

<מאיר רוט: הילדים משתמשים בו, לצערנו, למה שהם משתמשים.

<מאיר רוט: אנחנו לא רוצים שבשום פנים ואופן המילים רובה אוויר, שישתמשו במילים האלה להגדרת המוצר הזה, כי רובה אוויר - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, הם יצרו פה את האבחנה.

<מאיר רוט: שמוגדר אייר-רייפול, מיוצר על ידי חברות שמורשות לייצר נשק בארצות שלהן.

<מאיר רוט: את הדברים האלה כל חברה לייצור צעצועים מייצרת, כך שאין לזה שום קשר לנשק.

<מאיר רוט: להכניס את המוצר הזה לחוק כלי ירייה או תחת המשרד לביטחון הפנים, זו תהיה טעות.

<מאיר רוט: בהכירנו את תזכיר חוק כלי ירייה, את תמיכתנו בחלקיו והשגותינו לחלקים אחרים, אני חושב ש - - -

יפעת שאשא ביטון: למה?

יפעת שאשא ביטון: אבל אם אתה בעצמך אומר שזה צעצוע מסוכן- - -

<מאיר רוט: מאד.

<מאיר רוט: כשמשת

<מאיר רוט: משים בו לא נכון.

יפעת שאשא ביטון: ואני איתך לגמרי בתהליך.

יפעת שאשא ביטון: כשמשת

יפעת שאשא ביטון: משים בו ככלי נשק, פירושו - - -

<מאיר רוט: כאשר משתמשים בו ככלי נשק.

יפעת שאשא ביטון: אז סימן שאפשר להשתמש בו ככלי נשק ואת זה אנחנו רוצים למנוע.

<מאיר פיקס: סליחה, אם אפשר רק רגע להפריע.

יפעת שאשא ביטון: לא, רגע, בואו ניתן לו לסיים ונשמע.

<מאיר רוט: גם רוגטקה, שזה משהו נורא נחמד כזה שאפשר, הוא יכול להיות מאד קטלני הדבר הזה.

<מאיר רוט: כל עוד משתמשים בצעצוע לייעוד שלמענו הוא יוצר, הכל תקין.

<מאיר רוט: אפשר להשתמש בצעצועים האלה במטווחים, אפשר לעודד - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, הם אמרו שזה יורשה.

<מאיר רוט: תרשי לי, אני אסביר.

<מאיר רוט: אפשר לעודד.

<מאיר רוט: לנו יש מטווחים שבהם יורים בכלי נשק שמייצרים אכן את הירייה לשמה, קרי תרמיל, אפסר, קליע והן רובי אוויר שהם מורשים ומותרים ברישיון בלבד.

<מאיר רוט: מה שחסר לדעתי, זה מטווחים פשוטים ביותר, שנמצאים באין סוף מקומות בעולם, שזה איזה מין חדרון כזה, עם קירות של פרספקס, של פלסטיק מוקשה.

<מאיר רוט: ילדים יכולים להיכנס, ילדים יכולים לירות.

<מאיר רוט: הסקרנות עושה את שלה.

<מאיר רוט: לא צריך לראות בזה את הדבר הנורא.

<מאיר רוט: אני חושב שאם יגבירו את הדבר הזה, זה יגרום לכך שילדים ישתמשו בזה, יהנו בזה, ישתמשו בזה למטרה שלמענה הוא נועד.

<מאיר רוט: אין פסול ב - - -

יפעת שאשא ביטון: ולא באופן פיראטי.

<מאיר רוט: אין פסול בקליעה למטרה, כל עוד היא נעשית כחוק.

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל בשורה תחתונה אנחנו רואים שהדבר הזה, שנכנס בתמימות לשוק, התחיל בפורים והמשיך אחר כך גם במסגרות אחרות.

יפעת שאשא ביטון: התגלגל לאן שזה התגלגל.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שזה שאנחנו נשאיר את זה פתוח, זה לא אומר שאנחנו נפתור את הבעיה.

יפעת שאשא ביטון: הרעיון הוא לראות איך אנחנו רגע מתכנסים בחזרה, כדי למנוע את ההתפתחות, את האבולוציה של אותו כלי, כביכול תמים הזה, שיכול לשמש להנאה.

יפעת שאשא ביטון: ואם יש פה פיתרון יצירתי, אז לגמרי בשמחה.

