ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 501, 2017-12-05 12:00

ניסן סלומינסקי: רבותיי, צהריים טובים.

ניסן סלומינסקי: לחלק גדול מכם אני יכול להגיד שהתגעגעתי.

ניסן סלומינסקי: היו לנו דיונים מרתקים במשך תקופה.

ניסן סלומינסקי: קיימנו דיונים מרתקים במשך תקופה ארוכה.

ניסן סלומינסקי: אחד הנושאים שאני חושב שהם היותר חשובים - למרות שאנחנו דנים פה בוועדה בנושאים מאוד חשובים, מאוד רגישים, הדיון לפני היה דיון שקשור לביטחון המדינה ודברים כאלה - זה הנושא של הכשרות המשפטית.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שזה אחד הנושאים היותר חשובים שדנו.

ניסן סלומינסקי: באמת עשינו במשותף.

ניסן סלומינסקי: גם עצם הדיון, צורת הדיון והשותפות שלכם הייתה מדהימה.

ניסן סלומינסקי: הוספתם כל כך הרבה, גם הגופים וגם האנשים עצמם, כולל אנשים עם מוגבלויות.

ניסן סלומינסקי: באמת כל אחד תרם את חלקו.

ניסן סלומינסקי: זה היה מדהים הדרך וההחלטות שבהן עשינו מהפך גדול מאוד.

ניסן סלומינסקי: קודם כל, בתפישה הבסיסית שהייתה מקובלת, שחושבים מה טוב לאנשים – מי שחושב בחוץ - עשינו איזה שהוא מהפך, אמרנו: לא, אנחנו רוצים לדעת מה האיש רוצה.

ניסן סלומינסקי: זו הנקודה המרכזית, אדם שיכול ורוצה.

ניסן סלומינסקי: מתוך זה גם הגענו לתוספת של ייפוי כוח מתמשך או עתידי, שאדם בזמן שהוא יכול יוכל לקבוע.

ניסן סלומינסקי: לא שבית המשפט יקבע עבורו, אלא הוא יוכל לקבוע מי יהיה האיש שיטפל בדברים שלו מבחינה רפואית, מבחינה כלכלית, או בתחומים אחרים.

ניסן סלומינסקי: מה שהוא יקבע זה מה שיהיה, לא יצטרכו בית משפט שיעשה את זה.

ניסן סלומינסקי: אחר כך עלינו עוד דרגה, אמרנו שזה לא אפס או מאה, יש רמות שונות.

ניסן סלומינסקי: יש הרבה מאוד מהציבור הנפלא שיושב פה, או מהציבור הנפלא שאתם מייצגים, שהוא מסוגל, שהוא יכול, רק הוא צריך בצמתים לקבל סיוע, מישהו תומך החלטות, מישהו שיעזור לו בצמתים לקבל, כאשר אחר כך הוא יכול להמשיך לבד.

ניסן סלומינסקי: לא צריך בגלל שהוא לא 100 להכניס אותו למסגרת שהיא כאילו אפס, לשים עליו אפוטרופוס, כשמאותו רגע הוא נכנס למסגרת כל כך מגבילה שבה הוא מאבד חלק גדול מחירותו.

ניסן סלומינסקי: האיש יכול להיות עצמאי כמעט, רק בצמתים לקבל עזרה.

ניסן סלומינסקי: פיתחנו את זה.

ניסן סלומינסקי: נכון שזו הייתה תוספת שעשינו.

ניסן סלומינסקי: למרות שזה לא הופיע בחוק, משרדים הבינו את החשיבות, הלכו איתנו, וזה התקבל כהחלטה עקרונית שנכנסה.

ניסן סלומינסקי: היא נכנסה בלי הפירוט, כי עדיין לא נבנו התכנים.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע אם נספיק היום, אבל זה אחד המעקבים שאני רוצה לעשות בנוסף לעוד דברים שאני אגיד עוד מעט.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לראות איך המערכת מבחינת משרד הרווחה התקדמה בהכנת התכנים של תומך החלטות, כשמהצד השני נמצא האוצר.

ניסן סלומינסקי: יש כאן מישהו מהאוצר?

ניסן סלומינסקי: האוצר לא הגיע?

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים שהאוצר ידווח לנו מה שהוא התחייב אז - שיימצא תקציב.

ניסן סלומינסקי: אם לא היה ב-2016, שב-2017 יהיה תקציב, בטח ב-2018 – עד מעט יש תקציב חדש - כדי להפעיל את המערכת של תומכי החלטות.

ניסן סלומינסקי: זה היה מהפך גדול מאוד שעשינו.

ניסן סלומינסקי: תוך כדי דיון גם עלינו על דברים שהם קשים מאוד.

ניסן סלומינסקי: אחד הדברים שלא הצלחתי להבין היה הנושא של השימוע.

ניסן סלומינסקי: בית המשפט מחליט על גורלו של אדם בלי שהוא שומע אותו, בלי שהוא רואה אותו.

ניסן סלומינסקי: על סמך נייר הוא מחליט: יש לך אפוטרופוס.

ניסן סלומינסקי: לא מתייעצים, לא כלום.

ניסן סלומינסקי: מאותו רגע 80% או 90% מהחירות האדם מאבד.

ניסן סלומינסקי: הוא לא יכול ללכת.

ניסן סלומינסקי: אם הוא הולך לבנק, שואלים, אדוני, איפה האפוטרופוס.

ניסן סלומינסקי: מי שקבע שיהיה לו אפוטרופוס לא ראה אותו.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב, עדיין יהיו הרבה שלא תהיה ברירה ויצטרכו למנות להם אפוטרופוס, אבל אני אומר, קודם כל תשמעו את האיש.

ניסן סלומינסקי: הבנו שיש אנשים ברמה מסוימת, במצב מסוים בבית חולים וכו' שאין טעם, שאי אפשר להביא אותם לבית משפט, אבל החלק הגדול, תביאו אותם לבית משפט.

ניסן סלומינסקי: אתה השופט.

ניסן סלומינסקי: לפני שאתה מחליט, תסתכל על האיש בעיניים, תראה את מצבו, תנסה לדבר איתו.

ניסן סלומינסקי: אולי תשנה בכלל את התפישה, אולי תשנה את העמדה.

ניסן סלומינסקי: איך יכול להיות שלא מביאים אותו?

ניסן סלומינסקי: זה היה אחד הנושאים הקשים.

ניסן סלומינסקי: הסבירו לנו שיש קשיים.

ניסן סלומינסקי: בטח שיש קשיים, בטח שזה עולה כסף - יותר אולי - ובטח שצריכים תנאים מיוחדים, אבל זו המחויבות שלנו לעשות כל מה שאפשר כדי להקל, כדי לאפשר שהאיש יוכל להביע את רצונו, ולו רק כדי לכבד אותו.

ניסן סלומינסקי: אנחנו צריכים לעשות הכל גם כשזה עולה כסף.

ניסן סלומינסקי: למדינה, ברוך השם, יש כסף לכל כך הרבה דברים.

ניסן סלומינסקי: זה בסולם העדיפויות צריך להיות הרבה הרבה יותר גבוה ממה שהוא נמצא בפועל.

ניסן סלומינסקי: הנושא של השמיעה לא רק במערכת בתי המשפט, בהרבה מאוד תחומים.

