ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 651, 2017-12-12 10:00

טלי פלוסקוב: בוקר טוב לכולם.

טלי פלוסקוב: היום 12 בדצמבר 2017, השעה 10:06 ואני פותחת ישיבת ועדת העבודה הרווחה והבריאות.

טלי פלוסקוב: הנושא שאנחנו נדבר עליו היום הוא בקשה לדיון מהיר, של שני חברי כנסת, אחת היוזמות זאת אני והשנייה חברת הכנסת מיכל בירן, שאני מאוד מקווה, אחרי לילה סוער וכמה שעות שינה, שאולי היא כן תגיע.

טלי פלוסקוב: הנה, בבקשה, יש לנו עוד חבר כנסת שהצטרף אלינו, שלום לך, חאג' יחיא.

טלי פלוסקוב: הנושא הוא אי יישום הסכם השכר בין ההסתדרות החדשה ובין ארגון חברות האבטחה.

טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לכם שאני זוכרת את היום שחתמו על ההסכם בין ההסתדרות ואתם, שרגא היה בחוץ, נכון?

<פנחס שיף: בוודאי.

טלי פלוסקוב: הוא היה האחד שמסתכל והיה צריך ליישם.

<קריאה: אין לו שום קשר לעניין.

טלי פלוסקוב: אני מאוד שמחתי על ההסכם הזה.

טלי פלוסקוב: אחת, כי אני חושבת שמי שעובד - - - ואתם יודעים מה?

טלי פלוסקוב: כששמעתי על המקרה של המאבטח שנפצע בירושלים לפני כמה ימים, אמרתי, עד כמה, לא שאני שמחה על כך, אבל המקרה הזה מאוד יחזק את הנושא שלנו היום.

טלי פלוסקוב: המאבטחים עובדים מאוד קשה, הם עומדים בשמש, הם עומדים בגשם, הם עובדים בקור ובחום ולא תמיד דואגים לתנאים נורמליים לעבודתם, אלה אנשים שמסכנים את עצמם כדי להגן על אזרחי מדינת ישראל ואנחנו רואים את זה.

טלי פלוסקוב: כשאנחנו עוברים אנחנו חושבים, 'אה, הבן אדם לא עושה שום דבר, מה הוא עושה?', אבל אנחנו יודעים מה הוא צריך לראות וכמה הוא צריך להיות ערני לכל מה שקורה מסביב ואלף ואחד דברים.

טלי פלוסקוב: לכן, כששמעתי על כך שבגלל שקל וחצי מישהו הולך להפר את ההסכם הזה, התביישתי.

טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לכם, התביישתי.

טלי פלוסקוב: איפה אנחנו חיים?

טלי פלוסקוב: ואמרתי שאני הולכת לבקש דיון בוועדה על זה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לראות בשולחן הזה אנשים שיסתכלו אחד לשני בעיניים וגם לנו בעיניים, איך אפשר, איך אפשר לעצור את ההסכם הזה, כשהוא בעיני עדיין, רחוק ממה שהם צריכים לקבל?

טלי פלוסקוב: בואו לא נשכח שכשה

טלי פלוסקוב: הסכם הזה נחתם שכר המינימום היה 4,700.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת, אז דאגו לפער בין 4,700 לבין 5,530 שקל, שזה היה סדר גודל של 700 שקל.

טלי פלוסקוב: כששכר המינימום עלה, ואני מאוד שמחה שהוא עלה, ל-5,300, הפער הזה הוא רק 200-150 שקל.

טלי פלוסקוב: גם זה לא נלקח בחשבון.

טלי פלוסקוב: בעיניי, היו צריכים איכשהו להצמיד את זה לשכר מינימום אם אנחנו רוצים לשמור על סוג של תמריץ למאבטחים.

טלי פלוסקוב: אין, התמריץ היום הוא כמעט אפסי.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שהיום בדיון אנחנו נשמע את כולם.

טלי פלוסקוב: אני עוד לא יודעת מי כן יגיע לדיון הזה, אבל אני אנסה לבדוק מול מי אנחנו יכולים לפתור את הבעיה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לברך גם את חבר הכנסת מאיר כהן שהצטרף אלינו, הספקת לישון משהו?

מאיר כהן: שעתיים.

טלי פלוסקוב: גם אני כך.

טלי פלוסקוב: אם הייתה חברת הכנסת מיכל בירן בטח הייתי נותנת לה זכות דיבור קודם, כי כך זה נהוג אצלנו, קודם לתת ליוזמים.

מאיר כהן: היא היוזמת?

טלי פלוסקוב: היא היוזמת ואני.

טלי פלוסקוב: יותר נכון אני והיא, היא הצטרפה אליי, אבל תמיד טוב שיש עוד חברי כנסת שמדברים על הנושאים האלה, במיוחד כשמדובר על אנשים שהם פחות מעוגנים בהסכמים קיבוציים וכן הלאה.

טלי פלוסקוב: לכן אני חושבת שזה מאוד חשוב שאנחנו היום לא רק נדבר אלא גם נמצא איזושהי דרך לקיים את ההסכם, לפחות מה שהוסכם לפני כשנה, זה היה בסוף 2016, נכון?

<קריאה: 27 לספטמבר.

טלי פלוסקוב: בבקשה, שנה.

<קריאה: שנה וחודשיים.

טלי פלוסקוב: הם שילמו מנה ראשונה.

טלי פלוסקוב: זה מה שאני רוצה, אני אבקש מחברי הכנסת קצת להתאפק.

מאיר כהן: כן, כן.

טלי פלוסקוב: אנחנו נבקש עכשיו מיושב הראש - - -

מאיר כהן: דיברנו כל הלילה, קשקשנו.

טלי פלוסקוב: כן, נכון.

טלי פלוסקוב: אז אני אבקש קודם ממנכ"ל הארגון הארצי של חברות האבטחה בישראל, פנחס שיף, תן לנו סקירת תמונה קצת יותר רחבה.

טלי פלוסקוב: לי שלחת את כל הנתונים, למדתי אותם, ראיתי את הכול, אבל אני אשמח שעוד חברי כנסת וגם מי שנמצא כאן, ישמעו את הכול מההתחלה ועד הסוף, כדי לראות איך אנחנו עוזרים לכם.

<פנחס שיף: תודה, תודה גבירתי.

<פנחס שיף: אני חושב שהכותרת שאת נתת לדיון הזה היום היא הכותרת הפשוטה והנכונה ביותר, אי כיבוד הסכם.

<פנחס שיף: פשוט, בתכלית הפשטות.

<פנחס שיף: ב-27 בספטמבר 16' אבי ניסנקורן, יו"ר ההסתדרות, ואנכי, חותמים על הסכם קיבוצי שמגדיר בצורה הפשוטה ביותר עדכון שכר בענף האבטחה בישראל בשתי פעימות.

<פנחס שיף: פעימה ראשונה שמעדכנת את השכר ל-28.5 שקל לשעה בינואר 17' ופעימה שנייה, עדכון שני, שמעלה את השכר ל-30 שקל ב-1 לדצמבר 17'.

<פנחס שיף: מבחינת פשטות הדברים אין פה שום דבר מיוחד, הסכם קיבוצי על עמוד אחד שאבי ניסנקורן ואני חתומים עליו, לעדכון השכר בענף האבטחה בישראל בשתי פעימות, ינואר ודצמבר.

מאיר כהן: שמחייב את כולם.

טלי פלוסקוב: הסכם.

<פנחס שיף: בוודאי, בוודאי, בוודאי וכמובן אמור לקבל צו הרחבה על ידי שר העבודה.

<קריאה: הוא מותנה - - -

<פנחס שיף: מותנה, בוודאי.

<קריאה: מותנה בצו הרחבה.

מאיר כהן: מותנה באיזה צו הרחבה?

<קריאה: צו הרחבה על ידי שר העבודה.

טלי פלוסקוב: ושר העבודה חתם על מנה ראשונה.

<פנחס שיף: שר העבודה חותם על הפעימה הראשונה ומכל מיני סיבות שאני לא חושב שצריך להיכנס אליהן, אנחנו מסכימים בינינו שעל הפעימה השנייה אנחנו נדבר במחצית 2017.

<פנחס שיף: השכר מתעדכן ל-28.5 שקל בינואר 17', שר העבודה חותם על צו הרחבה ומנציח את העניין.

<פנחס שיף: אני צריך לומר למען הגילוי הנאות, אני מנכ"ל ארגון חברות האבטחה, אבל אני גם חבר נשיאות הארגונים העסקיים אצל שרגא ברוש.

<פנחס שיף: זאת אומרת אני אחד מ-13 המעסיקים שיושבים סביב שולחן הנשיאות.

<פנחס שיף: אז אני נושא איתי שני כובעים שיכול להיות שיש מישהו שחושב היום שאני לא מכבד את אחד הכובעים, בזה שאני מבקש, בניגוד לעמדתו של שרגא ברוש או בניגוד לעמדתה של הנשיאות, לעדכן את הפעימה השנייה.

<פנחס שיף: ושרגא ברוש מתנגד, מתנגד נחרצות לעדכון הפעימה השנייה.

<פנחס שיף: הסיבה שהוא מעלה היא שבמידה ואני אעדכן את 30 השקלים על פי ההסכם, אני אמשוך את כל המשק למעלה, את שכר המינימום של כל המשק למעלה.

<פנחס שיף: אני רוצה לומר לך, גבירתי היושבת ראש, אני כבר שמעתי תירוצים מתירוצים שונים.

<פנחס שיף: מילא אם לא הייתי יושב בנשיאות הארגונים העסקיים ולא הייתי שותף לדיונים, להחלטות, יכול להיות שהייתי משקיע קצת מחשבה ואומר איך אני, שמעלה בענף האבטחה, אגב, שנמצא שנים, מאז הסכם 2008, ענף האבטחה בישראל נמצא תמיד 2.5% מעל שכר המינימום במשק.

<פנחס שיף: מדוע?

<פנחס שיף: מפני שב-2008, כשחתמנו על ההסכם הקיבוצי הבסיסי של ענף האבטחה בישראל, הבנו שאין לנו מה לתת לעובדים, אין לנו מה לתת.

<פנחס שיף: היו מספר תוספות שבוטלו בגלל שהן היו אנכרוניסטיות, למשל תוספת רכב, לכן חיפשנו, חיפשנו איזשהו סעיף שישמר את השכר – אני לא רוצה לומר את המילה שאני אומר – הנמוך, בסדר?

<פנחס שיף: של עובדי האבטחה בישראל.

<פנחס שיף: אגב, חברי הכנסת, יש כ-80,000-90,000 אנשי אבטחה שמועסקים בענף האבטחה בישראל.

מאיר כהן: למען הגילוי הנאות, זה מה שעושה בני הסטודנט.

<פנחס שיף: כן?

<פנחס שיף: טוב, אז אני עוד יותר מכבד את זה.

<פנחס שיף: אם כבר חבר הכנסת מאיר הזכיר את זה, אז אני רוצה שתדעו, זה ענף שמועסק בו חתך לאומי של אנשים במדינת ישראל.

<פנחס שיף: חיילים משוחררים, סטודנטים שמשלבים עבודה ולימודים, עולים מארצות הרווחה, מברית המועצות לשעבר - - -

טלי פלוסקוב: וקשישים, לא מעט.

<פנחס שיף: ועולים מאתיופיה ופנסיונרים צעירים ופנסיונרים ותיקים.

<פנחס שיף: תראו, מוסדות החינוך במדינת ישראל, במוסדות החינוך במדינת ישראל מועסקים 4,800 מאבטחים.

