ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 475, 2017-11-06 12:30

אורי מקלב: צהריים טובים.

אורי מקלב: אני מתכבד לפתוח ישיבה של ועדת החוקה, חוק ומשפט.

אורי מקלב: היום י"ז בחשוון תשע"ח, 6.11.2017.

אורי מקלב: הנושא שעל סדר-היום הוא הצעות לדיון מהיר של חבר הכנסת יעקב אשר: אי-יישום בפועל של החוק לייצוג הולם לבני האוכלוסייה החרדית בשרות הציבורי.

לא רק אני.

עוד ח"כים.

אורי מקלב: חבר הכנסת יצחק וקנין, חבר הכנסת יהודה גליק, חבר הכנסת אלעזר שטרן וחבר הכנסת אחמד טיבי.

אורי מקלב: רק משפט לפני שחבר הכנסת יעקב אשר מציג ראשון את הנושא.

אורי מקלב: אני רק אפתח ואומר שאני ממלא מקום של היושב-ראש הקבוע.

אורי מקלב: הוא ביקש ממני למלא את מקומו.

אורי מקלב: יש לו חשיבות גדולה מאוד להיות בנושא הזה, אבל מסיבות אחרות הוא לא יכול.

אורי מקלב: ההצעה לדיון מהיר מתבססת על הצעת חוק ייצוג הולם של חבר הכנסת גפני ועוד חבר כנסת.

אתה לא מזכיר את חבר הכנסת הנוסף?

אורי מקלב: לא, אני לא מזכיר את הנוסף.

אורי מקלב: הוא הוביל את זה.

אורי מקלב: יש עוד חבר כנסת שהצטרף אליו, אבל הוא היוזם של החוק.

אגב, כבר בכנסת ה-19 הייתה לנו הצעה כזאת, שגם אני הייתי חתום עליה, ובתחילת הדרך - - - כשעוד לא הייתי כאן.

אורי מקלב: כדי לא להיכנס להסברים מפולפלים שלא כולם יבינו – אני מבין שהזמן קצר – אני מקצר את הדבר הזה.

אורי מקלב: לצערנו, חבר הכנסת יעקב אשר לא היה אתנו בתחילת הכנסת ה-20.

אורי מקלב: לא בכדי נשיאות הכנסת מצאה שוועדת החוקה היא הוועדה שצריכה לדון בזה, מכיוון שהקירות פה ספגו הרבה אמירות, הרבה דיבורים, יכול להיות שגם ויכוחים וצעקות בנושא ייצוג הולם שמדבר על המגזר החרדי.

אורי מקלב: נועה מלווה אותנו גם כן בהצעת החוק הזו.

אורי מקלב: אני חושב שאפשר לסכם את הדברים שהצעת החוק יצאה הצעת חוק מושלמת, על אף שהיא הייתה קשה מאוד.

אורי מקלב: קודם כל בעצם ההחלטה וההסכמה להצעת החוק הזו, משום מה ראו שיש מגזרים אחרים, על אף שמגזרים אחרים אושרו בחובת ייצוג הולם והעדפה מתקנת, לגבי הציבור החרדי בתחילת הדרך לא היה רצון לעשות את זה, לא משנה עכשיו אם בגלל שחשבו שיש התאמות אחרות או דברים אחרים שצריכים לעשות לא בחקיקה.

אורי מקלב: אבל בסופו של דבר הייתה חקיקה, החקיקה הייתה מושלמת אפילו שהיא הייתה קשה.

אורי מקלב: היא הייתה קשה ולו רק בגלל שהיה צריך להמציא גלגל.

אורי מקלב: להמציא את הגלגל – היה צריך להגדיר מיהו חרדי.

אורי מקלב: מה נקרא המגזר החרדי, מי נקרא חרדי, מה הבסיס, מה הנתונים שצריכים להיות, מה העבר שצריך להיות, מה מגדיר חרדי כדי שיוכלו להחיל עליו את החוק של ייצוג הולם והעדפה מתקנת.

אורי מקלב: בסופו של דבר – הייעוץ המשפטי טרח בזה הרבה – הייתה עבודה טובה לא רק לגבי החוק הזה, אלא לוקחים את זה גם לגבי דברים אחרים בנושא של מיהו חרדי.