ניסן סלומינסקי: זה דורש אל"ף, לפתח את כל מה שדיברנו קודם, ובי"ת, לחנך את הציבור הרחב ואולי גם את עצמנו שכאן יש לנו בני אדם שצריכים לשמוע אותם.

ניסן סלומינסקי: ברגע שאתם רוצה לשמוע אותם ואתה נותן להם את הצ'אנס, אתה יכול לשמוע, אתה יכול לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: תן את זה.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, בסופו של דבר העברנו את החוק הזה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים, כמו שאמרתי לכם אז, לעשות מעקב.

ניסן סלומינסקי: זאת לא תהיה הישיבה היחידה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נעשה מעקב, כדי לוודא שהמערכות מתאימות את עצמן למה שקבענו ולרוח החוק.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא נרפה.

ניסן סלומינסקי: נכון, דודו?

ניסן סלומינסקי: דודו, אהבת נפש, מה שנקרא.

ניסן סלומינסקי: תראו, תענוג, אני שומע אותו, זה לא להאמין.

<דודו חפצדי: רק רציתי להוסיף.

<דודו חפצדי: אני מבקש שיהיו התאמות בבית משפט כך שהבן אדם יבין מה מדברים.

<דודו חפצדי: זה גם חשוב.

ניסן סלומינסקי: נכון.

ניסן סלומינסקי: כל המערכות האלו מסביב.

ניסן סלומינסקי: לצורך זה אמרנו שנעשה ישיבת מעקב.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נעשה עוד ישיבות.

ניסן סלומינסקי: נכון שבישיבה הזאת לא נוכל לתת לכולם לדבר.

ניסן סלומינסקי: הלוואי והייתי יכול.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רגילים בישיבות שהיו לנו, בישיבות הארוכות, שכל מי שביקש יכול היה לדבר, ואם לא בישיבה הזו, אז בישיבה שלאחר מכן.

ניסן סלומינסקי: במעקב לא נצליח.

ניסן סלומינסקי: אני כבר מתנצל מראש מאותם אלה שרוצים לדבר וראוי שידברו.

ניסן סלומינסקי: אני מאוד רוצה לשמוע אותם, אבל לא יהיה לנו את הזמן לשמוע, אז אני מתנצל מראש.

ניסן סלומינסקי: אולי בפעם הבאה.

ניסן סלומינסקי: אני כבר מתנצל.

ניסן סלומינסקי: אולי אני אתן בתחילה ליותם לומר כמה מילים כאחד שמרכז חלק גדול מהעמותות, ואחרי זה נראה איך אנחנו מצליחים להתקדם.

<יותם טולוב: קודם כל, כיף להיות פה.

<יותם טולוב: משהו שלא מובן מאליו היה שיום אחרי שסיימנו את העבודה פה התחילה עבודה מדהימה על ידי הממשלה.

<יותם טולוב: צריך לפרגן כשצריך לפרגן.

<יותם טולוב: נעשית עבודה רצינית בלקחת את החוק הזה ולהפוך אותו למציאות.

<יותם טולוב: אנחנו ממש רואים את זה קורה.

<יותם טולוב: אנחנו רואים את הפערים שעוד שיש, אבל כולם נרתמים לזה.

<יותם טולוב: הסיפור של שמיעת האדם הוא סיפור כאוב, הוא סיפור שאנחנו ממשיכים לראות אותו ביום יום.

<יותם טולוב: אני אתן דוגמה קטנה, כי אני חושב שהאדם, הסיפור ממחיש כל פעם את העיקרון.

<יותם טולוב: שבוע שעבר דיון בבית משפט, אדם חירש ש-3 שנים אנחנו מלווים אותו בדרך לביטול האפוטרופסות.

<יותם טולוב: המינוי היה על רקע זה שהחתימו אותו, לא הסבירו לו מה זה בדיוק המשמעות של אפוטרופסות.

<יותם טולוב: הוא חתם "אני מסכים".

<יותם טולוב: כשהשופט ראה את הנייר, הוא אמר: סבבה, הוא מסכים, למה לקיים דיון.

<יותם טולוב: הוא מינה את האפוטרופוס.

<יותם טולוב: יום אחרי זה אותו אדם התחיל להבין את ההשלכות על החיים שלו כשהוא לא יכול היה לגעת בכסף שהוא הרוויח ממקום העבודה שלו.

<יותם טולוב: את הדבר הזה אנחנו רואים פעם אחר פעם.

<יותם טולוב: אני רוצה לחדד משהו.

<יותם טולוב: שמיעת האדם זה לא המושג הכי מדויק, כי בסופו של דבר לא מדובר בלשמוע בן אדם כדי לקבל עוד איזו דעה בנושא, מדובר בלהכיר בזה שהוא צד להליך.

<יותם טולוב: זה אומר שהוא צריך לקבל את הטפסים שמגישים בקשה, זה אומר שכשמגישים תסקיר בעניינו, הוא צריך לקבל את התסקיר, לדעת מה כתוב עליו כדי שהוא יוכל להתגונן על זה.

<יותם טולוב: לא רק שבית המשפט ישמע אותו, אלא שהוא יהיה צד משמעותי בהליך.

<יותם טולוב: אפשר לבוא לבית המשפט וטכנית להיות שם, אבל אפשר לבוא לבית המשפט ולהיות שחקן משמעותי בקביעת גורלך.

<יותם טולוב: אז במובן הזה אנחנו עדיין מצפים לשינוי.

<יותם טולוב: אנחנו נשמח לשמוע מהממשלה אם יש התקדמות אל עבר שמיעת האדם.

<יותם טולוב: תראו, אנחנו הכנו נייר מאוד מפורט.

<יותם טולוב: אני לא אגע בכל הנקודות שלו.

<יותם טולוב: 18 ארגונים ישבו וניסו לחשוב לקראת הדיון הזה.

<יותם טולוב: אני רוצה להדגיש את הנקודה המרכזית, וזה שהיה פה שינוי של חוק שלא יכול להישאר רק שינוי של החוק הזה.

<יותם טולוב: החוק הזה הוא חוק משמעותי שאמור להקרין על כל הגישה של שירותי המדינה ושל החברה לאנשים עם מוגבלות, לאנשים זקנים עם מוגבלות.

<יותם טולוב: הדבר הזה עוד לא קורה.

<יותם טולוב: הדבר הזה צריך לחלחל הלאה.

<יותם טולוב: לא יכול להיות שיש עדיין את חוק הסעד (טיפול באדם עם מוגבלות שכלית) שעם כל הכבוד לזה ששינו את השם שלו, לא שינו את המהות שלו.

<יותם טולוב: החוק הזה לגמרי רואה את האדם עם המוגבלות כאדם שאפשר לקבל החלטות טוטאליות עבורו.

<יותם טולוב: לא יכול להיות שכל שירותי הרווחה שניתנים לאנשים עם מוגבלות הם שירותים שבסופו של דבר נקבעים על בסיס החלטה של אנשי מקצוע: זה מה שמגיע לו, שם הוא צריך להיות, הוא יכול לגור בדיור, הוא צריך להיות במוסד, הוא יכול לעבוד במפעל מוגן, הוא לא יכול לעבוד במפעל מוגן.

<יותם טולוב: אני מלווה מישהי שרוצה לעבוד בגן ילדים בשוק החופשי, אבל לא, ועדת האבחון קבעה שהיא צריכה להיות במפעל מוגן.