<פנחס שיף: אני אומר לכם, זאת השלמת ההכנסה המכובדת ביותר שאני מכיר בישראל.

<פנחס שיף: כולם מבוגרים, לא תראו חייל קרבי שעומד בפתח בית ספר, למה?

<פנחס שיף: אלף סיבות.

<פנחס שיף: תדמית, דימוי, אינני יודע מה, כולם אנשים מבוגרים ואגב, בתחתית השכר.

<פנחס שיף: מוסדות החינוך הם בתחתית השכר.

טלי פלוסקוב: ואנשים ראויים, לא סתם.

<פנחס שיף: אנשים ראויים בהחלט, בהחלט.

<פנחס שיף: אני מבקר אותם בבתי הספר, אני משוחח איתם, באמת, אנשים נהדרים, שעברו את ההכשרה המתאימה, לא בקלות, אנשים בני 50-60, קשה להם כבר לעמוד בדרישות הפיזיות של התפקיד, אבל עשו את זה, מפני שהם רוצים להתפרנס.

<פנחס שיף: אני חוזר לעמדת נשיאות הארגונים העסקיים, "העדכון ימשוך את כל המשק למעלה".

<פנחס שיף: אגב, עשר שנים הוא לא משך את המשק למעלה, בשום פנים ואופן לא.

טלי פלוסקוב: שקל וחצי זה מה שישנה את המצב במדינה?

<פנחס שיף: אני מיד מגיע לסְכום, אני מיד מגיע לסכום, תראו על מה - - -

<קריאה: כשהיה נמוך הוא לא משך למטה, למה שעכשיו ימשוך למעלה?

<פנחס שיף: כן, אני לא מוצא את הסיבה.

<פנחס שיף: תראו על מה אני במשך חצי שנה האחרונה מנהל עם שרגא ברוש דיונים, על שקל וחצי.

טלי פלוסקוב: הוא עכשיו רוצה לתת מיליארד וחצי למדינה.

<פנחס שיף: כן, לקשישים.

<פנחס שיף: זה בסדר, אנחנו מברכים אותו על זה, בהחלט.

טלי פלוסקוב: זה מאוד מבורך, אבל שקל וחצי?

<פנחס שיף: על שקל וחצי בתוך הבית שלי, עם חבריי לשולחן הנשיאות, אני מנהל ויכוח כבר מזה חצי שנה.

<פנחס שיף: אגב, יכול להיות שזה לא יהיה שקל וחצי, כי אם יעבירו את קיצור שבוע העבודה במשק ושכר המינימום יעלה ל-29.12, אז אני מדבר על 88 אגורות.

<פנחס שיף: על 88 אגורות, סליחה שאני מדבר מדם לבי, אני מנהל ויכוחים בנשיאות הארגונים העסקיים ובכך אני "אמשוך את המשק למעלה".

<פנחס שיף: אגב, אותו שרגא ברוש לא מתערב לאיש מחברי הנשיאות כשהוא מעלה את השכר.

<פנחס שיף: כשנשיא התאחדות המלונות חתם עכשיו על הסכם קיבוצי והעלה את שכר עובדי המלונאות לא נשמעה מילה.

<פנחס שיף: אגב, גם לא שלי.

<פנחס שיף: אני מעולם לא אמרתי, לא לנשיא התאחדות המלונות ולא לנשיא התאחדות הבנקים ולא לנשיא התאחדות התעשיינים ולא לנשיא התאחדות הקבלנים שהעלה ב-10%, בצדק, לעובדי הבניין את השכר, לא לאף אחד, לא אמרתי מילה כי באיזו זכות מתערב נשיא הארגונים העסקיים בענף האבטחה בישראל?

<פנחס שיף: אני אומר את זה כאן בשיא הרצינות, אין לו שום זכות.

<פנחס שיף: גם בהסכם הזה, הוא לא חתום עליו, הוא לא צד לו, אין לו בו יד ורגל, הוא פשוט החליט שזה ככה, עלה לו בראש ואני, סליחה על הביטוי, מתקשקש כבר מזה חצי שנה כדי לשכנע את חבריי לנשיאות לעדכן את הפעימה השנייה בהסכם קיבוצי חתום ביני לבין יו"ר ההסתדרות.

<פנחס שיף: אגב, שכר במשק עולה בענפים רבים.

<פנחס שיף: ברשות המסים השכר עלה ב-9% לפני שבועיים בהסכם קיבוצי.

<פנחס שיף: עלה, כי כנראה מצאו סיבות נכונות מדוע לשפר את עובדי רשות המסים.

<פנחס שיף: בעולם המסעדנות נחתם הסכם בשבוע שעבר, הסכם קיבוצי, עם ההסתדרות, להעלאת 8% לעובדי המסעדות, אבל בענף האבטחה, ענף, אני אומר לכם, קשה, אני לא יודע איפה בנו של חבר הכנסת מאיר עובד, ענף קשה, קשה, מה צריך יותר מזה?

<פנחס שיף: עומד שלשום מאבטח בפתח של התחנה המרכזית ומבקש לבדוק מישהו שרוצה להיכנס וחוטף סכין בלב.

<פנחס שיף: חברים, זו עבודה קשה.

<פנחס שיף: אני אומר לכם, ב-2016, לאורך כל השנה, כאשר הייתה תופעת הסכינאות, מאבטחים נחשפו לדקירות ולקטטות ואינני יודע מה, מפני שהם בחזית של המרחב הציבורי, לא יעזור.

מאיר כהן: מאבטחים שנמצאים בבתי חולים, עם כל הצו הזה, זה שכרם?

<פנחס שיף: כן, זה שכרם.

<פנחס שיף: אגב, טוב שהזכרת לי.

<פנחס שיף: תראו מה קורה בבתי החולים בישראל.

<פנחס שיף: תראו את הקטטה האחרונה שהייתה בבית החולים איכילוב ושבוע לאחר מכן בבית החולים בצפון.

<פנחס שיף: חברים, זו עבודה קשה, זו עבודה קשה.

<פנחס שיף: היא לא אטרקטיבית, אין לה דימוי גבוה, ובכל אופן 80,000-90,000 איש מוצאים את פרנסתם במקצוע הזה.

<פנחס שיף: אז אני היום צריך להתאמץ, להתעמת, כדי לעדכן את הפעימה השנייה להסכם על 30 שקל לשעה?

<פנחס שיף: אני אומר לכם, זו חוצפה, בסדר?

<פנחס שיף: אני לא מהסס בדבריי, אני יודע שהדברים נשמעים על ידי הנציגה של נשיאות הארגונים העסקיים כאן, שרגא ברוש ישמע את זה בטלפון בעוד מספר דקות, זו חוצפה וזו שערורייה, שערורייה ממדרגה ראשונה.

<פנחס שיף: כשם שאני - - -

מאיר כהן: אני מבקש מהנציגה לשלוח לו בטלפון את הדברים הבאים שאני אומר, זאת חוצפה ושערורייה.

טלי פלוסקוב: עד סוף הישיבה אני גם רוצה שהוא יקבל החלטה.

טלי פלוסקוב: את בקשר איתו?

<מיכל וקסמן חילי: לא כרגע, בוודאי שאני בקשר איתו.

מאיר כהן: תעבירי את מחאתנו, השקטה והלא שקטה.

<מיכל וקסמן חילי: אתה תשמע את דבריי.

<פנחס שיף: לכן, כדי לסכם את הדברים, יש הסכם קיבוצי חתום, פשוט, שתי פעימות, ינואר ודצמבר.

<פנחס שיף: כל בקשתי היא לעדכן את הפעימה השנייה ולסיים את הסיפור הזה, זה הכול.

<פנחס שיף: בין אם זה יהיה שקל וחצי, בין אם זה יהיה 88 אגורות, יש פה עיקרון קודם כל של כיבוד הסכמים, צריך לכבד את ההסכם שנחתם, דבר ראשון.

<פנחס שיף: אני רוצה להוסיף נדבך נוסף.

<פנחס שיף: אנחנו שנתיים, שנתיים, יחד עם משטרת ישראל, נציגיה נמצאים פה ויחד עם המשרד לבטחון הפנים, והשר לביטחון הפנים יודע את זה היטב, אני נפגש איתו ב-19 לחודש, קיימת בענף מצוקת כוח אדם קשה.

<פנחס שיף: היום חסרים בענף 3,000 מאבטחים.

<פנחס שיף: כל פיגוע מעלה את הדרישות של המשטרה ליתר מאבטחים.

<פנחס שיף: המרחב הציבורי הוא בעייתי, ראו הפיגוע בשׂרונה, אוקיי?

<פנחס שיף: אין ברירה, מה לעשות, המציאות הישראלית מכתיבה וענף האבטחה בישראל הוא הכוח השלישי באבטחה אחרי משטרת ישראל וצה"ל.

<פנחס שיף: אין עוד גוף אחר.

<פנחס שיף: המשטרה, הצבא ואחריהם, כפי שאני מכנה אותו, הכוח השלישי, זה חברות האבטחה, זה המאבטחים.

<פנחס שיף: אז במצוקת כוח אדם כזאת, ששרגא יודע, הוא מודע לה היטב, הוא שמע ממני את כל התורה, אני נתקל בהתנגדות, בהתנגדות של שרגא ברוש, של נשיאות הארגונים העסקיים, לעדכן את הפעימה השנייה.

<פנחס שיף: אני מבקש פה, כדי לסכם את הדברים, אני מבקש מידידי הטוב אבי ניסנקורן, לממש את הפעימה השנייה, לפנות לשר העבודה והרווחה ולבקש ממנו להחיל צו הרחבה על הפעימה השנייה ובזאת למצות את ההסכם שנחתם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לך שקודם כל, אתה מציג את הנושא בצורה בלתי רגילה, פיני, זה כבוד גם לכל מי שאתה מייצג אותם היום.

<פנחס שיף: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: אני אבקש מאלכס טנצר להגיד כמה מלים, אחר כך אני אשמח לשמוע את משרד העבודה ואחר כך אנחנו נגיע גם אליכם.

<אלכס טנצר: בוקר טוב, שמי אלכס טנצר, אני יושב ראש מטה למען עובדי קבלן.

<אלכס טנצר: ב-2014 מאבטחים היו מרוויחים 2.30 שקל מעל שכר המינימום, משנת 2016 מצב המאבטחים הולך ומידרדר.

<אלכס טנצר: ב-2016 ארגנתי סדרת הפגנות והייתה אמורה להיות שביתה ב-1 לספטמבר.

<אלכס טנצר: על מנת למנוע את השביתה, ב-31 לאוגוסט 2016, ההסתדרות ועיריית ירושלים חתמו הסכם איתי ועם המאבטחים שיהיה משא ומתן עם מעסיקים ועם הממשלה והנציגים שהיו היו המאבטחים וגם אני הייתי אמור לעשות.

<אלכס טנצר: נחתם הסכם בלי שהמאבטחים ידעו בכלל שיש משא ומתן, כי פשוט לא התייחסו למאבטחים בכלל.

<אלכס טנצר: התחייבו, ההתחייבות הראשונה.

<אלכס טנצר: ההתחייבות השנייה אחר כך, כשהתחלנו לארגן עוד פעם שביתות והפגנות, בית דין קבע שאני חייב להיפגש עם אבי ניסנקורן.

<אלכס טנצר: ב-9 לאוקטובר 2016 אבי ניסנקורן אמר, "אם מצב המאבטחים לא ישתפר, אני הולך להכריז סכסוך עבודה".