אורי מקלב: מגזר אחר – כל אחד יודע מיהו צ'רקסי, זה יותר קל להכליל, או אתיופי.

אורי מקלב: יודעים בהגדרה, היא הגדרה קלה יותר.

אורי מקלב: מה שהתברר, מה שהפתיע אותנו, שלא רק עצם תהליך החקיקה היה קשה, אלא מתברר שגם היישום.

אורי מקלב: היישום היה קשה, מתמשך.

אורי מקלב: לא רק זה שהוא לא התקדם כפי שהוא היה צריך להתקדם, אלא הוא צעד אחורנית.

אורי מקלב: למה אני מתכוון?

אורי מקלב: זה הפתיע אותנו שבחודשים האחרונים אנחנו מטפלים בזה באינטנסיביות גדולה יותר.

אורי מקלב: אני אתן לכם דוגמה של מנהלת בכירה בנציבות המדינה שכותבת למשרד האוצר: הריני להודיעך – מי שהייתה אמורה להתמודד או הגישה בקשה – כי נציבות שירות המדינה אישרה את בקשת משרד האוצר לביטול המכרז שבנידון.

אורי מקלב: הנימוק לביטול הינו: משרד האוצר פרסם את המשרה הנידונה כמשרה המיועדת לאוכלוסייה החרדית.

אורי מקלב: התוצאה של החוק צריכה להביא לפרסום של משרות ייעודיות לציבור החרדי.

אורי מקלב: משרד האוצר פרסם את המשרה הנידונה כמשרה המיועדת לאוכלוסייה החרדית.

אורי מקלב: מאחר וטרם הופצו הנחיות של נציבות שירות המדינה בגין המדיניות להבטחת ייצוג הולם לאוכלוסייה החרדית, הוחלט לבטל מכרז זה.

אורי מקלב: זה היה לא לפני הרבה זמן.

ישראל אייכלר: לא הבנתי.

ישראל אייכלר: למה מבטלים את המכרז?

אורי מקלב: מכיוון שלא הופצו עדיין הנחיות של נציבות שירות המדינה בגין המדיניות להבטחת הייצוג ההולם.

אורי מקלב: אני ארחיב בדבר הזה, נשמע שינוי בעניין הזה, בגלל שאנחנו נמצאים במקום אחר.

אבל זה בדיוק הנושא שאנחנו רוצים להלין עליו, בין היתר.

אורי מקלב: הכותבת דיברה על סטודנטים.

ישראל אייכלר: רוצים להוסיף חטא על פשע.

אורי מקלב: אנחנו לא ניקח את הדברים מהדוברים, אני רק אומר שמתברר שמכרזים לא רק שלא התקדמו ולא הוצאו, אלא שמכרזים שכן הונפקו ויצאו ייעודיים לאוכלוסייה החרדית, ביטלו אותם.

אורי מקלב: יש עוד מסמכים בעניין הזה, מסמכים פנימיים.

אורי מקלב: אני אביא אותם בהמשך הדיונים לאחר שאני אתן לדוברים להציג את הבקשה שלהם לדיון מהיר.

אורי מקלב: ראשון הדוברים, כפי שאמרנו, חבר הכנסת יעקב אשר.

אדוני היושב-ראש, תודה על קיום הדיון הזה.

אני רוצה לומר דבר אחד שכולנו יודעים אותו.

תמיד אוהבים להטיף לציבור החרדי.

עשו את זה כאלה בפאתוס כזה או בפאתוס אחר.

להטיף – לעשות ככה או לעשות ככה, לעבוד, לא ללמוד, כן ללמוד.

ישנם אנשים שנמצאים בשוק העבודה, ישנם אנשים שיש להם הכשרות, אבל מתברר שכל החטא שלהם הוא רק בגלל שהם חרדים, או שנראים חרדים, או שלמדו במוסדות חרדים והם גם באמת חיים באורח חיים חרדי.

לצורך כך אחד הדברים שהצליחו לעשות בקדנציה הזאת, במושבים הקודמים בתחילת הקדנציה, להעביר – כמו שציינת, אדוני היושב-ראש, בקושי רב.

מי שזוכר את המאבק שהיה כאן מול גורמים כאלה ואחרים שהתנגדו לגמרי בכלל שיש אפליה.