<יותם טולוב: היא אמרה לי: נמאס לי לשים את הנרות האלה כל יום, זה לא האופק שלי, אני רוצה משהו אחר.

<יותם טולוב: המקום הזה שבא ואומר שאנשים עם מוגבלות צריכים לקבל עזרה כדי לנהל את החיים שלהם, המקום הזה נכנס לחוק הכשרות המשפטית.

<יותם טולוב: השאלה המרכזית היא מה המקום של זה בכל שאר האגפים.

<יותם טולוב: האם אנחנו מלמדים בבתי הספר לחינוך מיוחד את הילדים לקראת גיל 18 לקבל החלטות על החיים שלהם?

<יותם טולוב: מה המקום שאנחנו נותנים לאנשים עם מוגבלות בשירותי הרווחה ובשירותי הבריאות?

<יותם טולוב: שם, אני חושב, צריך להיות שינוי משמעותי ודרמטי.

<יותם טולוב: יש פה את הנציגים של המשרדים, הם בטח יתייחסו לזה.

<יותם טולוב: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: אוקי, תודה.

ניסן סלומינסקי: ושוב, יישר כוח לכל מה שאתה עושה, לכל מה שהארגונים עושים.

ניסן סלומינסקי: יישר כוח גם לארגונים עצמם.

ניסן סלומינסקי: אנחנו ננסה לקבל אינפורמציה.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מכל אחד לדבר מאוד קצר, להגיד את התוכן החיובי, הטוב בנושאים האלה.

ניסן סלומינסקי: אז אורי, אתה תהיה הראשון.

<אורי שלומאי: אני מוכרח לומר שאני מתחבר לרישא של יותם על כך שבהחלט אפשר לומר שהממשלה, ובפרט משרד המשפטים, הם מאוד על הנושא.

<אורי שלומאי: מאז תיקון 18 לחוק אנחנו עובדים באופן מאוד אינטנסיבי על יישום החוק, על דברים שלא הוכנסו לחוק והם מאוד חשובים, כמו נושא השמיעה, שאני תיכף אתייחס אליו.

<אורי שלומאי: הנושא של ייפוי כוח מתמשך עובד הרבה בזכות האפוטרופוס הכללי שמפעיל את הנושא הזה בצורה מצוינת.

ניסן סלומינסקי: נשמע אחר כך את יונית.

<אורי שלומאי: בנושא של תמיכה וקבלת החלטות התחלנו פיילוט.

<אורי שלומאי: יש לנו ישיבות צוות עם נציגי הארגונים.

<אורי שלומאי: אני כבר רוצה לומר שהכנסת נתנה לנו שנתיים עד להפעלתו של החוק בנושא הזה.

<אורי שלומאי: אנחנו כנראה נצטרך קצת יותר זמן.

<אורי שלומאי: אנחנו נדבר על זה גם.

<אורי שלומאי: הנושא של השמיעה עלה ממש ערב ההצבעה על החוק שוב פעם לוועדת שרים לחקיקה.

<אורי שלומאי: הוחלט על ועדת מנכ"לים בנושא הזה.

<אורי שלומאי: לצערי הרב, קצת בעקבות פטירתו של מנכ"ל משרד הרווחה - -

ניסן סלומינסקי: זה כבר היה לפני הרבה זמן.

<אורי שלומאי: כן.

<אורי שלומאי: אמנם הצוות דן מספר פעמים, אבל לא היו מסקנות אופרטיביות.

<אורי שלומאי: נושא שמיעת האדם נכנס בלב נושא תיאור הרגולציה במשרד המשפטים.

<אורי שלומאי: הנושא הזה הועבר אחר כך לממשלה במסגרת הקמת צוות בין משרדי לכל בחינת נושא האפוטרופסות.

<אורי שלומאי: הצוות הזה כבר פועל.

<אורי שלומאי: היו מספר ישיבות של הצוות.

<אורי שלומאי: באופן אינטנסיבי אנחנו עובדים, הצוות עובד.

ניסן סלומינסקי: תגיד לי, יש הערכה של תקציב?

ניסן סלומינסקי: הוא משוריין בתקציב?

<אורי שלומאי: לא.

<אורי שלומאי: אני רק אומר שהנושא של השמיעה בהחלט יעלה במסגרת הישיבות של הצוות עם הנהלת בתי המשפט, עם משרד הרווחה.

<אורי שלומאי: אנחנו כמובן נעלה את הנושא הזה.

<אורי שלומאי: מאחר שאין עדיין מסקנות אופרטיביות ואין המלצות, אנחנו רק בתחילת הדרך, לא יכולנו לבוא עם מספרים למשרד האוצר, אבל משרד האוצר יודע שבהחלט יהיו פה דרישות תקציביות, חד משמעית.

ניסן סלומינסקי: אני לשנייה עוצר אותך.

ניסן סלומינסקי: אייל, הרי אתם עכשיו בונים את התקציב שאתם רוצים להגיש בעוד 3,4 חודשים.

ניסן סלומינסקי: בתוך התקציב הזה כבר יש התייחסות לתומכי החלטות?

<אייל מדן: אז אני אגיד, כמו שאמרת כבוד היושב-ראש, שיש תקציב שנבנה עכשיו.

<אייל מדן: הדבר, כמו שאר הדברים ושאר הדרישות של משרד הרווחה, יידון במסגרת דיוני התקציב של 2019 שעכשיו מתחילים.

<אייל מדן: הם עדיין לא התחילו.

ניסן סלומינסקי: במילים פשוטות, התשובה שאין.

<אייל מדן: יש תוספת למלא דברים, בין השאר הדבר הזה.

<אייל מדן: אם משרד הרווחה יחליט שבסדרי העדיפויות שלו הוא חשוב כך שהוא יתעדף אותו על נושאים אחרים - -

ניסן סלומינסקי: משרד הרווחה, אתם מתקצבים את זה בעדיפות?

ניסן סלומינסקי: תסלחו לי שאני עושה את זה ככה, אבל אין לי ברירה, אנחנו רוצים באמת שיהיה.

<נטלי מופסיק: האמת שאני לא יודעת לענות ספציפית על זה, אבל אני רוצה להגיד באופן כללי.

<נטלי מופסיק: אנחנו כמשרד הרווחה מסכימים שהאנשים צריכים להישמע יותר ממה שקורה היום בתהליכים של מינוי אפוטרופוס.

<נטלי מופסיק: אני אגיד שכבר היום יש לא מעט דיונים.

<נטלי מופסיק: כשאנחנו מזהים היום בתסקירים שאנשים מתנגדים למינוי אפוטרופוס, או מזהים שהם רוצים להישמע בפני בית משפט, אנחנו יוזמים דיונים.

<נטלי מופסיק: מתקיימים לא מעט דיונים כאלה.

<נטלי מופסיק: אנחנו מסכימים שצריך להישמע יותר, אבל יש לזה משמעויות ועלויות תקציביות שבלי שנידרש אליהן לא נוכל לעמוד בזה.

<נטלי מופסיק: למיטב הבנתי זה בדיונים מול האוצר.

<נטלי מופסיק: אני לא יודעת להגיד לאדוני.

ניסן סלומינסקי: תראי, המטרה של הישיבה מהסוג הזה היא לא לבוא לפה ולהגיד: אנחנו לא יודעים וכו'.