<אלכס טנצר: באוקטובר 2016 הבאתי חבילה של מכתבי מאבטחים שהתפטרו מן העבודה כי בתנאים כאלה אי אפשר היה לעבוד.

<אלכס טנצר: אבי ניסנקורן הודיע לתקשורת שאם המצב לא ישתפר הוא הולך להכריז על סכסוך עבודה.

<אלכס טנצר: הקבוצה היחידה במדינת ישראל שההסתדרות לא מכריזה סכסוך עבודה ומרמה אותה היא המאבטחים.

<אלכס טנצר: כל מאבטח - - -

מאיר כהן: אתם מאוגדים בהסתדרות?

<אלכס טנצר: תיכף אני מסביר.

<אלכס טנצר: כל מאבטחי מוסדות החינוך וכל המאבטחים בכלל, 90,000, משלמים להסתדרות דמי טיפול ארגוני 0.8% מהמשכורת.

<אלכס טנצר: זאת אומרת משלמים כ-60 מיליון שקל כל שנה.

<אלכס טנצר: ההסתדרות לוקחת את הכסף ובתקציב שלה, של 660 מיליון שקל, לא מוזכרים בכלל מאבטחים, לא נותנים לאף אחד.

<אלכס טנצר: אחת הדרישות שלנו היא שחברי כנסת שנמצאים כאן יעבירו את החוק שיבטל את דמי הטיפול הארגוני שרק לוקחים - - -

<יוסי ברבי: טלי, זה לא הנושא אבל, זה לא הנושא.

<אלכס טנצר: שרק לוקח - - -

<יוסי ברבי: מר טנצר, זה לא הנושא.

טלי פלוסקוב: תנו לבן אדם לדבר, אני לא רואה כרגע שום דבר - - -

<אלכס טנצר: שרק מפריע למאבטחים, לוקח כסף - - -

<יוסי ברבי: הנושא הוא ספציפי להעלאת - - -

טלי פלוסקוב: אדוני, אני מבקשת לא להפריע.

טלי פלוסקוב: יש לו זכות דיבור, גם אתה יכול להגיד מה שאתה חושב לנכון.

טלי פלוסקוב: לא מפריעים, בסדר?

<אלכס טנצר: לוקח כסף ולא נותן כלום.

<אלכס טנצר: ב-1 לדצמבר הייתה צריכה להיות העלאה נוספת, כשאנחנו דרשנו הרבה יותר.

<אלכס טנצר: גם בחגים, חלק מהמאבטחים במוסדות החינוך מקבלים 1,600 שקל לחודש, 2,000 שקל לחודש.

<אלכס טנצר: אבי ניסנקורן הבטיח להכריז סכסוך עבודה, לא נעשה שום דבר.

<אלכס טנצר: ההסתדרות חתומה.

<אלכס טנצר: אין לי שום תלונות נגד מר ברוש, הוא לא חתום.

<אלכס טנצר: ההסתדרות, שמקבלת 60 מיליון שקל, צריכה להחזיר את הכסף ולהכריז סכסוך עבודה.

<אלכס טנצר: ואתם, חברי כנסת, צריכים לבטל את דמי הטיפול הארגוני, כי הם שוד של עובדי קבלן וזו פשוט בושה למדינת ישראל.

<אלכס טנצר: אנשים - - -

מאיר כהן: רגע, תדייק, אדוני.

מאיר כהן: האם אתה מדבר על כלל עובדי הקבלן?

<אלכס טנצר: כן, כל עובדי הקבלן חייבים, זה חוק - - -

מאיר כהן: כל עובדי הקבלן מכניסים לקופה של ההסתדרות 60 מיליון שקלים לשנה?

<אלכס טנצר: לא, לא.

<אלכס טנצר: 60 מיליון שקל משלמים רק המאבטחים.

מאיר כהן: רק מאבטחים?

<אלכס טנצר: רק המאבטחים.

<אלכס טנצר: חוץ מזה בסך הכול מקבלים יותר מ-100 מיליון שקל.

<אלכס טנצר: למה עובדי קבלן, שאף אחד לא עוזר להם, אף אחד לא מתייחס אליהם, צריכים לשלם כל כך הרבה כסף, 0.8%?

<אלכס טנצר: מקבלים 0.8% ויש עלייה של שקל וחצי לחודש, שביטלו בחוצפה הזו, של יושב ראש ההסתדרות שלא מקיים - - -

טלי פלוסקוב: לא, לא, לא, אנחנו פה לא עושים דברים כאלה, אלכס.

טלי פלוסקוב: אלכס.

<אלכס טנצר: חוצפה, כי הוא אמר כמה פעמים שהוא הולך להכריז סכסוך עבודה.

<אלכס טנצר: היום יש חתימה שלו, ב-1 לדצמבר.

<אלכס טנצר: אני רוצה לשאול, חברת חשמל, הוא מכריז סכסוך עבודה, כל המעסיקים, כל מי שמרוויח, נמל אשדוד, למה?

<אלכס טנצר: בגלל שזו משכורת של 30,000 שקל הוא חייב להכריז סכסוך עבודה ובגלל בן אדם שמרוויח 2,000 שקל ומצבו מידרדר - - -

<יוסי ברבי: אתה צריך להודות שיש לך את אבי ניסנקורן.

<אלכס טנצר: על מה אני צריך - - - הוא צריך להתבייש.

<יוסי ברבי: אתה צריך להודות, אלמלא אבי ניסנקורן היית ממשיך והציבור היה ממשיך לקבל משכורות נמוכות.

<יוסי ברבי: פערי העוני, מי שמטפל בהם זה אבי ניסנקורן.

טלי פלוסקוב: רבותיי, אני לא אתן פה לאף אחד להכפיש את אף אחד, סליחה.

<אלכס טנצר: אני יכול להבטיח לך שאתה לא יודע על מה אתה מדבר.

טלי פלוסקוב: אדוני, אני מבקשת.

טלי פלוסקוב: אדוני - - -

<יוסי ברבי: אני יודע - - -

<אלכס טנצר: אני יודע על מה שאתה מדבר, אתה פשוט לא יודע מה המאבטחים - - - המאבטחים, אין להם מה לאכול.

<יוסי ברבי: שמי יוסי ברבי, אני מההסתדרות.

טלי פלוסקוב: אלכס, אלכס טנצר, אדוני - - -

<אלכס טנצר: מההסתדרות?

<אלכס טנצר: תתבייש לך, תתביישו.

<יוסי ברבי: אני אתבייש?

<יוסי ברבי: אני אתבייש?

<יוסי ברבי: אתה לא יודע כמה דברים אנחנו עושים למען המאבטחים - - -

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אני מבקשת - - -

<אלכס טנצר: תתביישו.

טלי פלוסקוב: אדוני, אדוני, תודה רבה.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת להפסיק אחרת אני אבקש מכם לצאת מהדיון.

טלי פלוסקוב: אין דברים כאלה.

מאיר כהן: תכבד את ה - - -

<יוסי ברבי: לא, אבל כבוד היושבת ראש, אי אפשר לתת לאדם, עם כל הכאב של הבחור, עם כל הכאב, לקחת את זה ולהסיט את זה לדיון אחר.

טלי פלוסקוב: קודם כל, אם אתה רוצה שהדברים שלך יירשמו בפרוטוקול, תציג את עצמך.

<יוסי ברבי: שמי יוסי ברבי, אני המזכיר הארצי של ההסתדרות בתחומי אבטחה, מלונאות ושמירה.

טלי פלוסקוב: יופי, מצוין.

<יוסי ברבי: ואני מטפל, יחד עם גב' חנה שניצר, שהיא ראש הלשכה המשפטית, תיכף היא תציג את כל העמדה של ההסתדרות, אבל אי אפשר להסיט את הדיון למקום של הסתה כזאת כמו של מר טנצר - - -

טלי פלוסקוב: אני גם לא אתן פה מקום להסתה.

<יוסי ברבי: אני מבין את כאב הבטן שלו, אבל אי אפשר להסיט את זה.

<אלכס טנצר: נכון, כי אני אמרתי את האמת.

טלי פלוסקוב: אלכס, אדוני, תודה לך על דבריך.

<יוסי ברבי: מר טנצר, דברים כאלה - - -

טלי פלוסקוב: שמענו, שמענו.

טלי פלוסקוב: תקשיבו לי טוב, אני מבקשת מכולם, כל מי שנמצא כאן, עם כל הכאב של הנושא, ואני לא אומרת שהוא לא חשוב, בואו נכבד את הכנסת ואת המקום שאתם נמצאים בו.

טלי פלוסקוב: אני לא אסכים לדיון מסוג זה.

טלי פלוסקוב: אנחנו לא מכפישים פה אף אחד, אנחנו מחפשים פתרון ואני לא אגיד מי פה טוב ומי פה רע.

טלי פלוסקוב: אנחנו מחפשים פתרון וזה מה שאני רוצה להוציא מהישיבה הזאת, לא להאשים אחד את השני.

<פנחס שיף: גבירתי, אני רק רוצה לבדל את הדברים שאני אמרתי מהדברים שנשמעו פה.

טלי פלוסקוב: בבקשה, זה חשוב.

<פנחס שיף: אני לא מכיר את האיש, אני לא מתואם איתו.

<פנחס שיף: אני לא נכנס לכיסהּ של ההסתדרות, לא מעניין אותי מה היא גובה ומה היא לא גובה, זה לא ענייני.

<פנחס שיף: אני מנכ"ל של ארגון מעסיקים, נקודה, אין לי קשר עם הדברים שנאמרו כאן.

<פנחס שיף: יחסי העבודה ביני לבין אבי ניסנקורן הם יחסים קורקטיים של יו"ר הסתדרות ומנכ"ל של ארגון מעסיקים.

טלי פלוסקוב: זה מה שצריך להיות.

<פנחס שיף: אני לא מכריז על סכסוכי עבודה, אני אומר פה שכל עוד אני מנכ"ל ארגון חברות האבטחה בישראל לא יהיה סכסוך עבודה בענף האבטחה.

<פנחס שיף: זה ענף שלא משביתים אותו ולא מסתכסכים בו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אל תתחייב.

<פנחס שיף: לא, לא, אני מתחייב, אני מתחייב.

<פנחס שיף: עמדתי בזה - - -

טלי פלוסקוב: בכל מקרה, אתה לא תיתן לזה יד.

<פנחס שיף: לא, לא, ודאי שלא, אלא אם כן זה - - -

טלי פלוסקוב: הבנו.

מאיר כהן: אולי זאת הבעיה?

<פנחס שיף: אני חושב שלא.

מאיר כהן: למה אתה אומר לי לא?

טלי פלוסקוב: מאיר, אני רוצה להגיד לך, אתה יודע כמה אנשים רצו להגיע לכאן לדיון והם לא הגיעו רק מסיבה אחת - - -

מאיר כהן: אני לא מצפה שהוא יעשה שביתה, אבל אולי באמת זאת הבעיה, כי אנחנו מכירים את ההסתדרות, ההסתדרות היא די לוחמנית.

מאיר כהן: כשהיא רוצה היא לוחמנית.

מאיר כהן: אני עכשיו מלווה את "נגב קרמיקה", אני יודע, כשהם רוצים הם - - - יכול להיות שבמָקום שיש 90,000 איש שנושאים מס להסתדרות, היה רצוי שבמְקום להגיע למצבים כאלה, שבאמת ההסתדרות, ברבי יוסי, אולי המקום, תיקח את זה, תעביר את זה לניסנקורן, שינסו לשבת, כי הוא מדבר מכאב לבו.