יפעת שאשא ביטון: אבל כרגע אני לא רואה שום דבר אחר חוץ משהחוק יבוא ויגיד חברים, מישהו פה קצת נסחף בהתפרצות שלו ואנחנו צריכים לראות איך אנחנו סוגרים את זה.

<מאיר פיקס: אם אפשר להתייחס לדברים שנאמרו.

יפעת שאשא ביטון: כן.

<מאיר פיקס: אז אולי זה לא הובהר מקודם.

<מאיר פיקס: יש את ההגדרה של כלי ירייה ורובה אוויר נכלל בהגדרה של כלי ירייה ועל זה לא מדובר.

<מאיר פיקס: הצעת החוק שאנחנו מדברים עליה באה ליצור הגדרה חדשה, של דמוי כלי ירייה.

<מאיר פיקס: שם אין את המילים רובה אוויר.

<מאיר פיקס: שם יש הגדרה שאפשר כל רובה שיהיה בעייתי, או כל כלי שיהיה בעייתי, אפשר להגדיר אותו ככזה ולתת לו את המענה.

<מאיר פיקס: ושוב, אין שום כוונה לפגוע בירי הספורטיבי, ברובים או בכלים מהסוג הזה וכן יהיה מענה לשימוש לצורכי ספורט, גם במסגרת הצעת החוק שאנחנו מקדמים.

<תמי ברנע: אבל זו הצעת החוק של הצעצועים המסוכנים.

<מאיר פיקס: כן.

<נאווה זקן: כן, כן.

<מאיר פיקס: מדובר על תיקון עקיף לחוק כלי ירייה במסגרת הצעת החוק על פיקוח על צעצועים מסוכנים.

יפעת שאשא ביטון: וזה חשוב באמת להדגיש שאנחנו לא באים לפגוע בשימוש הנכון של הכלי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו באים למנוע את השימוש הלא נכון שמתקיים היום וכנראה שזאת הדרך, כי כרגע אנחנו לא רואים שום אופציה אחרת.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לקראת סיום, כי אנחנו חייבים לנעול את הדיון לפני המליאה, אז במשפט.

<ג'ק אדרי: משפט אחד.

<ג'ק אדרי: לא משנה איך נאכוף את הבעיה הזאת, מה שכן, לא משנה באיזה משרד זה ייפול, צריך פיקוח ופיקוח פה הוא, עם כל מי שאנחנו מדברים יש בעיה.

<ג'ק אדרי: זו בעיית כוח אדם ופה צריך לשים את הנקודה, שאם נרצה לאכוף את התופעה, צריך כוח אדם שיתעסק רק בזה, כי זה לא, כמו שאת אומרת, לא נתקשר וזה בכל הארץ, אני לא יודע אם עשרות או מאות אנשים שמוכרים את זה, אז גם אם נעשה הגבלות בייבוא ועל הסוחרים, שזה יהיה הרבה יותר קל, צריך לעשות גם פיקוח וזה במגוון של - - -

יפעת שאשא ביטון: אז קודם כל נכון, חייב פיקוח ובוא אני אעשה לך חיים קלים.

יפעת שאשא ביטון: הרי אנחנו לא מחפשים מה אי אפשר וקשה, אנחנו מחפשים איך לעשות את זה הכי נכון.

יפעת שאשא ביטון: ואני אומרת לך שגם אם אנחנו ניקח אזור אחד בארץ, בלי שנגיד להם שאנחנו לוקחים אזור אחד - זה רק התחלה של תהליך - וניתן שם מכה ואנשים אחרים, הרי יש פה את אפקט ההילה.

יפעת שאשא ביטון: אנשים ישמעו שוואלה הייתה פשיטה כאן וגם הייתה פשיטה כאן, שתיים-שלוש פשיטות ואתה תראה שלבד הם מתחילים להתכנס בתוך עצמם ולהתחבא והדבר הזה יהפוך להיות פחות פופולארי וציבורי.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יכולים לעשות את זה באיזו שהיא התייחסות נקודתית, ואני אומרת לכם, נכון, זה צו השעה עכשיו.

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו לא נפקח רגע על הקוטג', נחזור אליו בעוד חודשיים, אבל אנחנו נדע שאנחנו עכשיו מתמקדים בסיטואציה הזו.

יפעת שאשא ביטון: ואתם יודעים למה?

יפעת שאשא ביטון: כי זה ילדים ואת הילדים האלה אנחנו יכולים להציל.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו באמת יכולים להציל, רגע לכוון אותם נכון ושיבינו שמה שקורה כאן זה לא באמת משחק ואנחנו מצילים אותם.