ניסן סלומינסקי: המעקב המשמעותי זה שצריכים לבוא ולשאול לפני כן, להגיע עד למנכ"ל המשרד, הסמנכ"ל, או מי שמטפל בזה, להגיד: אדוני, האם בדרישות שלנו, של משרד הרווחה מול האוצר, נמצא אפילו התחלת תקציב של תומכי החלטות או לא? זה המינימום שצריך.

ניסן סלומינסקי: נושא שדיברנו פה רבות היה הנושא של השמיעה, שיש לו עלויות כספיות מסוימות.

ניסן סלומינסקי: האם הוא נמצא בעדיפויות מבחינת הדרישה שלנו?

ניסן סלומינסקי: האוצר, אתם צריכים גם מיוזמתכם לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: אותו דבר משרד המשפטים.

ניסן סלומינסקי: נכון, אם מנכ"ל משרד הרווחה, חברי הטוב אלי יבלון ז"ל, הוא לא, אז יש מנכ"ל אחר.

ניסן סלומינסקי: הבינו את המשמעות ואת הצורך הגדול בכל זה.

ניסן סלומינסקי: נתנו לזה דחיפה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו עוברים כבר לתקציב נוסף.

ניסן סלומינסקי: זה לא שהפרישו מהתקציב הקודם שלא תוכנן ואמרו שקשה.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אני שואל לקראת התקציב הקרוב, בעוד חודשיים-שלושה.

ניסן סלומינסקי: איך אומרים?

ניסן סלומינסקי: נצטרך להצביע עליו.

ניסן סלומינסקי: איך יכול להיות ששם עדיין אנחנו לא יודעים, משרד הרווחה עדיין לא יודע?

ניסן סלומינסקי: הוא יודע שחשוב, ואני מסכים איתך, כולם מסכימים.

ניסן סלומינסקי: אתה ודאי יודע שזה חשוב.

ניסן סלומינסקי: אייל, אני מניח, גם יודע שזה חשוב.

ניסן סלומינסקי: מה זה עוזר לנו שזה חשוב?

ניסן סלומינסקי: אם זה לא יקבל ביטוי תקציבי אחרי כל ההבטחות, אחרי כל מה שדובר, אחרי הכל, מה עשינו, אנה אנו באים?

<נטלי מופסיק: אני באמת לא יודעת לענות על הסוגיה של סדרי עדיפויות תקציביות מול המנכ"ל, אבל זה חלק מצוות שהוקם במסגרת החלטת הממשלה.

<נטלי מופסיק: גם שם נדונה הסוגיה של שמיעה והתקציבים שיידרשו לכך.

ניסן סלומינסקי: כשרוצים להרוג משהו אז מקימים ועדה.

ניסן סלומינסקי: ועדה זה מכובד, מי יכול להגיד לא.

ניסן סלומינסקי: ועדה זה תמיד מכובד, אבל במילים פשוטות, וואלה, בסדר, הוועדה תתכנס, אולי תתכנס פעם בחצי שנה, אולי ככה.

<אורי שלומאי: הוועדה הזאת מתכנסת פעם בשבועיים.

ניסן סלומינסקי: אני לא אמרתי על כל הוועדות.

ניסן סלומינסקי: יש ועדות אמיתיות שעובדות.

ניסן סלומינסקי: נכון, היא צריכה להכין את התוכן, אבל מצד שני היא מבינה לבד שבלי תקציב זה לא הולך.

ניסן סלומינסקי: היא לא יכולה להתקדם במסלול אחד ובמסלול השני לא להתקדם, כי אז כל העבודה היא לחינם.

ניסן סלומינסקי: אם בסוף לא יהיה תקציב, לא עשינו כלום.

ניסן סלומינסקי: כשמדברים על כך שכל שבועיים יושבים, חייבים גם בנושא של התקצוב להתקדם כל שבועיים.

ניסן סלומינסקי: כשאני עושה עכשיו את הבקרה, הייתי שמח לדעת מה אתם מתקדמים בתוכן, אבל קודם כל בוא נדבר על התקציב, שנדע.

ניסן סלומינסקי: אם יש תקציב, אז יש היתכנות לתוכן.

ניסן סלומינסקי: אם אין תקציב, אז עברה עוד שנה, עוד שנה ועוד שנת תקציב, כשהמילים הנחמדות והיפות - - באמת, אני אומר, כולם מדברים מתוך הלב, על אמת, אבל בסוף אם לא שמים את זה בעדיפויות ואין את התקציב, לא עשינו.

ניסן סלומינסקי: צריך היה לבוא לפה ולהגיד: התקדמנו.

ניסן סלומינסקי: יש אישור ל-10 מיליון שקל, כשהפרויקט צריך לעלות 50 מיליון, ואנחנו עוד עובדים על זה.

ניסן סלומינסקי: אז אתה מתחיל לשמוע דברים למעשה, אבל ככה, באופן ערטילאי על כך שיש ועדה ושעובדים, זה מצוין, זה באמת צריך להיות, אבל - -

<אורי שלומאי: אני רוצה להבהיר שהנושא הזה עלה דרגה, עלה מרק לדבר על נושא השמיעה.

<אורי שלומאי: אנחנו עכשיו דנים בכל מכלול נושא האפוטרופסות.

<אורי שלומאי: זה נושא מאוד גדול, מאוד מורכב.

<אורי שלומאי: כבר בישיבה הראשונה יושבת-ראש הוועדה הודיעה למשרד האוצר - -

ניסן סלומינסקי: מי זו?

<אורי שלומאי: בוני גולדברג.

<אורי שלומאי: היא הודיעה שיהיו השלכות תקציביות, השלכות אפילו משמעותיות.

<אורי שלומאי: משרד האוצר הלך עם זה הביתה.

ניסן סלומינסקי: במובן חיובי או שלילי?

<אורי שלומאי: במובן חיובי.

ניסן סלומינסקי: אייל, אתה מודע לזה?

ניסן סלומינסקי: אם אייל לא מודע שיש איזה סעיף עם משהו, זה אומר שזה נשאר בבית באיזה שהוא מקום.

<אייל מדן: זה שיש לזה עלויות תקציביות - -

ניסן סלומינסקי: לא עלויות, סעיף תקציבי לנושא.

<אייל מדן: לא הבנתי.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מדברים על השמיעה ועל השלכות נוספות שיש לאפוטרופוס.

ניסן סלומינסקי: אם יש כבר הכנה לתומכי החלטה שאמרנו שצריך, צריך להיות לזה סעיף תקציבי שמתחיל אפילו עם סכום קטן, נניח 10 מיליון, אולי יותר, לא יודע, אני סתם אומר.

ניסן סלומינסקי: אומרים: בוא נתחיל קודם כל שיהיה סעיף, אחר כך יהיה למה להוסיף את מה שצריך בסוף.

ניסן סלומינסקי: אם אין סעיף תקציבי, זה אומר שאף אחד לא מתכוון ברצינות.

<אייל מדן: סעיפים תקציביים עדיין אין.

<אייל מדן: לא נבנה עדיין תקציב 2019, לכן הוא עוד לא פרוט לסעיפים תקציביים.

<אייל מדן: כפי שאמרתי, במידה ומשרד הרווחה יחליט לתעדף את הנושא מבין שאר הנושאים שהוא רוצה לתעדף במשרדו, הנושא ייכנס לתקציב 2019.