מאיר כהן: גם אם זה לא הנושא ואתה צודק, זה לא השולחן, אבל אתה יודע, בדיונים בכנסת אומרים גם לשמה וגם לעתים לא לשמה.

מאיר כהן: מותר להגיד את זה, זה לא נורא, כי אנחנו שומעים על 90,000 איש שנושאים מס והנציגים שלהם להערכתי חייבים להרגיש הרבה יותר בטוח.

מאיר כהן: ואולי אנחנו לוקחים את המאבטחים כמובן מאליו.

מאיר כהן: חבריא, המאבטחים יש להם משמעות, אני לא אחזור על הדברים שהוא אמר.

מאיר כהן: בוודאי שיש להם משמעות וככל שהמצב ממשיך להיות כזה מבחינה ביטחונית, שהם באמת חשופים, כמו השוטרים.

מאיר כהן: אני החסיד הגדול ביותר להעלאת שכרם של השוטרים, אנחנו עושים הכול שהפנסיונרים של השוטרים יקבלו כמו במשרד הביטחון, כי זה מאוד חשוב.

מאיר כהן: על אחת כמה וכמה כשהמאבטחים האלה נדקרים פה ונדקרים שם ולעתים הם אלה שנותנים לנו את התחושה, הורים מביאים את הילדים לבית הספר וכשהם רואים שיש מאבטח שהוא מסודר ועומד ואומר להם, הייתי מנהל בית ספר הרבה שנים, המאבטחים, הייתה להם משמעות, הם היו נותנים את התחושה של המרחב המוגן בתוך בית הספר.

מאיר כהן: ואני ראיתי, גבירתי, את היית ראשת עיר, את מכירה, ראיתי מאבטחים שהפכו להיות הלב הפועם של בית הספר - - -

טלי פלוסקוב: חלק של משפחה, משפחה, ממש כך.

<יוסי ברבי: מאיר, אני בעצמי הייתי מאבטח ומפקח סיירים וסייר במוקד 99.

<יוסי ברבי: אני לא נולדתי בהסתדרות, אני הגעתי - - -

מאיר כהן: מאה אחוז, ברבי, עלא כפק.

<יוסי ברבי: אני הגעתי להסתדרות מתפקידים אחרים על מנת להגן על ה-90,000 העובדים האלה.

<יוסי ברבי: ואני רוצה להגיד לך שאין שותף מלא, וכל מי שיושב עם אבי ניסנקורן מבין את זה, אין שותף מלא למען העובד המוחלש, בעלי המוגבלויות וכולם - - -

טלי פלוסקוב: אני לא רוצה, רבותיי, אני עוצרת - - -

<יוסי ברבי: לכן מר צנטר, הכאב בטן שלך מובן לי, אבל אנחנו איתך, אנחנו בצד שלך.

טלי פלוסקוב: יופי, יופי, זה מה שהיה חשוב לשמוע.

<אלכס טנצר: למה לא קיימת את כל ההסכמים - - -

טלי פלוסקוב: לא, אלכס, לא פותחים את זה.

טלי פלוסקוב: תקשיבו לי, אני רוצה שתבינו.

טלי פלוסקוב: הדיון הוא לא על ההסתדרות.

מאיר כהן: בוודאי.

טלי פלוסקוב: הנושא של הדיון שלנו הוא לא ההסתדרות, אז אני מבקשת - - -

<קריאה: נכון, זה השכר - - -

טלי פלוסקוב: בדיוק.

<אלכס טנצר: ההסתדרות יכולה לעשות.

טלי פלוסקוב: אני רק רוצה להגיד משפט אחד, שאני יודעת שהרבה מאבטחים היו רוצים להיות היום בדיון הזה והם לא באו רק מסיבה אחת, הם עובדים, הם שומרים על האזרחים שלנו.

טלי פלוסקוב: לכן אנחנו צריכים לעשות את העבודה הזו במקומם.

טלי פלוסקוב: צריך לדבר עם מי שצריך לדבר ואנחנו חייבים, שוב אני אומרת, אנחנו חייבים להביא להם את השקל וחצי.

טלי פלוסקוב: אני מתביישת להגיד את זה, אבל אנחנו חייבים להביא להם את זה, חייבים.

טלי פלוסקוב: אלכס, תודה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע את משרד העבודה, מה עמדתכם בנושא, כי אני הבנתי שעדיין יש פה שלב של חתימת השר על הפעימה השנייה, איפה זה נמצא אצלכם?

טלי פלוסקוב: אחר כך אני אשמח לשמוע גם את ההסתדרות, את ההסתדרות שמענו, אבל אני אתן גם לָך, גברתי.

<יוסי ברבי: בצורה מסודרת.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

<שלמה יצחקי: הסכם הוגש, בזמנו שר העבודה - - -

טלי פלוסקוב: שלמה יצחקי, נכון?

<שלמה יצחקי: שר העבודה הוציא כוונה להרחיב את ההסכם ורצינו להרחיב את ההסכם על שתי פעימותיו מלכתחילה, ההסכם מותנה בהוצאת צו הרחבה.

<שלמה יצחקי: בדברים שהיו מוסכמים גם על מר פיני שיף, יחד עם ההסתדרות, ארגוני המעסיקים וארגון חברות האבטחה, הוסכם שתורחב רק הפעימה הראשונה.

<שלמה יצחקי: כרגע אנחנו נמצאים ואני יודע שיש מגעים של ארגוני העובדים, של ההסתדרות, עם המשרד ואני בטוח שפיני גם שותף למגעים האלה, עם כל מיני רעיונות.

<שלמה יצחקי: עלו רעיונות וירדו ואנחנו נמצאים בעיצומם של מגעים לצורך קידום הנושא הזה, או של הרחבה של הפעימה השנייה או של הצעות אחרות חלף הפעימה השנייה, שיענו על המאוויים של ארגוני המעסיקים שזה לא ימשוך וכד'.

<שלמה יצחקי: אני לא טוען שזה - - -

טלי פלוסקוב: אתה לא יכול קצת לפרט לנו?

מאיר כהן: אתה נציג ממשלה, למה אתה צריך לבדוק שיענו על המאוויים של המעסיקים?

מאיר כהן: למה אתה לא אומר גם על המאוויים של העובדים?

<מיכל וקסמן חילי: כי מדובר פה ביחסי עבודה.

מאיר כהן: אז מה?

<מיכל וקסמן חילי: ביחסי עבודה יש שני צדדים.

מאיר כהן: אז מה?

מאיר כהן: אבל הוא לא מזכיר את שני הצדדים, זה בדיוק מה שאני מבקש.

<מיכל וקסמן חילי: אולי צריך לשמוע את שלמה יצחקי אחרי ששומעים את נשיאות הארגונים?

מאיר כהן: סליחה, בדיוק, בדיוק, הוא שאמרתי.

מאיר כהן: אני מצפה - - -

טלי פלוסקוב: אתם רוצים שאני קודם אתן - - -

<שלמה יצחקי: סליחה, חבר הכנסת כהן, אתה נתפסת למילה אחת שלי ואתה בונה עליה כל מיני תלי תלים, עם כל הכבוד.

<שלמה יצחקי: אני לא מגן על אף אחד, אני בא להציג את העמדה של המשרד שלי.

מאיר כהן: אל"ף, מותר לי לבנות מה שאני רוצה, אתה תפרק את זה.

מאיר כהן: מותר לי.

טלי פלוסקוב: לא להתעצבן על חברי כנסת, כך זה מתנהל כאן.

מאיר כהן: אני אומר, דווקא היות ומדובר בסכום שהוא פעוט, באמת שהוא לא סכום בעייתי, גם אם אתה עושה את ההשלכה הרוחבית שלו.

מאיר כהן: אני משוכנע שהשר יודע שזו באמת מן פינה כזאת של חבר'ה שצריך לעזור להם כי שכרם הוא שכר מינימום.

מאיר כהן: עוד משפט ואתה תפרק את כל המגדל שלי.

מאיר כהן: אני יודע גם, לברכה, מה השר עשה כשאני העברתי את המשרד ואמרתי שרוב העובדים מקבלים שכר מינימום והשלמת הכנסה ממשרד הרווחה, ואני יודע איך הוא תיקן את זה תיקון מכובד ואני אומר את זה כאן על השולחן.

מאיר כהן: אני מצפה, גם ממך כנציגו, שתיקחו את הסיפור הזה.

מאיר כהן: לחפש היום חלף זה לעוד שנה שנתיים שלוש, ואתה יודע את זה.

מאיר כהן: לבוא ולהגיד האם, ותמסור את זה לשר, אני גם אבקש ממנו, האם באמת השקל וחצי שהוא צריך לחתום על צו ההרחבה, זה הדבר שיערער את ההסכמים הקיבוציים במשק?

מאיר כהן: זה כלום.

מאיר כהן: אילו אני הייתי השר, תעביר לו את זה, אני אדבר איתו, זה יהיה לכבודו של השר שהוא יבוא, וכמו שהוא יודע, לבוא ולהגיד, "חבריא, פה אני מחליט, אני חותם על צו ההרחבה".

מאיר כהן: ואם אתה רוצה לפרק את זה – תפרק.

<שלמה יצחקי: לא, אני לא מפרק.

<שלמה יצחקי: חבר הכנסת כהן, אין לנו התנגדות - - -

מאיר כהן: בבקשה.

טלי פלוסקוב: תראו, הפעימה השנייה הייתה צריכה לעבור מ-1 בדצמבר?

<שלמה יצחקי: אדרבה, רצינו בזמנו להרחיב את שתי הפעימות, אין לנו התנגדות, אבל אנחנו גם מקדשים דבר שנקרא הסכמה קיבוצית, יחסי עבודה קיבוציים.

<שלמה יצחקי: אתה יודע שביחסי עבודה זה כלים שלובים.

<שלמה יצחקי: דיברו פה על הנושא של ההסתדרות.

<שלמה יצחקי: ההסתדרות במשך עשר שנים, אני לא מגן על ההסתדרות, אבל עובדתית, במשך עשר שנים, שכר המינימום הכללי במשק עולה מעבר לשיעורו החוקי בהוראות שעה כל הזמן, עשר שנים, והיום הוא הגיע לשיעור של כמעט 52% מהשכר הממוצע במשק.

<שלמה יצחקי: האמת היא שזה בעקבות הסכמים של ההסתדרות והמעסיקים.

<שלמה יצחקי: צריך להגיד את הדברים האלה.

טלי פלוסקוב: נכון.

<שלמה יצחקי: הנושא של הסכמים בענפי הניקיון ובענף השמירה, מעֵבֶר לזה, זה ההסתדרות ומעסיקים, הם עושים את הדברים האלה.

<שלמה יצחקי: יש אינטרסים, ופיני יושב בנשיאות הארגונים העסקיים, יש אינטרסים של הארגונים יחד עם ההסתדרות, אלה יחסי עבודה, אנחנו גם מקדשים יחסי עבודה, עם כל הכבוד, ולא רק את העניין של השקל וחצי.

<שלמה יצחקי: נכון שזה חשוב מאוד ואנחנו רוצים לעשות את זה, אנחנו אולי גם נעשה את זה, אני לא אומר, כרגע אין פה החלטה של השר כן או לא - - -

מאיר כהן: כשאתה אומר - - -

<קריאה: מתי אתם מגיעים - - - של החלטה?

<שלמה יצחקי: אני אגיד.

<שלמה יצחקי: למשל, יש הצעה, יש הצעה ואני מעלה אותה פה על השולחן.