יפעת שאשא ביטון: שלא לדבר על זה – וכאן אני שוב פונה למשרד החינוך ואתם יכולים להשתמש בזה בתהליך ההסברה – זה מסוכן גם עבורם.

יפעת שאשא ביטון: כי אם הם יסתובבו ברחוב, במציאות שעכשיו מתוחה לצורך העניין, כמו שיש ויוציאו את זה החוצה ואנחנו יודעים שגם ילדים היו שותפים בכל מיני מסעות טרור למיניהם.

יפעת שאשא ביטון: רק לפני שנה, שנה וחצי אנחנו חווינו את זה.

יפעת שאשא ביטון: הם חשופים לסכנה.

יפעת שאשא ביטון: מישהו יכול לירות בהם כדי לנטרל אותם, הם יכולים להיפגע על ידי קבוצה שפתאום תסתער עליהם ותכה אותם.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת הילדים חשופים וזה מעבר לכל הקונדסות.

יפעת שאשא ביטון: אז אם אנחנו ניקח בחשבון את כל השיקולים האלה, אתם יכולים להביא שזו באמת שעת החירום שלנו.

יפעת שאשא ביטון: במשפט, כי אנחנו אחרי הזמן ואנחנו סוגרים.

<דוד דהן: דוד דהן, יושב ראש הארגונים החברתיים בכנסת.

<דוד דהן: היינו בדיונים אחרים שעסקו פחות או יותר בנושאים דומים, רשות הטבע והגנים.

<דוד דהן: יש שני שימושים לנושא של רובי אוויר, או בשטח פתוח או בעיר.

<דוד דהן: בעיר יש גם כן בנושאים של עופות פולשים שחדרו לארץ, שמביאים את המחלות הקשות ביותר.

<דוד דהן: אפילו רשות הטבע והגנים לא יכולים בעיר, המשטרה לא נותנת להם אפשרות לבוא ולירות בעופות האלה בעיר, משום סכנה של לפגוע באזרחים.

<דוד דהן: יש את האפשרות לצרף את רשות הטבע והגנים לנושא של השטחים הפתוחים, כששם הפיקוח שלהם בעצמו יבוא לשתף- - -

יפעת שאשא ביטון: מה זה שטח פתוח?

יפעת שאשא ביטון: הם נמצאים בתוך הכיתה, בבית הספר.

<דוד דהן: לשתף את רשות הטבע והגנים בנושאים האלה, שאיפה שיש שם יריות של רובי אוויר, הם יבואו והם בפיקוח שלהם בעצמו ישתמש גם כן בהם וגם כן ייעזר בהם.

<מאיר רוט: אני מבקש לא להשתמש במילים רובה אוויר, ידידי.

<מאיר רוט: אתה טועה.

<דוד דהן: זה מה שנאמר כאן.

<מאיר רוט: יש הבדל בין רובה - - -

יפעת שאשא ביטון: לא, זה האיירסופט.

<מאיר רוט: איירסופט.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי, בסדר.

יפעת שאשא ביטון: בואו נסכם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו עוסקים בתופעה הזו בקרב ילדים.

יפעת שאשא ביטון: בהיבטים האחרים יותר קל לאכוף את זה ושם בוא נגיד שזה הצרות הקטנות, כרגע.

יפעת שאשא ביטון: מערך מאור – לפנות למשרד לביטחון הפנים קודם כל כדי לקבל סטאטוס לגבי איפה עומד המערך מבחינת ההפעלה שלו ואנחנו כוועדה נקיים דיון בכלל על כל הנושא של סינון תכנים, כפי שהמליצו פה החברים, עם גוגל, פייסבוק, כל הנציגים של הרשתות החברתיות, משרד התקשורת, כדי לראות איך אנחנו מטפלים גם בהיבט הזה.

יפעת שאשא ביטון: משרדי ביטחון הפנים, משפטים, כלכלה, כל הנושא של חקיקת החוק, עוד חודש אנחנו נבקש עדכון סטאטוס כדי לדעת איך זה מתקדם ונבקש גם תשובות לגבי ההחלטות שלכם בעניין האחריות ההורית – כן או לא – בעניין הסנקציה, איזה סנקציות בעצם יהיו לצד החקיקה הזו, גם בעניין של עיצומים כספיים וגם בהיבט של מאסר - כן או לא וכמה.