ניסן סלומינסקי: יש לכם נציג בוועדה הזאת?

<אייל מדן: יש נציג, אמור להיות שם נציג.

<תמי סלע: לפי החלטת הממשלה - -

ניסן סלומינסקי: אמור.

ניסן סלומינסקי: בטח האוצר עוד לא קבע מי הנציג.

<יותם טולוב: הנציג עוד לא הגיע פעם אחת.

ניסן סלומינסקי: בטח צריך עוד לבחון מי.

ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה להראות שההתייחסות היא עדיין לא על מה שדובר, לא על מה שצריך להיות, לא על מה שהלב והשכל מרגישים והמחויבות שלנו צריכה להיות.

ניסן סלומינסקי: איזו ועדה מתקדמת אם היא צריכה להגיע למסקנות כספיות כשאפילו נציג האוצר שצריך להיות בוועדה – אני לא יודע אם אתם כבר החלטתם מי או לא – עוד לא הופיע?

ניסן סלומינסקי: זה לא מכובד, זה לא נותן לנו תחושה טובה בעניין.

ניסן סלומינסקי: מתי תוכלו לתת לנו משהו קצת יותר בשרי, משהו קצת יותר אמיתי, מעבר לזה שהוקמה ועדה?

ניסן סלומינסקי: תאמין לי, אני בטוח, ואני לא מדבר בזלזול, שכולכם - אתם ודאי, אבל גם האחרים - רוצים לעזור, לקדם את זה וכו', אבל זה לא מספיק.

<אורי שלומאי: אני לא דובר הוועדה, אבל אני יודע שבחודש הבא הוועדה מתכנסת לעשות יישור קו, לראות איפה אנחנו עומדים.

<אורי שלומאי: הנושא הזה יעלה.

<אורי שלומאי: אני מקווה שיהיו לנו איזה שהן תשובות, לפחות לדעת איפה אנחנו עומדים בדבר הזה.

<אורי שלומאי: הנושא הזה יעלה כנושא.

ניסן סלומינסקי: מה אני אגיד לכם?

ניסן סלומינסקי: אתם רוצים שאני אעשה כל שבוע ישיבת מעקב?

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע מה לעשות, כי הייתי בטוח שתבואו עכשיו עם דברים סגורים יותר, עם הערכות, עם הקצאה כספית.

ניסן סלומינסקי: לפעמים עד שיודעים בדיוק כמה בינתיים עושים הקצאה תקציבית שלא תהיה הפתעה, או פותחים סעיף תקציבי.

ניסן סלומינסקי: כרגע ממה שאני שומע פה אנחנו כאילו לא עשינו כלום.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אני לא מדבר מבחינת תכנית שהוועדה דנה וכו'.

ניסן סלומינסקי: אתה יודע בעצמך שאם לא יהיה תקצוב, לא יהיה שימוע יותר טוב, לא יהיו דברים אחרים, לא יהיו תומכי החלטה, לא יהיו את כל הדברים האלה.

ניסן סלומינסקי: כשאין כסף, בסוף הרצון טוב לא - -

<אורי שלומאי: זה גם עניין כספי וגם עניין של לחשוב איך לעשות את זה מבחינה מהותית.

<אורי שלומאי: זה נושא מאוד מורכב.

ניסן סלומינסקי: אני מסכים.

ניסן סלומינסקי: אם היית בא ואומר: רבותיי, הקצינו 20 מיליון, אנחנו עובדים עכשיו קשה מאוד למצוא את התוכן, כולם היו מוחאים כפיים, כי זה מה שאנחנו רוצים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים שהתוכן ייקבע ברצינות.

ניסן סלומינסקי: בטח חלק ממנו יובא לכאן לאישור.

ניסן סלומינסקי: אם אני מדבר, נניח, על תומכי החלטות, לא על השמיעה כרגע, אז בחוק הכנסנו את הרגל הזאת כרגל כדי לדעת שיש בחוק.

ניסן סלומינסקי: ודאי שאם יהיה לכם את התוכן, נצטרך לבוא.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שפה יהיה צריך להיות עוד פעם דיון, אבל זה כשאני יודע שיש סעיף תקציבי, יש איזה משהו.

ניסן סלומינסקי: אם אין גם את זה, אף אחד לא מודע לזה, עוד לא חשבו על זה בכלל, אפילו לא יודעים מה סדרי העדיפות ברווחה, כשהאוצר מיוזמתו לא נראה לי שהוא הולך לנדב כאן משהו, להגיד לרווחה: זה כל כך חשוב, עזבו, עלי, מה שנקרא - -

<אורי שלומאי: נושא תומכי החלטות נמצא כבר בפיילוט.

<אורי שלומאי: הפיילוט רץ.

<אורי שלומאי: זה נושא שכבר רץ.

<אורי שלומאי: אחרי הפיילוט אנחנו נלמד את הנושא.

<אורי שלומאי: רק אז נדע גם מה אנחנו צריכים מבחינה תקציבית.

<אורי שלומאי: הנושא של השמיעה זה נושא שבינתיים לא הגיע לפסים מעשיים.

<אורי שלומאי: הוא עלה לוועדה בין משרדית שעובדת מאוד ברצינות.

ניסן סלומינסקי: בוא אני אעצור אותך לשנייה.

ניסן סלומינסקי: תומכי החלטות זה גם במשרד הרווחה, נכון?

<אורי שלומאי: גם משרד הרווחה, גם משרד המשפטים.

ניסן סלומינסקי: אתה אומר שזה רץ, שזה פיילוט.

ניסן סלומינסקי: על איזה תקציב זה יושב כרגע?

<אורי שלומאי: על תקציבים פנימיים של המשרדים.

ניסן סלומינסקי: גם משרד המשפטים משתתף בתקציב?

<אורי שלומאי: כן.

ניסן סלומינסקי: מצוין, אז כבר קבעתם שאצלכם זה בעדיפות, אצל משרד הרווחה זה בעדיפות.

ניסן סלומינסקי: האם בדרישות שלכם שהעברתם לאוצר זה נמצא בעדיפות?

ניסן סלומינסקי: אייל, אצלכם באוצר זה נמצא בעדיפות?

ניסן סלומינסקי: אולי אתם אנשי בשורה, אולי אתם תבואו ותגידו: אתה יודע, בנושא של שמיעה אנחנו עובדים.

ניסן סלומינסקי: לפחות תומכי החלטות, משהו.

<אורי שלומאי: זה מה שאני אומר.

<אורי שלומאי: הנושא של תומכי החלטות כבר רץ על תקציב המשרדים השונים.

<אורי שלומאי: זה משהו שכבר - -

ניסן סלומינסקי: האם בתקציב הקרוב שיוגש אלינו הנושא של תומכי החלטות יופיע עם תקצוב?

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שהוא יתפרס על שני משרדים, על יותר?

ניסן סלומינסקי: זה מה שאתה אומר לי?

<אורי שלומאי: על בסיס התקציב הקיים של המשרדים, כי עדיין אנחנו נמצאים בפיילוט.

<אורי שלומאי: הפיילוט תוקצב.

ניסן סלומינסקי: לא משנה הפיילוט.

ניסן סלומינסקי: שוב, לא אמרתי לך אם זה יהיה 5 מיליון, 10 מיליון, 30 מיליון, אבל האם יש לזה סעיף תקציבי ויהיה לזה תקציב?