<שלמה יצחקי: כרגע היא לא בשלה, יש התנגדות לגביה, במקום להעלות את שכר המינימום, לקצר את חודש העבודה של מאבטח, במקום 186 ל-176 שעות, להוריד בעשר שעות.

<פנחס שיף: אוי ואבוי - - -

טלי פלוסקוב: איך זה פותר את הבעיה?

<שלמה יצחקי: פיני, זה רעיון, הוא עלה, זאת אומרת שיש פה דברים.

<שלמה יצחקי: וכשאני מדבר על חלף זה לא שנתיים, זה ענין של שבועות.

<שלמה יצחקי: כרגע אין החלטה - - -

<פנחס שיף: שלמה, לא צריך לחפש פתרונות אם יש הסכם פשוט.

טלי פלוסקוב: לי יש הצעה אחת רק למשרד העבודה.

<שלמה יצחקי: אני רק אומר ששר העבודה ודאי וודאי לא מתנגד להעלאת שכר המינימום של מאבטחים.

טלי פלוסקוב: אין לי ספק.

טלי פלוסקוב: אני מכירה את שר העבודה ולכן אני לא חושבת לרגע שהוא מתנגד להוסיף שקל וחצי, אבל, ופה אני שמה הצעה על השולחן.

טלי פלוסקוב: אני מאוד מברכת על הצעות חדשות ורעיונות שאתם מעלים, בעיניי להקטין מספר שעות זה לא, אתם צריכים לגייס עוד עובדים כדי למלא את שעות העבודה בעצם, מה עשיתם בזה?

מיכל בירן: כן, אפשר לחשוב שמישהו כרגע מעסיק מאבטחים ספייר.

טלי פלוסקוב: נכון, כאילו שהם ממש ממתינים בתור להיכנס לעבודה.

טלי פלוסקוב: אבל אני חושבת שכדי לכבד את האנשים האלה, עד שאתם תקבלו החלטה, קודם כל, עכשיו, ב-1 בדצמבר, תעלו שקל וחצי.

טלי פלוסקוב: תמשיכו לחשוב.

טלי פלוסקוב: רוצים אחר כך לשנות?

טלי פלוסקוב: תסגרו בהסכם שלכם, זה עד לפתרון נוסף שאתם שם חושבים עליו, אבל לא לעשות את זה זה לא ראוי, זה לא מכובד כלפי האנשים האלה וכלפי אלה שישבו בשולחן וחתמו על ההסכם, בעיניי.

טלי פלוסקוב: בבקשה, גבירתי, מי מכן קודם?

טלי פלוסקוב: או ההסתדרות או - - -

<קריאה: אני חושב שההסתדרות.

מאיר כהן: תסבירי לנו למה אין - - -

טלי פלוסקוב: אני גם חושבת שקודם אני רוצה לשמוע את ארגון המעסיקים.

טלי פלוסקוב: מאוד חשוב לנו, למה פתאום החלטתם?

<מיכל וקסמן חילי: אני אסביר.

<מיכל וקסמן חילי: עורכת הדין מיכל וקסמן חילי, ראש אגף עבודה בהתאחדות התעשיינים.

<מיכל וקסמן חילי: העלאה של שכר המינימום למאבטחים פירושה העלאה של 5.3% לכלל משתכרי שכר המינימום במשק ולעובדים נוספים אחרים שמשתכרים משכורות נמוכות יותר מעל שכר המינימום.

<מיכל וקסמן חילי: בשל תרחיש של זליגה, שהוא בהחלט תרחיש הגיוני וסביר, על בסיס הערכה כלכלית ולא על בסיס איזושהי הערכה שהיא לא מבוססת - - -

טלי פלוסקוב: רגע, גברת, אני עוצרת אותך.

מיכל בירן: מיכל, במה זה שונה מהמצב שבו חתמתם על ההסכם?

מיכל בירן: ידעתם, את כל מה שאמרת ידעתם.

מאיר כהן: לא יאומן, לא יאומן.

<קריאה: חתומים על הסכם.

טלי פלוסקוב: יש לי תחושה שאני נמצאת בבית משפט ולא בבית המחוקקים.

<מיכל וקסמן חילי: רגע, חברת הכנסת בירן אמרה שאנחנו חתמנו על ההסכם, לא חתמנו על ההסכם.

מיכל בירן: במקור הגעתם להסכמות על העלאת שכר - - -

<מיכל וקסמן חילי: אז על זה אני אדבר, זה לא קשור.

<מיכל וקסמן חילי: רגע, אני אומַר.

<מיכל וקסמן חילי: קודם כל אני רוצה לדבר על הערכה כלכלית סביב העלאה של שכר המינימום - - -

מיכל בירן: מה השתנה מיום שחתמתם, אותו ספטמבר 2016, להיום?

מיכל בירן: מה השתנה?

<מיכל וקסמן חילי: גבירתי, אני מבקשת להשלים את הדברים שלי בצורה מסודרת - - -

טלי פלוסקוב: לא, אבל תיקחי בחשבון את השאלה שלי, בסדר?

<מיכל וקסמן חילי: אני כנראה פה אחת וכולם חושבים אחרת, אז בואי תתני לי להשלים את הדברים לפחות בצורה סדורה, בטח בזמן אני לא אוכל להשלים את כל מה שנאמר פה.

<מיכל וקסמן חילי: העלאת שכר המינימום היא בסופו של יום העלאה של מעל 5% בקרב כל משתכרי שכר המינימום ומשתכרי משכורות אחרות נמוכות יותר, עד 7,500 שקלים.

<מיכל וקסמן חילי: המשמעות של המהלך הזה, בזמן שאף אחד פה לא הביא איזושהי הערכה כלכלית, הוא לוקח בחשבון שתהיה פה העלאה רק בקרב שכר המאבטחים - - -

מאיר כהן: את הבאת הערכה כזו?

<מיכל וקסמן חילי: בוודאי שכן.

מאיר כהן: מה ההערכה שלך אומרת?

<מיכל וקסמן חילי: אני אומרת אותה, אני מדברת אותה, אם אדוני רק ייתן לי לדבר.

<מיכל וקסמן חילי: העלות המשקית הכוללת כתוצאה מהמהלך הזה היא לא פחות מאשר 8 מיליארד שקלים למשק.

<קריאה: מה?

מאיר כהן: קשקוש בלבוש.

טלי פלוסקוב: מה את אומרת?

מאיר כהן: קשקוש בלבוש.

טלי פלוסקוב: מיהם הכלכלנים הגדולים - - -

<מיכל וקסמן חילי: אגף הכלכלה - - -

מיכל בירן: זה נשמע כמו הפצצה האיראנית - - -

<מיכל וקסמן חילי: גבירתי, בזמן שאף אחד לא הביא פה הערכה כלכלית אחרת, אני לפחות מבססת את זה על הערכה של אגף כלכלה, אגף רציני, מכובד, שקיים עשרות שנים בהתאחדות התעשיינים, מכיר, לא פעם עשה תרחישים מהסוג הזה והערכות מהסוג הזה, במסגרת כל העלאות שכר המינימום שהיו בשנים האחרונות, כפי ששלמה יצחקי הציג את זה.

<מיכל וקסמן חילי: מי שהיה אחראי על העלאת שכר המינימום בשנים האחרונות זה נשיאות הארגונים העסקיים והתאחדות התעשיינים.

<מיכל וקסמן חילי: אני רוצה להזכיר לכל הנוכחים כאן ששכר המינימום עלה, ב-1 בדצמבר, לפני 11 ימים, ל-5,300 שקלים על בסיס הסכם אחראי עם חשיבה לטווח ארוך, שנחתם בין נשיאות הארגונים לבין ההסתדרות הכללית, שהפעימה האחרונה שלו הייתה 5,300 שקלים.

<מיכל וקסמן חילי: נחתם ועוד לא יבשה הדיו תחת ההעלאה של שכר המינימום ל-5,300 שקלים ומבקשים להעלות, בדלת האחורית, בלי שום הערכה כלכלית, בלי שום מחשבה על התרחישים העתידיים של ההערכה הזו, להעלות את שכר המינימום בדרך שהיא לא דרך ולא דרך השותפים הסוציאליים הלגיטימיים.

<מיכל וקסמן חילי: עם כל הכבוד לארגון השמירה, ויש לי כבוד גדול לארגון הזה, ארגון ותיק ומנוסה שנמצא בנשיאות הארגונים העסקיים, בסופו של יום זה לא הארגון שמשלם את הכסף הזה.

<מיכל וקסמן חילי: זה ארגון שחותם על ההסכם הזה, אבל מי שמשלם את זה הוא המעסיק בפועל והמעסיק בפועל חתם עם ההסתדרות על הסכם העלאה של שכר המינימום, מתוך מחשבה והבנה שמחד צריך להעלות את שכר המינימום, אבל מנגד אסור לנו לשפוך את התינוק עם המים.

<מיכל וקסמן חילי: בדרך הישרה, בדרך הנכונה, בדרך ההוגנת, בדרך האחראית, אחרי שעושים חשיבה כלכלית סביב העניין הזה - - -

טלי פלוסקוב: את אומרת לי עכשיו שבספטמבר 2016 אתם לא הייתם אחראים ופתאום עכשיו הפכתם להיות לאחראים.

טלי פלוסקוב: מה השתנה מאז?

<מיכל וקסמן חילי: אני אומרת ש-5,300 שקלים זה מה שהמשק כרגע יכול לעמוד בו - - -

טלי פלוסקוב: ולכן האנשים האלה, 90,000 איש, צריכים לשלם מחיר?

<מיכל וקסמן חילי: גבירתי, זה לא משנה.

<מיכל וקסמן חילי: 5,300 שקלים האלה, זה מה שהמשק אולי יכול לעמוד בו, אבל להעלות עוד 280 שקלים ובכך להעלות בעוד, ואני חוזרת על זה, 8 מיליארד שקלים - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: את יכולה להסביר לנו את ה-8 מיליארד?

<מיכל וקסמן חילי: בוודאי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תסבירי לנו, את אומרת 280 שקל, נכון?

<מיכל וקסמן חילי: נכון, וזה ישפיע על כלל משתכרי שכר המינימום, למרות מה שנאמר פה - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כפול כמה?

<מיכל וקסמן חילי: זה ישפיע על כלל משתכרי שכר המינימום, משום שלמרות מה שנאמר פה אין סיבה - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

<מיכל וקסמן חילי: משום שלמרות מה שנאמר פה אין סיבה להעלות דווקא למאבטחים את שכר המינימום, יש מספיק עובדים שעובדים בעבודות קשות במפעלים - - -

מאיר כהן: סליחה, אל תעשי עכשיו מניפולציה.

מיכל בירן: תסבירי - - -

מאיר כהן: אל תעשי מניפולציה, סליחה.

< מיכל וקסמן חילי: אני רוצה להשלים את המשפט - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: תעשי את החישוב, כי אני - - -

מאיר כהן: תתייחסי להסכם - - -

מיכל בירן: כל אחד יכול לבוא ולהגיד, אם העלו למאבטחים אני רוצה גם.

מיכל בירן: זה ה - - -

<מיכל וקסמן חילי: גבירתי, על בסיס ההנחה - - -

טלי פלוסקוב: אז למה עד עכשיו זה לא קרה?

<מיכל וקסמן חילי: גבירתי, על בסיס ההנחה, שאני מתארת אותה עכשיו, מכיוון שאין סיבה מיוחדת להעלות דווקא למאבטחים והקושי הזה בהשגת עובדים קיים בכל הענפים, בוודאי בתעשייה, שאותה אני מכירה מקרוב, כי אני מהתאחדות התעשיינים, הקושי הזה בהשגת עובדים הוא קושי גדול מאוד.