יפעת שאשא ביטון: הרחבת יחידת האכיפה במשרד הכלכלה – תוך חודש אנחנו נבקש תשובה איפה זה עומד.

יפעת שאשא ביטון: בינתיים, בחודש הזה אנחנו מבקשים לרכז מאמץ בנושא של האכיפה לגבי - - -

<נאווה זקן: המבצע בדרך.

יפעת שאשא ביטון: ואני אומרת לך, יש פה.

יפעת שאשא ביטון: את יכולה לקבל מאיתנו, אבל גוגל פשוט ייתן לך עוד הרבה יותר.

<נאווה זקן: המבצע בדרך, באחריות.

יפעת שאשא ביטון: אני גם רוצה לשמוע על זה, שהציבור ישמע שנעשתה פשיטה, שיש אכיפה ושאתם הולכים על זה בכל הכוח.

יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שבעצם זה כבר יעשה את העבודה בשטח.

יפעת שאשא ביטון: לפורום ההורים היישובי, שלא נמצא כאן, ההורים הם פקטור מאד משמעותי.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שתצא אליהם פנייה, כדי שגם הם בקרב ועדי ההורים, יוציאו קריאה להורים להיות שותפים במאמץ שלנו למגר את התופעה הזו, גם בשיח בבית וגם במניעה של החזקת הכלי הזה בקרב הילדים.

יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך – דברו עם הילדים.

יפעת שאשא ביטון: דברו עם הילדים על הסכנות, תראו להם את זה באמצעות סרטונים.

יפעת שאשא ביטון: תראו להם מה יכול לקרות גם מהמשחק הזה, גם כשזה רק משחק תמים – מה הסכנות שטמונות שם.

יפעת שאשא ביטון: אז על אחת כמה וכמה כשהם לוקחים את זה כמה צעדים קדימה.

יפעת שאשא ביטון: הזדמנות גם קצת לחזק את הסמכות של עובדי ההוראה ולהראות להם שאנחנו מתכוונים בהחלט לשמור עליה, אם זה באמצעות ענישה והרתעה.

<נאווה זקן: יש סרטונים השם אצלנו באתר, אני מפנה אותך, את יכולה להראות להם את הסרטונים.

<הילה סגל: אני ממש לא בטוחה שזאת הדרך.

<קריאה: גם אני לא.

<נאווה זקן: אני אומרת.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שכל דבר שיוכל לזעזע אותם ושיבינו שזה לא משחק ילדים - - -

<נאווה זקן: זה לא סרטון מזעזע, זה סרטון - - -

יפעת שאשא ביטון: לא משנה.

יפעת שאשא ביטון: תבחרו לכם את הדרך, אבל שיהיה שיח.

יפעת שאשא ביטון: זה גם חלק מהמאבק שלנו היום באלימות כלפי מורים, שרובה האוויר זה רק חלק ממנו.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזאת הזדמנות מצוינת לטפל גם בסוגיה הזו.

<הילה סגל: הסיפור הוא לא - - - ההורים, הסיפור הוא כמו - - - של משחק שמסוכנות - - -

יפעת שאשא ביטון: גם וגם וגם.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת ש - - -

<הילה סגל: קודם כל צריך - - -

יפעת שאשא ביטון: תראי, אני אומרת שאם אנחנו נטפל בסיפור הזה של רובה אוויר ושל מה שנעשה כאן וזה חלק מאלימות כלפי מורים.

יפעת שאשא ביטון: כשהם נכנסים לכיתה ויורים במורה או מפחידים אותה, מה לעשות, זה גם סוג של אלימות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יכולים להרוויח עוד הרבה דברים.

<קריאה: צריך להרחיב על זה.

יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז, אבל אנחנו יכולים בהחלט להרוויח כאן כמוצר נלווה, שיח בכלל על התופעה, אבל אני רק מבקשת שיהיה שיח.

יפעת שאשא ביטון: לא זה אסור, אל תשתמשו, אלא בואו נדבר על המשמעות של זה, על ההשלכות של זה וגם על הסיכון שלכם, כשאתם משתמשים במשחק הזה ומישהו יכול לפרש את זה ולחשוב שזה נשק חם ולא רק צעצוע.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכולכם.

יפעת שאשא ביטון: אם יהיה צריך אנחנו נתכנס שוב, כדי לראות איך אנחנו מתקדמים.

יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שתצליחו להתקדם גם בלי זה.