<אורי שלומאי: אני לא יודע אם יש לזה סעיף תקציבי, אני יודע שהנושא הזה הוא - -

ענת ברקו: אם לא יהיה סעיף תקציבי, לא יהיה שום דבר, אנחנו יודעים את זה.

ענת ברקו: לא על בסיס התקציב הקיים.

ענת ברקו: צריך סעיף תקציבי.

ענת ברקו: צריך להקדיש לכך את המשאבים הראויים, אחרת לא יקרה כלום.

ענת ברקו: למה לא קרה שום דבר מאז?

ניסן סלומינסקי: אני מתנצל שאנחנו לקחנו את שלושתכם, אבל אתם הנציגים.

ניסן סלומינסקי: אתם ליוויתם אותנו.

ניסן סלומינסקי: אני בטוח שאתם רוצים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו שואלים אתכם, כי אנחנו רוצים את התשובות.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה שתביאו.

ניסן סלומינסקי: זה שאנחנו מתנפלים עליכם זה לא באישי, זה במשרדים.

ניסן סלומינסקי: אני יודע שמשרד המשפטים, זה היה בליבם, מה שנקרא.

ניסן סלומינסקי: גם במשרד הרווחה זה היה.

ניסן סלומינסקי: אני מקווה שגם באוצר.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע, האוצר לא שלח לנו דרג של מנכ"ל.

ניסן סלומינסקי: שני המנכ"לים הופיעו פה, שניהם היו כאן.

ניסן סלומינסקי: ראינו כמה זה בנפשם.

ניסן סלומינסקי: עכשיו זה צריך לבוא לתכל'ס.

<נטלי מופסיק: אדוני, רק לגבי התומכים בקבלת החלטות.

<נטלי מופסיק: אני אגיד שיש היום פיילוט במחוז ירושלים והדרום.

<נטלי מופסיק: בכל תיק ותיק שמוגש לבית המשפט, בכל בקשה למינוי אפוטרופוס העו"ס נדרשת לבחון את ההיתכנות של מינוי תומך בקבלת החלטות.

<נטלי מופסיק: אני לא יודעת להגיד מספר מדויק, אבל מונו כבר יותר מכמה עשרות של תומכים בקבלת החלטות בתיקים.

<נטלי מופסיק: הנושא הזה נמצא בהחלט בעבודה.

ניסן סלומינסקי: יש פה מישהו מטעמכם שיושב על הפיילוט ויכול לתת לנו קצת יותר אינפורמציה?

<נטלי מופסיק: של התמיכה בקבלת החלטות?

ניסן סלומינסקי: כן.

<נטלי מופסיק: לא.

<נטלי מופסיק: אני יכולה להביא נתונים יותר מדויקים.

ענת ברקו: אולי כדאי שיציגו לנו נתונים בנושא.

ניסן סלומינסקי: בגלל זה שאלתי אם יש פה מישהו.

ניסן סלומינסקי: תמי, את יכולה לתת?

<תמי סלע: במשרד המשפטים האפוטרופוס הכללי מרכז, מתכלל את הפעילות הממשלתית – גם ארגונים חברתיים שותפים לפעילות הזאת - כדי לקדם את הנושא של תמיכה בקבלת החלטות.

<תמי סלע: נמצאת פה גם מישהי שגויסה על מנת להוביל את הפרויקט הזה.

<תמי סלע: היא ממונה על התחום במשרד המשפטים.

<תמי סלע: אורנית דן מובילה את זה.

<תמי סלע: יש לנו ועדת היגוי רחבה עם הרבה שותפים שמקדמת את הפיילוט הזה.

<תמי סלע: אנחנו גם בוחנים שיתופי פעולה נוספים.

<תמי סלע: הוקצה תקציב לתקופת הפיילוט.

<תמי סלע: שוב, אנחנו לא מדברים עדיין על שירות בפריסה ארצית.

<תמי סלע: כמו שנטלי אמרה, הצד של משרד הרווחה הוא באמת ההתייחסות בתסקירים במחוז ירושלים ודרום, אבל בנוסף להיבט הזה, גם הנציבות – יונית נמצאת פה – מובילה כרגע קורסים לתומכי החלטות ולמקבלי החלטות.

<תמי סלע: הדבר הזה ילווה במחקר מלווה.

<תמי סלע: יהיה גם גיוס של תומכים מקצועיים.

<תמי סלע: ברור לנו שאי אפשר להסתפק רק בתומכים מקרב בני המשפחה, שזה אולי פחות דבר שצריך לתקצב אותו, אלא צריך גם תומכים מקצועיים שיוכלו לתת את השירות הזה לאנשים שאין להם בני משפחה, או שהם לא מעוניינים שבני המשפחה יהיו התומכים שלהם.

<תמי סלע: אנחנו גם לומדים את הנושא הזה במדינות אחרות.

<תמי סלע: מסתבר שאנחנו יכולים להתגאות מבחינת החוק ומבחינת השטח בכך שנעשתה הרבה עבודה על ידי המגזר השלישי.

ניסן סלומינסקי: רק שלא יהיה מצב שכשנוכל להפעיל את זה אנחנו נהיה מהאחרונים של המדינות.

ענת ברקו: מה משך הזמן לפיילוט?

<תמי סלע: אנחנו מתכננים שהפיילוט ייקח כשנתיים.

<תמי סלע: אנחנו רוצים לבוא ולהאריך את התקופה לתחילתו של הסעיף עצמו, וזה לא בגלל שלא נעשית עבודה.

<תמי סלע: כדי להתקין תקנות קבועות ולהסדיר את הנושא בצורה שהיא אחרי למידה ועשייה בשטח, נדרשנו ליותר זמן.

<תמי סלע: יש הרבה מאוד עשייה.

<תמי סלע: כבר יש מינויים.

<תמי סלע: יש הרבה התעניינות.

ניסן סלומינסקי: את יכולה לומר את אותם דברים בנושא של השמיעה בבתי משפט?

<תמי סלע: שמיעה בבתי משפט היא פחות לפתחנו.

<תמי סלע: אני כן יכולה להגיד שההטמעה של החוק והיישום שלו קורים גם בהיבט של ייפוי כוח מתמשך וגם בסעיפים עצמם שבהם הכנסנו שינויים לגבי תפקיד האפוטרופוס, כמו החובה שגם כשמתמנה אפוטרופוס הוא צריך לשמוע את האדם ולתת ביטוי לרצונו.

<תמי סלע: למשל, הוא לא יכול לעשות פעולות משמעותיות כשהאדם מתנגד בלי לקבל את אישור בית המשפט.

ענת ברקו: זה בעיקר רלוונטי גם לבני משפחה שממונים.

<תמי סלע: נכון.

<תמי סלע: גם למקצועיים וגם לבני משפחה.

<תמי סלע: כל הדברים האלה וגם העובדה שבית המשפט היום מחויב לבחון חלופות - וזה עוד לפני שסעיף התמיכה בקבלת החלטות נכנס לתוקף - בעצם מביאים לזה שצריכים לראות ולשמוע יותר את האנשים וגם להקצות לזה תקציב.

<תמי סלע: גם הכנסת כשחקן נוסף שיעזור במאבק הזה הוא שחקן חשוב.

<תמי סלע: גם הממשלה צריכה למצוא לזה.

<תמי סלע: אני מזכירה שהעניין הזה פוצל מהצעת החוק ולא נסגר.