<מיכל וקסמן חילי: יש מחסור בכוח אדם מקצועי בתעשייה.

<מיכל וקסמן חילי: אחת הבעיות הגדולות - - -

<פנחס שיף: לא העליתם את השכר בתעשייה?

<פנחס שיף: לא העליתם את השכר בבניין?

טלי פלוסקוב: רגע, גבירתי, יש לי שאלה אלייך.

<מיכל וקסמן חילי: אדוני, לא - - -

טלי פלוסקוב: ה-8 מיליארד האלה - - -

<פנחס שיף: את זורקת פה מספר באוויר - - -

<מיכל וקסמן חילי: לא - - -

טלי פלוסקוב: אני שואלת אותך שאלה.

טלי פלוסקוב: מה זה לא?

טלי פלוסקוב: אני שואלת אותך שאלה.

<מיכל וקסמן חילי: אבל תקשיבי, זורקים פה דברים - - -

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לעצור, אני מבקשת לעצור.

טלי פלוסקוב: שאלה לי אלייך.

טלי פלוסקוב: מה שאת אומרת עכשיו, שאם אנחנו נעלה למאבטחים יגיעו גם האחרים וגם יבקשו העלאת שכר.

טלי פלוסקוב: זאת ההערכה שלך ל-8 מיליארד שקל?

<מיכל וקסמן חילי: בוודאי, חד משמעית - - -

טלי פלוסקוב: אוקיי, אז אני שואלת אותך שאלה נוספת.

<מיכל וקסמן חילי: אבל אני מסבירה לגבירתי אם אפשר, למה, למה זה יקרה.

<מיכל וקסמן חילי: משום שאין סיבה אמתית להעלות דווקא להם.

<מיכל וקסמן חילי: משום שיש הרבה עובדים - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז את לא יכולה לעמוד - - -

טלי פלוסקוב: אז למה חתמתם על ההסכם?

טלי פלוסקוב: אז למה חתמתם על ההסכם, ריבונו של עולם?

<פנחס שיף: מה זה עניינכם?

<מיכל וקסמן חילי: זה ענייננו כי אנחנו משלמים - - -

<פנחס שיף: למה אפשרתם להעלות את השכר במלונאות, מי משלם את עליית מחיר החדר?

<פנחס שיף: למה אפשרתם?

<פנחס שיף: אני שואל אותך, תעני לי, למה אפשרתם לנשיא המלונאים להעלות את השכר במלונאות?

<פנחס שיף: מי משלם את זה?

טלי פלוסקוב: יופי, שאלה מצוינת, פיני, תודה.

<פנחס שיף: אני שואל, מי משלם את זה?

<מיכל וקסמן חילי: אני מסבירה, אני מסבירה.

<מיכל וקסמן חילי: כשמדובר בהעלאת שכר המינימום אצל המלונאים או אצל בוני הארץ, בסופו של יום זה לא זולג החוצה, זה בסופו של יום נשאר בתוך הענף הזה.

<פנחס שיף: ופה זה לא נשאר?

<מיכל וקסמן חילי: בוודאי, כי השומר נמצא - - -

<פנחס שיף: למה?

<פנחס שיף: כי את אומרת בוודאי?

<מיכל וקסמן חילי: לא, תראה כי אני לא יכולה - - -

טלי פלוסקוב: אתה מבין, שם אפשר להעלות את המחיר של השהייה שלך במלון.

<מיכל וקסמן חילי: אני לא יכולה להתגבר על הקול שלךָ, סליחה.

<פנחס שיף: מיכל, זה לא עניינכם.

<מיכל וקסמן חילי: זה בוודאי - - -

<פנחס שיף: אתם מתערבים במשהו שהוא לא שייך לכם, לחלוטין.

<פנחס שיף: זה לא עניינכם, זה הכול.

<מיכל וקסמן חילי: גבירתי, בסופו של יום השומר נמצא אצל כל מעסיק בפועל ולכן תהיה השפעה.

<מיכל וקסמן חילי: כשמדובר בהעלאה אצל המלונאים זה נשאר שם, כשמדובר אצל בוני הארץ זה נשאר שם, זה לא המאבטחים שנמצאים בכל מקום.

טלי פלוסקוב: הייתי מקבלת את כל מה שאת אומרת אם היית יושבת פה בספטמבר 2016.

טלי פלוסקוב: בספטמבר 2016 חתמתם על ההסכם, הגעתם להבנה.

טלי פלוסקוב: אתם חייבים לכבד את ההסכם הזה, נקודה.

טלי פלוסקוב: מה קרה?

טלי פלוסקוב: אז לא הייתם חכמים?

טלי פלוסקוב: פתאום התעוררתם ועשיתם לנו 8 מיליארד שקל?

טלי פלוסקוב: אל תפחידי אותי עם המספר הזה, לא מאמינה למספר הזה.

טלי פלוסקוב: לא הצלחת לשכנע אותנו שזה יעלה 8 מיליארד שקל.

<מיכל וקסמן חילי: גבירתי, אין פה שום הערכה כלכלית אחרת.

<מיכל וקסמן חילי: אף הערכה - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז תראי לנו את ההערכה הכלכלית שלך, על מה היא מתבססת?

<מיכל וקסמן חילי: אני אמרתי אותה, אני אמרתי אותה כמה פעמים ואין לי בעיה גם להזמין את הכלכלנית שלנו, שתבוא לפה לדיון הבא וגם תסביר בדיוק איך היא הגיעה לשם.

<פנחס שיף: מיכל, שמונה וחצי שנים, תקשיבי לי לשאלה, שמונה שנים שכר המינימום בענף האבטחה היה 2.5% מעל המשק.

<פנחס שיף: מעולם לא שמעתי שהשכר של ענף האבטחה משך את כל המשק למעלה.

<פנחס שיף: מעולם לא.

<מיכל וקסמן חילי: בוודאי - - -

<פנחס שיף: הטיעון הזה הוא טיעון ציני, אין לו שום אחיזה במציאות.

<פנחס שיף: המספרים הם מספרים של כלכלנים - - - הגעת כבר ל-8 מיליארד, אני לא יודע מאיפה הבאתם את זה, אני יכול לעשות תחשיבים אחרים.

<פנחס שיף: תפסיקו עם הציניות הזאת.

<פנחס שיף: אני אומר לכם עוד פעם ותגידי את זה לשרגא, שמונה שנים שכר המינימום בענף האבטחה היה 2.5% מעל שכר המינימום במשק, היה שקט, אף אחד לא אמר שהוא מושך את המשק למעלה ולא מושך את המשק למטה, מאיפה הטיעון הגאוני הזה?

<פנחס שיף: פתאום, פתאום עכשיו, השקל וחצי או ה-88 אגורות ימשכו את שכר המינימום למעלה?

<פנחס שיף: מאיפה הדבר הזה, תגידי לי, מאיפה?

<מיכל וקסמן חילי: גבירתי, בסופו של יום - - -

<פנחס שיף: יש לי עוד שאלה אלייך.

<מיכל וקסמן חילי: רגע, רגע, בסופו של יום, תן לי רגע לפחות לענות לך על זה.

<פנחס שיף: כן, תעני לי.

<מיכל וקסמן חילי: בסופו של יום אנחנו הגענו לפה עם הערכה כלכלית סביב נושא שלפני שהוא נושא של יחסי עבודה הוא נושא כלכלי.

<מיכל וקסמן חילי: אין פה שום הערכה כלכלית, לא של אף משרד רלבנטי - - -

<פנחס שיף: זה לא נושא כלכלי, אבל.

<פנחס שיף: לא, הוא לא נושא כלכלי, לא.

טלי פלוסקוב: פיני.

<מיכל וקסמן חילי: זו הטעות, לחשוב שזה לא כלכלי, לחשוב שזה יחסי עבודה.

<מיכל וקסמן חילי: בסופו של דבר המשמעות של הדבר הזה זה העלאה של השכר במשק.

<מיכל וקסמן חילי: כולנו מכירים, כל מי שחי במדינה הזאת קורא עיתונים ולא צריך לעבוד בהתאחדות התעשיינים, מפעלים נסגרים חדשות לבקרים, ירידה חדה בפתיחה של מפעלים חדשים והכול מה?

<מיכל וקסמן חילי: חלק בגלל - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: בגלל השקל וחצי.

<מיכל וקסמן חילי: בגלל עלויות העסקה.

<מיכל וקסמן חילי: אז אפשר להמשיך עם זה ומצד שני אפשר להיות אחראיים ולהתנהל בצורה נבונה.

<פנחס שיף: כמה עלות השקל וחצי?

<פנחס שיף: השקל וחצי, לא מיליארדים, כלכלנים, כמה עולה השקל וחצי?

<מיכל וקסמן חילי: אני לא יודעת.

<מיכל וקסמן חילי: אני מניחה שרק למעסיק זה - - -

<פנחס שיף: את זה אתם לא יודעים.

<מיכל וקסמן חילי: לא, לא, את זה אני פשוט - - -

<פנחס שיף: את זה לא חישבתם, הא?

<מיכל וקסמן חילי: בוודאי שכן, אבל, פיני, אתה אומר דברים - - -

<פנחס שיף: אז אני שואל, כמה עולה השקל וחצי?

<מיכל וקסמן חילי: זה מאות מיליונים.

<פנחס שיף: מאות מיליונים?

<מיכל וקסמן חילי: מאות מיליונים.

<אלכס טנצר: רגע, לא עשיתם חישובים?

<אלכס טנצר: זרקתם - - -

טלי פלוסקוב: גבירתי, לצערי הרב אני לא רואה כאן אדם אחד שהשתכנע מההסבר שלך למה - - -

<מיכל וקסמן חילי: אבל אני גם לא רואה אף אחד שהביא הערכה כלכלית אחרת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את לא העברת לנו - - - את שלפת מספרים, את לא הראית לנו על מה את מסתמכת.

<מיכל וקסמן חילי: בכנסת, בוועדות, לא עושים הערכות כלכליות ומתמודדים איתן בצורה לא אחראית, בלי לחשוב לטווח ארוך, בלי לחשוב מהי העלות, בוודאי כשמדובר בשכר המינימום זה הדבר הראשון - - -

טלי פלוסקוב: הייתם צריכים לעשות את זה בספטמבר 2016, גבירתי.

טלי פלוסקוב: אתם חתמתם על ההסכם והסכם צריך לקיים.

טלי פלוסקוב: מה שנשאר לי עכשיו להגיד ואני חושבת שחברי הכנסת עכשיו יחזקו אותי, אני אפנה מהיום לכל הארגונים, ההסכם, מתברר, זה כלום, היום מכבדים אותו, מחר לא.

טלי פלוסקוב: כנראה שאנחנו נצטרך לסגור את ההסכמים האלה באמצעות חקיקה, כדי שלא תהיה לכם דרך לברוח מהאחריות ומההבטחה שלכם.

טלי פלוסקוב: זה לא מכובד כלפי אף אחד, מה שאתם עושים.

טלי פלוסקוב: חתמתם על ההסכם – תשלמו.

טלי פלוסקוב: אתם, בספטמבר 2016 הבאתם בשורה לאנשים האלה.

טלי פלוסקוב: אתם חייבים לכבד את הבשורה הזאת.

טלי פלוסקוב: באמת אני אומרת לך.

טלי פלוסקוב: אני כל כך כיבדתי את הארגון שלכם, מה שעשית היום, ואני לא באה אלייך אישית, אבל אתם הורדתם מהערך של הארגון שלכם.