אמרו אין את המילה אפליה.

להוציא את המילה אפליה מתוך העניין הזה.

אני חושב שעצם זה שעבר החוק, ועבר כבר לפני כשנה הוא דבר חשוב מאוד.

אני זוכר בתקופות שאני הייתי בתחום המוניציפלי וביקרתי בהרבה מאוד ועדות מחוזיות, בתקופה מסוימת הייתה ההחלטה של החוק לעידוד תושבים ערביים במשרות כאלה.

בתקופה קצרה מאוד פתאום ראיתי שסגן הממונה על המחוז, בחור מקסים בשם נשאט, נהיה סגן, והשני נהיה חשב, והשלישית נהייתה מתכננת ערים.

ראית את האפקטיביות של החוק הזה.

אומנם אנחנו לא צריכים לעשות מזה דרמה בגלל שיש הרבה מאוד חוקים במדינת ישראל שהולכים באופן איטי, אבל אני חושב שברגע שנפתח החלון ונפתחה ההזדמנות למשרדי הממשלה לתת העדפה, גם אם עדיין זה לא מכומת למספרים – דבר שידענו שהוא חסר בהצעת חוק, והוא יושלם על-ידי הצעת מחליטים כזו או אחרת שתגיע בקרוב לממשלה.

אבל גם בלי זה, מה שנתנו פה נציבות שירות – ואני שמח על הדברים – וערוצי הכניסה הם תכנית משפיעים, עתודה ניהולית, מאגרי סטודנטים, העדפה מתקנת באמצעות ייעוד משרות.

אני חושב שהחלק השלישי, העדפה מתקנת באמצעות ייעוד משרות צריך לתפוס את הבן אדם גם אם הוא לא נמצא באיזושהי עתודה כזו או אחרת שהתארגנה לה, גם אם בחור שלמד מקצוע מסוים יכול להתאים לתפקידים מסוימים.

לכן אני חושב שהחוק הזה פתח הזדמנות למשרדי הממשלה, אך לצערי הרב, אף אחד לא הרים את הכדור בצורה רצינית.

אף אחד כנראה לא רצה את זה.

לכן צריך ללכת ליותר שיניים וליותר חקיקה וכולי.

החוק הזה עבר לפני כשנה.

אני הייתי רוצה לדעת היום בדיון הזה כמה מכרזים ייעודיים יצאו לחרדים לתיקון האפליה הזאת?

אגב, סיפרת את הסיפור הזה שהמכרז התבטל – אני לא בטוח אם הוא התבטל לגמרי.

שלא יגידו אלה שאמרו את זה לך שאותה משרה התבטלה לגמרי, אלא ביטלו את הייעודי בגלל שהם לא ידעו, אבל אין לי ספק ששבוע אחר-כך יצא אותו מכרז על אותו תפקיד, אבל בלי הייעודי לחרדי.

זאת אומרת שמישהו אחר תפס את המקום הזה.

אז נחכה להגדרות - -

אורי מקלב: זה מורכב הרבה יותר.

- - ונחכה לבדוק איך קראו לו בברית המילה, אם קראו לו חרדי או לא קראו לא חרדי.

רבותי, יש משרות ממשלתיות, הן לא שייכות לאף אחד, הן שייכות לציבור.

המשרות הללו – ותיכף נדבר, כי החוק תיקן גם בדירקטורים.

אני הייתי מבקש לדעת כאן בדיון הזה עכשיו, עוד לפני שנגיע לפתרונות ולחוקים הנוספים ולהחלטות הממשלה הנוספות, כמה מכרזים ייעודיים יצאו לחרדים.

ואם יצאו, בחלוקה לתפקידים בכירים ותפקידים זוטרים יותר.

או כמה יצאו לעובדי קבלן, מה שנקרא כמו עובדי קבלן, העסקה שהיא לא העסקה קבועה במשרדים.

כמה חרדים מונו בדירקטוריונים ממשלתיים, הצעת החוק הזאת מדברת גם על זה.

איזו סנקציה הופעלה, או תופעל, לגבי אותם משרדים – כי אגב, בחוק הזה שעשיתם בו את התיקון בהצעת החוק המצוינת שעברה פה לפני שנה, יש סעיפים של סנקציות לאותם משרדים.