<תמי סלע: הוקמה ועדה בין משרדית מתוך הבנה שהוראות החוק לא יכולות להישאר רק הוראות חוק, הן צריכות להגיע לשטח בכל מיני היבטים.

<תמי סלע: לוועדה שמתכנסת באינטנסיביות רבה מכוח החלטת ממשלה הוקצתה שנה לגיבוש מסקנות ותכנית, כאשר מדובר פה על תכנית לטווח של 10 שנים לתחום של אפוטרופסות וחלופות, תכנית שמנסה לקחת את כל המשרדים והגופים הרלוונטיים, לשבת יחד ולגבש יעדים.

<תמי סלע: הדבר הזה כבר קורה.

<תמי סלע: אני חושבת שהוא עושה שינוי משמעותי.

ניסן סלומינסקי: יש לכל זה גם הקצאה כספית?

ניסן סלומינסקי: הרבה ועדות קמות, עושות עבודה נפלאה, אבל בסוף נגנזות.

<תמי סלע: חשוב שכולם יהיו בצוות, גם הנציגים שאחראים יותר על התקציב.

<תמי סלע: אני מקווה ומאמינה שזה יקרה בקרוב.

<תמי סלע: ככה השותפות תהיה מלאה.

<תמי סלע: אני יכולה להגיד שכל המשרדים ששותפים בפעילות היום - רווחה, בריאות, משרד המשפטים על כל יחידותיו - מקצים תקציבים בפעילות השוטפת כדי ליישם את החוק ולקדם אותו.

<תמי סלע: אנחנו רואים את הדברים בשטח.

<תמי סלע: זה לא כדי לומר שאין הרבה עוד מה לעשות, אבל נעשית הרבה עבודה.

<תמי סלע: כמו שאורי אמר, אנחנו על זה.

<אורנית דן: אני נכנסתי לתפקיד בחודש מאי.

<אורנית דן: היעדים המרכזיים של התכנית שלנו זה הסדרת כל ההליך של קבלת החלטות נתמכת גם בהליך של בית משפט.

<אורנית דן: אנחנו עוד מעט נתחיל לעבוד גם על הליך הסכמי.

<אורנית דן: העבודה הזאת כוללת, קודם כל, סקירה של מה שקורה היום גם בארץ וגם בעולם.

<אורנית דן: הדבר הראשון שעשיתי היה לעשות מיפוי של מה שנעשה עד כה במגזר השלישי, אבל לא רק, גם באגפים אחרים בממשלה ובייעוץ וחקיקה.

<אורנית דן: אני חייבת להגיד שזו הייתה חוויה מאוד מאוד מרגשת לראות את העשייה המדהימה של המגזר השלישי בעניין הזה ושל הקואליציה שפעלה לקידום העניין.

<אורנית דן: מעבר לזה למדתי קצת מה קורה בעולם.

<אורנית דן: שם נעשית עשייה בערוצים מקבילים, חלקם דומים וחלקם קצת שונים.

<אורנית דן: במקביל לדברים האלה אנחנו עוסקים בנושא של איתור והגדרה של אוכלוסיית היעד לעניין הזה, גם ברמה של תומכים וגם ברמה של מקבלי החלטה.

<אורנית דן: כל הנושא של הכשרות לתומכי החלטה, זיהינו שיש שני ערוצים להכשרות.

<אורנית דן: ערוץ אחד זה הכשרות לאנשים שעושים את העבודה כסוג של התנדבות, אם זה מינוי של בני משפחה או קרובים, וערוץ נוסף שמיועד לאנשים שיעשו את התפקיד הזה כתומכי החלטה מקצועיים.

<אורנית דן: אנחנו לומדים גם את הערוץ הזה.

<אורנית דן: צריך להבין שזה בעיקר ערוץ שמיועד לכאלה שלא יכולים - -

ניסן סלומינסקי: אורנית, אני אקטע אותך קצת, כי אני מסתכל על השעון ואנחנו ב-13:00 צריכים לסיים.

ניסן סלומינסקי: אני רואה שבנושא הזה אתם דנים, שיש התקדמות, ואני שמח מאוד.

ניסן סלומינסקי: אני לא שמח על החלק התקציבי, אבל אני שמח שלפחות בנושא הזה יש עבודה ואת עושה את זה.

<אורנית דן: חשוב לי להגיד משפט אחד לסיום.

<אורנית דן: לפני שבועיים יותם ואני היינו במפגש בינלאומי שהיה בניו יורק.

<אורנית דן: ישראל שימשה כמקרה בוחן לראות איך הדבר הזה עובד כאשר הממשלה מאמצת את העניין הזה.

<אורנית דן: היה מאוד מעניין לשמוע את הפידבקים שקיבלנו וגם לראות איך זה קורה במקומות אחרים.

ניסן סלומינסקי: יש כאן כל כך הרבה אנשים שאני רוצה שידברו, אבל אין לנו את הזמן.

ניסן סלומינסקי: יש לנו פה אנשים מבית ספר "דקלים" בבאר-שבע.

ניסן סלומינסקי: היינו רוצים לשמוע את ליאל.

נורית קורן: לפני שאתה שומע אני רוצה ממש משפט אחד.

נורית קורן: אני יושבת ראש השדולה לאנשים עם מוגבלות יחד עם אילן גילאון וקארין אלהרר.

נורית קורן: ארגנו את כל היום הזה.

נורית קורן: אני רוצה להודות לך שבאמת לקחת נושא מאוד מאוד חשוב שאנחנו דנים בו היום.

נורית קורן: כחברה בוועדה לבחירת שופטים הדבר הראשון שאני מקדמת זה שופט עם מוגבלות.

נורית קורן: אני חושבת שצריך שיהיה אחד כזה.

נורית קורן: כשהוא יראה אנשים עם מוגבלות שבאים אליו, הוא ידע איך להבין אותם, איך באמת להתייחס אליהם.

נורית קורן: משיחות שאני עושה מידי פעם עם שופטים יוצא שאנחנו מדברים על הנושא של אנשים עם מוגבלות.

נורית קורן: אני רואה שהשופטים מתייחסים, אבל עדיין לא מספיק.

נורית קורן: אני הייתי רוצה לראות שבאמת מתנהגים בצורה הרבה יותר קלה, לא להוציא צווי אפוטרופסות ולקחת את החירות של אדם אחר במהירות.

נורית קורן: תודה רבה.

<ליאל דאבש: אני בן 20, בעל צרכים מיוחדים, לומד בבית ספר "דקלים".

<ליאל דאבש: אני רוצה להודות לכל מי שמקיים את החוקים בשבילנו, האנשים עם הצרכים המיוחדים.

<ליאל דאבש: תודה מיוחדת לכם חברי הכנסת, ואנחנו מקווים שבסוף ייושם החוק.

ניסן סלומינסקי: באמת תודה רבה וכל הכבוד.

ניסן סלומינסקי: יונית, את יכולה להעשיר אותנו בדקה?

<יונית אפרתי: כן, רק ככה שתי נקודות שלא עלו היום.

<יונית אפרתי: ראשית, נציג האוצר – סליחה שאני לא זוכרת את השם - דיברת על סדרי עדיפויות של המשרד.

<יונית אפרתי: אני חושבת שצריך לתת לזה תוספת ראויה, כי כולנו יודעים שאם זה היה בתוך סדרי העדיפויות, זה כבר היה נעשה היום.