טלי פלוסקוב: הסכם, הסכמתם, חתמתם, אין דרך אחורה, אין דרך חזרה, אתם חייבים לכבד.

טלי פלוסקוב: תסתכלו קדימה עוד פעם.

טלי פלוסקוב: מה, לפני שנה לא היו אנשים חכמים בארגון שלכם?

טלי פלוסקוב: פתאום באה איזו כלכלנית שהפכה לכם את הדעה שלכם?

טלי פלוסקוב: לא מאמינה.

טלי פלוסקוב: זה חוסר אחריות.

טלי פלוסקוב: פשוט חוסר אחריות.

טלי פלוסקוב: הבטחתם – תקיימו.

טלי פלוסקוב: טוב, אנחנו עוד נשמע את מיכל בירן, אבל בואו נשמע את ההסתדרות, אנחנו איתכם.

טלי פלוסקוב: לפני שאתם מתחילים, באמת, אני מעריכה מאוד את העבודה של אבי ניסנקורן בכל התחומים שהוא נוגע בהם.

טלי פלוסקוב: רק אתמול אנחנו היינו ביחד בפתיחת ועדה לאזרחים ותיקים ולכן כל מה שנאמר פה, תיקחו את זה בעירבון מוגבל, זה יצא מתוך אמוציות, ואולי באמת הבן אדם התכוון, אבל הוועדה לא נמצאת שם.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שאתם איתנו ואני רוצה שתעזרו לנו מול הארגון הזה, לפתור את הבעיה.

טלי פלוסקוב: פה אנחנו צריכים אתכם.

מאיר כהן: סליחה, גבירתי, אני צריך להיות בוועדת החינוך - - -

טלי פלוסקוב: אתה צריך לצאת?

טלי פלוסקוב: אז בואו ניתן לחבר הכנסת ואחר כך - - -

מאיר כהן: סליחה, החבר'ה מההסתדרות, אני מצטרף למה שהיא אומרת.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד לך, גבירתי, את יודעת, אני באמת מלא הערכה לשרגא ברוש ולחבר'ה שלו, אני חושב שתשנו את הדיסקט.

מאיר כהן: את יושבת כאן בוועדת הכנסת, מלהגת, למרות העברית הקולחת, כי להגיד 8 מיליארד שקלים - - -

מיכל בירן: זו מילה קצת פוגענית.

מיכל בירן: אפשר לא להסכים איתה - - -

מאיר כהן: לא, סליחה, מישהו שבא ואומר "זה עולה 8 מיליארד שקלים" הוא מלהג.

מיכל בירן: אני לא מסכימה איתה, אבל המילה מלהגת היא פוגענית.

מאיר כהן: לא, היא לא פוגענית, אני לא חוזר בי.

מאיר כהן: אני חושב שצריך לכבד חברי כנסת ולכבד אנשים שבאו לוועדה ולא להגיד להם, "היות ואתם לא הבאתם נתונים כלכליים אז אני אגיד מה שאני רוצה".

מאיר כהן: זה לא מקובל וזה ממש ללהג.

מאיר כהן: את יושבת כאן ואומרת את אחד הדברים האיומים והנוראיים, דווקא כנציגי המשק.

מאיר כהן: מה את אומרת, את אומרת "נסגרים מפעלים בגלל עלויות השכר", האמנם?

מאיר כהן: תגידי, תסתכלי לי בעיניים ותגידי לי ש"נגב קרמיקה" נסגר בגלל עלויות השכר.

<מיכל וקסמן חילי: גם בגלל זה.

<מיכל וקסמן חילי: שאלת אותי, גם בגלל זה.

מאיר כהן: סליחה, תמיד יכול להגיד איזה ספקולנט "אני רוצה לשלם כמו בסין", אבל זה מה שאנחנו רוצים?

מאיר כהן: זה מה שניסנקורן רוצה?

מאיר כהן: זה מה שכל מי שיושב כאן רוצה, שנשלם שכר עבדים כמו בסין?

מאיר כהן: יש לנו כאן שכר שהוא לא גבוה.

מאיר כהן: השכר, השכר השעתי שלנו הוא פחות מאירופה, פחות מארצות הברית, פחות מאוסטרליה ופחות מניו זילנד, אז לבוא ולהגיד שיש שבר בכלכלה הישראלית או שנסגרים מפעלים בגלל שכר זה לפגוע בעובדים.

מאיר כהן: אני מעריך את שרגא ברוש ואני אצא מכאן ואני ארים טלפון לשרגא ברוש, כי אני חושב שמה שנאמר עכשיו בשמו של הארגון הזה הוא לא נכון, לא היה צריך להיאמר.

מאיר כהן: הארגון הזה הוא טוב מדי מכדי שהנציגה שלו תבוא ותגיד, "בגלל שאתם לא הבאתם נתונים אז מותר לי להגיד 8 מיליארד שקלים" - - -

<מיכל וקסמן חילי: אני חייבת לתקן, זה ממש לא מה שנאמר.

מאיר כהן: זה בדיוק מה שאמרת.

<מיכל וקסמן חילי: זה ממש לא מה שנאמר.

מאיר כהן: אמרת "בסופו של דבר אני היחידה שהבאתי לכאן נתונים".

<מיכל וקסמן חילי: נכון, בוודאי.

מאיר כהן: לכן אני מציע, ואמרה היושבת ראש, ואני חושב שזה צריך להיות נר לרגליכם, ושוב, אני אמרתי, למען הסדר הטוב, שבני עובד שם, אבל הוא סטודנט ויש לו עוד הרבה הכנסות, אבל אני מסתכל על המאבטחים, שאני עוצם את עיניי ורואה אותם עומדים בשערי בתי הספר בדימונה ובכל מקום אחר בארץ, אני מסתכל על החבר'ה האלה שאמרו להם, ב-2016, שתהיה תוספת קטנה והתחייבות.

מאיר כהן: גם שרגא והארגון שלכם מחויב לזה.

מאיר כהן: כשהיום באים ואומרים להם, "תראו, על הכתפיים שלכם 8 מיליארד שקלים", אנחנו עושים להם עוול גדול מאוד.

מאיר כהן: לכן, ראוי ששרגא יבוא לכאן, אני אבקש, למרות שזה דיון של מיכל, אבל זה דיון שמעורר בדיוק את הפָּנים של התעסוקה הישראלית.

טלי פלוסקוב: נכון.

מאיר כהן: לבוא לכאן ו - - - אם הוא מדבר מגרונך, אני לא מאמין ששרגא מדבר מגרונך, לא מאמין.

מאיר כהן: אני מכיר את האיש הזה, הייתי ראש עיר, הוא היה איתי במאבקים שהורדתי בפניו את הכובע.

מאיר כהן: כנציג המעסיקים, הוא דאג לפנסיה של עובדים שפיטרו אותם אחרי שמפעל נסגר.

מאיר כהן: אז לבוא ולהגיד שהחבר'ה האלה, על הגב שלהם 8 מיליארד שקלים, אני לא חוזר בי מהמילה מלהגת שאמרתי, לא חלילה כדי לפגוע בך, את רהוטה ועלא כפק, אבל תחשבו כשאתם באים לישיבת ועדת כנסת, תחשבו באמת עם מה אתם באים.

מאיר כהן: הדיון הוא פשוט.

מאיר כהן: אני מקבל את מה שאומר שלמה, שלמה אמר, "יש חלופות, אנחנו יושבים עליהן ובודקים", אומרת ההסתדרות, "אנחנו נשב ונבדוק", את באה ואומרת, "לא, לא נבדוק, זה 8 מיליארד שקלים", זהו.

<מיכל וקסמן חילי: גבירתי, זה בפירוש לא מה שנאמר.

טלי פלוסקוב: את אמרת שאת מתנגדת, זה מה שאנחנו הבנו.

<מיכל וקסמן חילי: לא, רגע, אבל אי אפשר לקחת את זה - - -

מאיר כהן: להתנגד, זה לא מה שנאמר?

טלי פלוסקוב: את אמרת שאת מתנגדת.

<מיכל וקסמן חילי: אבל, גבירתי, אי אפשר - - -

מאיר כהן: גבירתי, הייתי מורה להבנת הנקרא.

<מיכל וקסמן חילי: בסדר גמור.

מאיר כהן: אולי לא להבנת הנשמע, אבל - - -

<אלכס טנצר: אפשר כמה מלים?

טלי פלוסקוב: סליחה אדוני, דקה.

<מיכל וקסמן חילי: להעלות באחריות.

<מיכל וקסמן חילי: גבירתי, מה שאני אמרתי והדגשתי, להעלות באחריות כמובן שכן, לכן חתמנו על ההסכם להעלאת שכר המינימום, לכן העלינו את שכר המינימום - - -

טלי פלוסקוב: מה זה מבחינתך אחריות, 20 אגורות?

<מיכל וקסמן חילי: טוב, בואי, אנחנו לא נפתח פה דיון בשאלה כזאת - - -

טלי פלוסקוב: לא, אני רוצה להבין איפה הגבול שהאחריות נגמרה בו.

<מיכל וקסמן חילי: בסופו של יום מי שהעלה את שכר המינימום בשנים האחרונות זה נשיאות הארגונים העסקיים עם ההסתדרות הכללית והעלאה בדרך הזאת היא העלאה בדלת האחורית, בלי לחשוב - - -

טלי פלוסקוב: אהה, הנה הגענו.

טלי פלוסקוב: הנה הגענו, אתה מבין?

טלי פלוסקוב: קיבלו החלטה בלעדיהם.

מאיר כהן: למרות שהוא לא מהמפלגה שלי, למה לא מזכירים את עמיר פרץ?

<מיכל וקסמן חילי: גבירתי, אני ממש מתנצלת שככה מבינים את הדברים שלי, כל פעם את מה שאני אומרת מבינים אחרת.

טלי פלוסקוב: אבל זה מה שהבנו, כולנו.

טלי פלוסקוב: תודה, מאיר, תודה.

טלי פלוסקוב: אני עוצרת כרגע אתכם כי חברת הכנסת מיכל בירן הצטרפה אליי, ותודה שהצטרפת אליי, להעלות את הנושא הזה לדיון ואני כן רוצה שמיכל תגיד כמה מלים.

טלי פלוסקוב: אחר כך אני אתן להסתדרות, בסדר?

טלי פלוסקוב: אם מישהו רוצה לדבר אז בבקשה להירשם פה, זה לא עובד אחרת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וגם אני.

טלי פלוסקוב: נכון, כמובן, סליחה, בוודאי.

מיכל בירן: יצא לי להסתובב בכמה מקומות בעולם ולהתעמק בקשר שבין המעסיקים לעובדים.

מיכל בירן: הייתי ממש עכשיו בדנמרק והדבר המדהים שנמצא בבסיס המערכת שלהם, ובגלל זה כל כך קשה לשכפל אותו ולעשות לו copy-paste, זה אמון.

מיכל בירן: בין המעסיקים לעובדים, למדינה, יש אמון בסיסי שנמצא בבסיס של המערכת.

מיכל בירן: בהרבה מהמדינות האלו בכלל אין שכר מינימום בחוק.