זאת אומרת, חשב המשרד או הנציבות יכולים לא לאשר מכרזים נוספים, לסגור יחידות.

יש סנקציות חזקות מאוד.

האם ננקטו הדברים האלה במהלך השנה הזאת?

אני אשמח לדעת אם כן.

ואם לא, מה בכוונתכם לעשות?

כל החלקים הנוספים – של הזיהוי והדברים האלה הם תוספות הכרחיות, אדוני היושב-ראש.

אני יודע שפעלת אתה ופעלו חברים אחרים, הרב גפני ואחרים, כי אנחנו, לשכותינו מופצצות במכתבים של אנשים שאמרו תודה על החוק שהעברתם, אנחנו לא מרגישים אותו.

כדי להרגיש אותו צריך להוציא אותו אל הפועל.

ולכן אני מבקש לדעת את הפירוט מה היה עד היום ואיך בכוונת

כם לעשות את זה לאחר מכן.

אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

אורי מקלב: תודה על הדברים.

אורי מקלב: הסדר הוא לפי ייצוג הולם, אז אתם יודעים שזה לא סדר הבקשה לרישום.

אורי מקלב: המציעים הם הראשונים.

אורי מקלב: מי שנמצא פה עכשיו מהמציעים, חבר הכנסת יהודה גליק, בבקשה.

אורי מקלב: לאחר מכן ישראל אייכלר ומיכאל מלכיאלי.

יהודה גליק: אני מודה גם לנשיאות הכנסת שאישרה את הבקשה וגם ליוזם הראשון, יעקב אשר, שהצטרפנו אליו.

יהודה גליק: יש איזושהי בעיה באופן כללי בכנסת, שכשמדברים על אפליה של ערבים, אז נמצאים חברי הכנסת הערבים.

יהודה גליק: כשמדברים על אפליה לחרדים, נמצאים חברי הכנסת הערבים.

יהודה גליק: האינטרס של שילוב האוכלוסייה החרדית בחברה הישראלית הוא לא אינטרס של החרדים.

יהודה גליק: זה אינטרס של החברה הישראלית כולה, מכיוון שיש פה אוכלוסייה שאנחנו מעוניינים שהיא תתרום.

יהודה גליק: במשך הרבה שנים הם העדיפו להתבדל.

יהודה גליק: בשנים האחרונות נפתח חלון.

יהודה גליק: יש רצון אדיר בתוך האוכלוסייה החרדית להשתלב ויש מוטיבציה אדירה.

יהודה גליק: יתרה מזאת, אנחנו יודעים שכשעובדים חרדים נקלטים, כל המחקרים מראים שהתרומה שלהם והמוטיבציה שלהם היא גדולה פי כמה מכיוון שיש פה אלמנט של רצון להוכיח את הרצון להשתלב.

יהודה גליק: ולכן החוק הזה שהתקבל לפני כשנה, בחודש כסליו בשנה שעברה הוא מהצודקים שבחוקים.

יהודה גליק: נדמה לי שזה צריך להיות אינטרס שלנו, לא רק לקבוע את זה כהכרזה, אלא ליישם את זה, לצאת לחפש את זה.

יהודה גליק: אגב, לא הייתי מסתפק רק ב-6%, הרי האוכלוסייה החרדית היא קרוב ל-10% מהאוכלוסייה הישראלית, אני חושב.

יהודה גליק: אפשר עוד יותר לשלב אותם, לצאת לחפש.

יהודה גליק: זה אינטרס שלנו.

יהודה גליק: כי מי שלא משתלב בעבודה אחר-כך הופך כעול על החברה הישראלית.

יהודה גליק: לכן אני שמח מאוד שמתוכנן להגיש את זה לאישור הממשלה כבר בסוף החודש הנוכחי.

יהודה גליק: אני מאוד מאוד מבקש לא לאפשר דחיות.

יהודה גליק: לשבת על המדוכה ולוודא שהממשלה מקבלת את זה.

יהודה גליק: לשבת עם אצבע על הדופק ולוודא שזה מיושם בפועל ומגיעים עוד.

יהודה גליק: אל תעמדו רק במכסה שניתנה, תנסו עוד יותר מכיוון שנדמה לי שהשאיפה של כולנו כחברה היא לראות את כלל האוכלוסיות, ובוודאי אוכלוסיות שלכאורה הן נחלשות, משולבות.