<יונית אפרתי: עצם זה שזה לא נעשה מעיד שזה צריך תקציב נוסף.

<יונית אפרתי: אני רוצה קצת להתייחס לדבריו של דודו.

<יונית אפרתי: הוא אמר: גם אם מתרחש הדיון, וגם אם אני מגיע לדיון בבית המשפט, אני רוצה להבין על מה הדברים נאמרים.

<יונית אפרתי: תקנות נגישות השירות מתוך חוק שוויון לאנשים עם מוגבלות מדברות על כך שהדיונים צריכים להיות מונגשים לאנשים עם מוגבלות - הן בפישוט קוגניטיבי, הן בשפת הסימנים, גם אם להאט את הדיון וכו'.

<יונית אפרתי: אני לא אפרט.

ניסן סלומינסקי: יונית, הבנו את הרעיון.

ניסן סלומינסקי: דודו, אנחנו אוהבים אותו.

ענת ברקו: קודם כל, אני חושבת שעברנו כברת דרך, אדוני היושב-ראש, והמקום שאנחנו נמצאים בו היום הוא הרבה יותר טוב.

ענת ברקו: בטח בסוף הפיילוט נוכל להסיק מסקנות כדי להיות יותר אפקטיביים.

ענת ברקו: חייבים שורה בתקציב.

ענת ברקו: חייבים שיהיה תקציב מוגדר לעניין הזה, כי זה עולה כסף.

ענת ברקו: כדי להיות אפקטיביים, להשפיע ולהגיע למצב שבאמת כל התמיכות האלו גם יביאו לתוצאות, אנחנו חייבים תקציב מוגדר, לא ככה ג'סטות מפה ומשם.

ענת ברקו: אני ממש פונה למשרד האוצר בבקשה.

ענת ברקו: נעשתה כאן עבודה כל כך חשובה, אנחנו כבר במקום אחר.

ענת ברקו: כדי שאפשר יהיה לתרגם את זה לשפת המעשים באמת צריך שורה בתקציב.

<קריאה: לדעתי התקציב זה מעשר, אם מישהו מתקשה להבין את גודל התקציב.

<מיטל סגל-רייך: בעודי נוסעת לכאן, ומסתבר שנסיעות זה זמן טוב למחשבות, חשבתי על זה שכדי שלא יהיו חסמים להגיע לפרוצדורה וכדי להיות חלק מהדיור בקהילה ולהיות חלק מהחברה – נדמה את זה לדלת - צריך שהשמיעה תהיה המפתח.

<מיטל סגל-רייך: אם המפתח לא מתאים, אז הוא חורק, הוא לא עובר טוב, הוא גם לא פותח, אי אפשר להיות בצד השני.

<מיטל סגל-רייך: אפשר אמנם לפרוץ את הדלת בדרך לא טבעית, אבל זה לא נכון.

<מיטל סגל-רייך: אני יכולה להגיד שבסיוע המשפטי של משרד המשפטים אנחנו מנהלים מאז אוקטובר 2015 מערך של עורכי דין שמייצגים אנשים בהליכי כשרות משפטית בתחום של זקנה ומוגבלויות, על מנת לקדם את הנושא של השמיעה.

<מיטל סגל-רייך: אנחנו הגשנו נייר עמדה שמפרט הרבה מאוד מקרים שבהם השמיעה הפכה מצב של אפוטרופסות למצב שאין אפוטרופסות וגם הובילה למינוי של תומכים.

<מיטל סגל-רייך: אני לא רוצה להשבית שמחות, אבל יחד עם זאת שנעשית עבודה מאוד מאוד חשובה, יש ועדה שדנה בצורה מאוד רצינית, עובדת בצורה שיטתית, לומדת את הדברים, וגם יהיו מסקנות טובות וחשובות, אני מאמינה, הפרקטיקה היא קשה, כלומר, הרוב לא נשמעים.

<מיטל סגל-רייך: גם כשאנחנו מגיעים למצבים של שמיעה, זה הרבה פעמים חלק מקונפליקט.

<מיטל סגל-רייך: האחוזים הם אחוזים מאוד נמוכים.

<מיטל סגל-רייך: אנחנו רואים חשיבות גדולה להטמיע את הדבר הזה.

<מיטל סגל-רייך: אין הכוונה לשמיעה, אין מדיניות של שמיעה עדיין.

<מיטל סגל-רייך: למרות שיש החלטות מאוד מאוד יפות במצבים שאנשים כן נשמעים, ובית המשפט באמת נותן את דעתו על זה שהשמיעה עשתה הבדל, רוב האנשים לא מגיעים למצב של שמיעה.

<מיטל סגל-רייך: המערכת חייבת להוביל את זה.

<מארק שמיס: צהריים טובים, אני אתייחס לנושא של השמיעה של אנשים עם מוגבלות שכלית ומוגבלויות אחרות במסגרת תהליכי הערכה וקביעת תכנית התערבות, תכנית טיפול.

<מארק שמיס: כפי שהזכירו בתחילת הדיון, על פי החוק ועדת האבחון היא הגוף שאמור לקבוע דרכי טיפול לאנשים עם מוגבלות שכלית.

<מארק שמיס: צריך לציין שוועדות האבחון בכל המקרים - חוץ אולי ממקרים בודדים מאוד - מזמינות, מקשיבות ושומעות את האדם שעליו מתקיים הדיון.

<מארק שמיס: דבר נוסף, הנושא של אפוטרופסות שעד לא מזמן היה כחלק מהחלטות הוועדה, יצא מהחלק של החלטות הוועדה.

<מארק שמיס: ועדת האבחון לא מחליטה יותר על נושא של אפוטרופסות במסגרת הדיונים.

<מארק שמיס: אנחנו כן הנחינו את הוועדות להתייחס במסגרת הדיון ולפעול על פי תיקון 18 לחוק.

<מארק שמיס: בהחלט כל התהליכים האלה מתקיימים ואנחנו רק ממשיכים ומעמיקים בעניין של שמיעת האנשים עם מוגבלות.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: אני שוב מתנצל בפני כל מי שרצינו שהוא ידבר ולא הספקנו מבחינת הזמן.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נעשה ישיבות מעקב צמודות יותר.

ניסן סלומינסקי: אני רואה שמשרדי הממשלה לוקחים את התיקון הזה, מנסים ליישם אותו, עושים עבודה גם לגבי התכנים.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מאוד מאוד לא מרוצים כרגע מהנושא של התקצוב שאנחנו עוד לא רואים אותו.

ניסן סלומינסקי: אני מקווה שלקראת הישיבה הבאה, ואנחנו גם נעבוד לפני כן, יהיה סעיף תקציבי, יהיה תקצוב גם לשמיעה וגם לתומכי החלטות.

ניסן סלומינסקי: ושוב, מה שאני רק יכול להגיד, איך אומרים, זה שאנחנו אוהבים את כולם, אתם יקרים, ואנחנו רוצים לעשות כל כך הרבה דברים, רוצים לשמוע אתכם, רוצים לשתף אתכם.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נעשה את זה מפעם לפעם.

ניסן סלומינסקי: אנחנו נגביר את הקצב של המעקבים.

ניסן סלומינסקי: האוצר, אל תשכחו לשלוח תקציב, לשלוח לפחות נציג לוועדה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.