מיכל בירן: בגרמניה הכניסו את שכר המינימום בחוק בכלל רק לפני שנתיים, אני חושבת או שלוש, אבל מה שהיה זה הסכמים ענפיים בין המעסיקים לבין העובדים והקונספט של זה היה שבדיוק אלה שמכירים את הענף, מכירים את העלויות בו, מכירים את הרווחים בו, זה ברור למי שעוסק בו שהמעסיקים צריכים להרוויח אחרת הענף לא יתקיים, הכול בסדר, אבל מתוך הערכה של זה והבנה של הנציגים של העובדים גם את העלויות ומצד שני, ההכרה של המעסיקים ביכולות, בכישורים, בעבודה של עובדים מקצועיים, זאת המשמעות של שכר ענפי שגבוה יותר משכר המינימום.

מיכל בירן: כשאתם חתמתם על ההסכם, על העיקרון הזה שהשכר של המאבטחים יהיה גבוה משכר המינימום, זה היה ידוע.

מיכל בירן: זה לא חדש, זה לא קשור למה שקורה כאן.

מיכל בירן: כל הדיבורים שאת מדברת איתי עכשיו על זליגה, הייתם צריכים לעשות אותם מזמן, בדיונים פנימיים, כשנחתם ההסכם הזה שהעלה את שכר המאבטחים מעל לשכר המינימום.

מיכל בירן: העיקרון הוכרע כבר שם.

מיכל בירן: מה שהתכנסנו לדון בו היום זה בגלל שהייתה עלייה בשכר המינימום וצריך לראות שמעדכנים את הפער הזה ומעדכנים את הפעימות בהתאם, אבל הלוגיקה כבר הוכרעה מזמן.

מיכל בירן: זה שאת באה שוב עם הלוגיקה הזאת, אל"ף, זה לא רציני.

מיכל בירן: הדיון הזה כבר היה, כבר קרה, כבר נגמר.

מיכל בירן: היו לכם הסתייגויות, הייתם צריכים להעלות אותן שם, לפני שההסכם הזה נסגר.

מיכל בירן: דבר שני, בדיוק בגלל שעלה שכר המינימום זאת לא פחות ממניפולציה להגיד שזה יעלה 8 מיליארד.

מיכל בירן: אנשים שעכשיו העלו להם את שכר המינימום לא יגידו, "היי, למאבטח", שבכלל אין לי שום אינטראקציה איתו, בואו נגיד, "העלו כך, אני רוצה יותר".

מיכל בירן: זה לא סביר.

מיכל בירן: אגב, יכול להיות שאם לא היו מעלים עכשיו את שכר המינימום 20 שנה, יכול להיות שהייתה תנועה כזאת שהייתה אומרת, "היי, למה למאבטחים ול- - -".

מיכל בירן: דווקא אל מול זה ששכר המינימום עלה, ההערכה של הזליגה שלך, של 8 מיליארד, היא מופרכת והיא לא פחות ממניפולטיבית.

טלי פלוסקוב: תודה, גבירתי.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת חאג' יחיא, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לי כמה נקודות שרציתי להעלות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחת, אני מרגיש שחלק מהמעסיקים וחלק מהאנשים במשק, לוקחים את המאבטחים כבני ערובה, כי הם, אין להם לאן ללכת, לרובם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם מבוגרים, חלק מהם לא ימצאו מקומות עבודה ואז הם, אפילו אם נלחץ אותם אל הקיר, אין להם לאן ללכת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה לשאול שאלה, מישהו שמע שהבן שלו, כששואלים אותו, מה תרצה להיות כשתהיה גדול, אמר מאבטח?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מישהו שמע את זה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מישהו תכנן להיות מאבטח?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מאבטח זה עבודה בלית ברירה, להיות מאבטח הולך מי שלא מוצא עבודה אחרת, לכן האנשים הם אנשים כל כך חלשים - - -

מיכל בירן: והם מסכנים את חייהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה נאמר בהתחלה, ממש.

טלי פלוסקוב: לא הייתְ בהתחלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה נאמר בהתחלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן המאבטח הזה, שאנחנו כולנו סומכים עליו, גם יש לנו את חלק מהעובדים שלהם שהם עובדי קבלן ויש לנו את הבעיה שהם לא משלימים שמונה שעות ואז הם בכל מקרה לא מגיעים לשכר המינימום, כי עושים להם חישוב לפי שעות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואני חושב שאנחנו צריכים לתקן, אני כבר מכין הצעת חוק לתקן, שהשכר של עובדי הקבלן יהיה לפחות במינימום מספר שעות, כך שתהיה לו הכנסה מינימלית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא רוצה להגיד לו שכר מינימום, אבל שתהיה לו גם הכנסה מינימלית, כי אני מכיר מקומות שלוקחים מנקה והיא עובדת שעתיים בתוך הבנק מנקה ואין לה עבודה אחרת ואז אומרים שהיא עובדת לפי שכר המינימום בשעות והיא בסדר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא לא בסדר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר, קודם כל, המאבטחים האלה, אנחנו צריכים לדאוג להם כי הם דואגים לנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אחת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שתיים, לבוא ולהגיד שזה זולג, 8 מיליארד, אני שאלתי את זה כמה פעמים כי אני יודע שורה וחצי בחשבון ואני עשיתי את החשבון, זה 300 וכמה מיליון שקל העלות שלהם, אם את מחשבת את ה-280 שקל שהם הישיר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את רוצה לבוא ולהגיד לי ש-300 מיליון, 320 מיליון האלה, הישירים, הם מושכים את המשק עד כדי 8 מיליארד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא מתקבל על הדעת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הסכום הזה לא מתקבל על הדעת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני חושב שהגיע הזמן לבדוק עוד פעם את החישוב, במיוחד עם העלאת שכר המינימום, במיוחד, כך שמי שקיבל אתמול לא יבוא מחר ויגיד "אני רוצה עוד".

עבד אל חכים חאג' יחיא: ה-8 מיליארד הם, סליחה, לא משכנעים אותי, ועוד פעם, אני מבין קצת בחשבון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא של המאבטחים שהם עובדים בכל מקום, גם במלונות, כמה אנחנו מוסיפים כדי להשליך על הכול?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מדברים על 280 שקל, נכון, לאחד?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כמה מאבטחים יש פה, עשרה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: באותה משמרת לבית המלון?

<קריאה: פחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר עשרה, זה מה שישנה את הכול?

טלי פלוסקוב: היא אומרת שבמקביל אפשר להעלות את המחיר של שהייה במלון ואז זה מכסה את ההוצאות.

טלי פלוסקוב: למעסיקים האחרים כאילו אין את זה.

טלי פלוסקוב: זה מה שאני הבנתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסדר אבל המעסיקים לא מחזיקים עשרה, הם מחזיקים אחד.

טלי פלוסקוב: נכון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בבית ספר יש אחד, שניים, כמה יש?

<קריאה: אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחד, יש לנו אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואתם יודעים מה, פנו אליי מנהלי בתי ספר ואומרים, "תשמעו, נתנו לנו שבע שעות ואנחנו צריכים את השעה השמינית", כי חלק מהתלמידים יוצאים יותר מאוחר וחלק מבתי ספר שילמו לחברות כוח האדם עבור השעה הזאת, שיישארו, מתוך התקציב של בית הספר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השכר הזה לא יכול להיות ואם אנחנו מדברים על השקל וחצי, אני חושב שממש היינו במצב שחבל שיהיה לנו דיון בוועדה המכובדת פה - - - קודם כל, כל הכבוד על שיזמתם.

טלי פלוסקוב: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי מה שמובן מאליו כנראה שהוא לא מובן מאליו, צריך להעלות גם את המובן מאליו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם ההסתדרות, אני חושב ש-90,000 עובדים שווים גם תזוזה מסוימת או אתה יודע מה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: להרים קצת את השוט מהצד של ההסתדרות ולהגיד, "תשמעו, עד פה".

עבד אל חכים חאג' יחיא: והשר, כמה זמן צריך השר כדי לבדוק?

עבד אל חכים חאג' יחיא: משרד העבודה, כמה זמן צריך לבדוק?

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי מהיום של הפעימה הראשונה אנחנו יודעים מה התאריך של הפעימה השנייה.

טלי פלוסקוב: אני חייבת לסיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מסיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר, יודעים את התאריך של הפעימה השנייה, כמה זמן צריך לדון?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם ביום התאריך שצריך לחתום אנחנו מתחילים לדון?

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם זה של המשרד שלכם, השר שלכם מתחיל לדון בפעימה השנייה רק ביום שצריך לחתום?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו בושה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, תודה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לתת להסתדרות, רבותיי, הוועדה הבאה כבר ממתינה, אז בבקשה, ההסתדרות.

<חנה שניצר: מילה אחת, באמת.

<חנה שניצר: עורכת הדין חנה שניצר מההסתדרות.

<חנה שניצר: שתי הפעימות האלו, שנחתמו בספטמבר 2016, מצטרפות להסכם קיבוצי מעולה משנת 2014, הסכם קיבוצי ענפי שנתן קרן השתלמות שאין אותה לכל העובדים במשק, שנתן הפרשות מוגדלות לפנסיה, שנתן דמי הבראה מוגדלים, דמי חופשה מוגדלים, שי לחג, ארוחות, שלא לדבר שאחר כך היו מענקים חד פעמיים שההסתדרות דאגה להם.

טלי פלוסקוב: כן, נכון.

<חנה שניצר: הכול מצטרף לכל.

<חנה שניצר: ההסתדרות סומכת את ידיה על ההסכם הזה, ההסתדרות חתמה על שתי פעימות, ההסתדרות כמובן, אפשר כבר להבין מהדיון פה, לא מתנגדת, להיפך, מאוד רוצה שהפעימה הזאת תיושם ואנחנו כמובן, כמו שאמר מר שלמה יצחקי - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומה עושים כדי שזה - - -

טלי פלוסקוב: רגע, שנייה, ברשותכם.

מיכל בירן: נראה לי שאפשר לראות שההסתדרות, כל מה שההסתדרות נוגעת בו קורה, אז אני מציעה פה לשמור על - - -

טלי פלוסקוב: בדיוק.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לסכם את הדיון.

טלי פלוסקוב: אדוני, אני יודעת שביקשת, אבל בגלל שהוועדה הבאה בחוץ אני לא יכולה לתת זכות דיבור לאף אחד אחר.

טלי פלוסקוב: מה שאני רוצה מכאן להגיד, באמת, לא מתאים לכם מה שקרה פה.

טלי פלוסקוב: לא מתאים לארגון שלכם, זה פשוט מוריד מהכבוד.

טלי פלוסקוב: אני מבקשת משלושה אנשים, שר העבודה, חיים כץ, ניסנקורן בהסתדרות, שרגא ברוש בהתאגדות המעסיקים, אני מבקשת לשבת ביחד, למצוא את הנוסחה.

טלי פלוסקוב: הנוסחה היחידה כאן היא לכבד את ההסכם.

טלי פלוסקוב: אין דרך לסגת מההסכם שנחתם לפני שנה.

טלי פלוסקוב: זה בעצם יפסול את כולכם.

טלי פלוסקוב: אנשים יסתכלו עליכם, "מה זה הסכם?

טלי פלוסקוב: היום זה קיים מחר זה לא יהיה".

טלי פלוסקוב: אתם פשוט פוגעים בעצמכם.

טלי פלוסקוב: לכן, בבקשה, שלושה האנשים האלה, אני מבקשת מכל מי שנמצא כאן להעביר, לשבת ביחד ולמצוא לנו, יותר נכון לא למצוא אלא להעביר לנו בשורה, "אנחנו הולכים לקיים את ההסכם שנחתם לפני שנה".

טלי פלוסקוב: אני מבקשת לעדכן אותי אישית על זה ואני אעדכן כמובן את חברי הכנסת שכאן על ההסכם שהגעתם אליו.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.