יהודה גליק: זה אינטרס של כולנו.

יהודה גליק: הייתי שמח שיהיו חברי כנסת מכלל הסיעות, כי כמו שאמרתי, זה לא רק אינטרס של חרדים.

יהודה גליק: תודה רבה.

תיקון קטן, אדוני היושב-ראש, ברשותך.

חבר הכנסת גליק הצטרף לבקשה שלנו, זה בסדר גמור, אבל זה לא מגיע מתוך הרצון להשתלבות או אי-השתלבות.

זה מגיע מתוך רצון לאי-אפליה.

אם יש אנשים שיכולים להתפרנס ולעשות את עבודתם נהדר גם במשרדי ממשלה, שם הם צריכים להיות.

זה לא מרצון להשתלבות או לאי-השתלבות.

תיקון.

אורי מקלב: במצב הזה שנוצר, ברגע שהעדיפו סקטורים אחרים ואת הציבור החרדי הדירו מהעדפה מתקנת של אותן אוכלוסיות, לא היה סיכוי לו בכלל.

אורי מקלב: לא היה סיכוי לעובד שנמצא הרבה פעמים במשרד והוא רוצה להתמודד במכרז.

אורי מקלב: אין לו סיכוי להתקבל מכיוון שהוא לא יכול לחתום על רובריקה, כפי שהמשרדים היום שואלים, האם אתה בן האוכלוסייה הערבית, הדרוזית, הצ'רקסית – אני מקריא לך מתוך מכתב שהנציבות הוציאה – בני העדה האתיופית ואנשים עם מוגבלויות.

אורי מקלב: הרובריקה הנוספת שהייתה צריכה להיות כאן לא נמצאת כאן, אז ממילא לא היה לו סיכוי להתקבל, גם אם היו לו את הכישורים המתאימים.

אורי מקלב: בבקשה, חבר הכנסת אייכלר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך על הדיון.

ישראל אייכלר: אני כבר רואה שטרם יקראו ואני אענה – נציבות שירות המדינה כבר ב-26.11.2017 תגיש את זה לממשלה.

ישראל אייכלר: אני לא בטוח אם לא היה הדיון הזה, זה גם היה קורה בתאריך הזה.

אורי מקלב: - - - הדיון, אבל נעשתה כאן פעילות גדולה מאוד.

אורי מקלב: אנחנו בקשר, ישבנו עם הנציבות בפגישות כשהביאו את הדברים האלה.

אורי מקלב: אני חושב שזה חשוב מאוד בלי סתירה.

אורי מקלב: הדברים מחזקים, גם אחרי החלטת הממשלה צריך ליישם אותה.

אורי מקלב: ארוכה עוד הדרך, אנחנו צריכים ללוות את הנושא הזה כל הזמן.

ישראל אייכלר: זו נקודה אחת שרציתי, לשבח את עצם הדיון.

ישראל אייכלר: נקודה שהעלה חבר הכנסת גליק – אני רוצה לומר שכל הסיפור של ההתבדלות וההשתלבות לא קשור לעניין כי אנחנו תמיד רצינו – ונמשיך – להתבדל מהתרבות הרעה, אבל אנחנו תמיד נשתלב ונוביל את צורכי הציבור החשובים כמו תעסוקה, דיור וכל ההתנדבויות שיש בציבור ברפואה ובכל דבר שהוא התנדבות.

ישראל אייכלר: כך שזה לא עניין של התבדלות והשתלבות כי אף פעם לא התבדלנו מדברים טובים.

יהודה גליק: כמה - - - ניסו להתקבל לבית ספר לרפואה מהציבור החרדי?

ישראל אייכלר: שאלה מעניינת.

יהודה גליק: יש, אני יודע, אבל כמה?

ישראל אייכלר: תשאל אותי אחרי הדיון, אני אספר לך מה חיים זוננפלד ענה על השאלה הזאת בדיוק שאדם שאל אותו.

יהודה גליק: כשאבא שלי הגיע לקהילות חרדיות, אמרו כל הכבוד, אנחנו רוצים רופאים כמוך.

יהודה גליק: ואז הוא שאל אותם בחינוך שלכם איך יצמחו רופאים כמוני?

ישראל אייכלר: יש לי תשובות לשאלה הזאת, אבל זה לא לדיון הזה.

יהודה גליק: זו לא תרבות רעה.

אורי מקלב: אני אבוא אתך לסיבוב בבית החולים הכי קרוב פה, "שערי צדק", ותראה כמה רופאים חרדים יש.

ישראל אייכלר: בכל עניין של הצלה, בכל עניין של סיוע רפואי, רוב המתנדבים הם חרדים ורוב מקבלי המשכורת הם לא חרדים.

ישראל אייכלר: כך שאין לנו שום בעיה בעניין.

ישראל אייכלר: עכשיו לגבי עצם העניין.

ישראל אייכלר: אני רוצה לספר, אדוני היושב-ראש, שלפני 15 שנה, בתשס"ג-2003 הגשתי הצעה לסדר בדיוק בנקודה הזאת על החסימה, על הדרת חרדים.

ישראל אייכלר: שהדרישה לתארים אקדמאיים לצרכי עבודה בלי קשר לתפקיד עצמו חוסמים את הציבור החרדי.

ישראל אייכלר: אז היה שר אוצר מאוד מעניין, קראו לו בנימין נתניהו.

ישראל אייכלר: הוא בא עם כל השיירה אל תוך המליאה ממשרד האוצר והתחייב אז שבעזרת ה' – הוא לא רצה שאני אבטל בכלל את הצרכים לתארים אקדמיים כי אנחנו רוצים עובדים משכילים – אנחנו נכיר בלימודים תורניים כתארים אקדמאים, אקוויוולנט.

ישראל אייכלר: אתמול אני שומע שמשרד החינוך מכיר במבחני סאלד של בנות בית יעקב כמו בגרות.

ישראל אייכלר: זו בשורה גדולה, אבל קוץ בה, כי זו בשורה שמכירים את זה רק לצורכי קבלה ללימודים אוניברסיטאיים ומכללות.

ישראל אייכלר: אני רוצה שזו תהיה הכרה לצורכי קבלה לעבודה.

ישראל אייכלר: אין שום סיבה לא לקיים היום את מה שהבטיח לפני 15 שנה, שכל לימוד תורני – יקבעו כללים מה מקביל למה, ולפי זה יהיו התארים.

ישראל אייכלר: אנחנו מדברים על שילוב של אנשים שכבר יש להם תארים.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר שכבר כמה שנים שדנים, הרב מקלב ליווה את זה כל הזמן.

ישראל אייכלר: עדיין אנחנו עומדים כמעט באותו מקום, ואני מקווה שמהדיון הזה יצא שבאופן מידי ייקבעו הכללים ואנשים ונשים חרדים יוכלו להתקבל בכל מכרז בכל מקומות העבודה ככל אחד אחר.

ישראל אייכלר: תודה.

מיכאל מלכיאלי: אני מצטרף לברכות של קיום הדיון, אבל מפניות שהגיעו אלי, גם אם החוק הזה ייושם, עדיין יש לנו בעיה קשה מאוד, לציבור החרדי.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שכדאי לתת את הדעת על הדבר הזה.

מיכאל מלכיאלי: בכל המכרזים חלק מתנאי הסף 12 זה שנות לימוד.

מיכאל מלכיאלי: עד היום משרד החינוך היה מכיר בישיבות החרדיות כחלק מהמערך של 12 שנות לימוד.

מיכאל מלכיאלי: היום אנחנו רואים יותר ויותר מכרזים שמצריכים 14 שנות לימוד, ואם יש 14 שנות לימוד, זה מצריך פחות שנת ניסיון.

מיכאל מלכיאלי: היום משרד החינוך לא מכיר בישיבות הגבוהות החרדיות כחלק משנות הלימוד.

מיכאל מלכיאלי: כאילו בחור בישיבה גבוהה משחק שם.

מיכאל מלכיאלי: בחור שנמצא באוניברסיטה או במכללה, מכירים בשנים שלו כחלק מ-14 שנות לימוד.

מיכאל מלכיאלי: בחור חרדי בישיבה גבוהה, לא מכירים בלימודים שלו.

מיכאל מלכיאלי: המדינה מתקצבת את הלימודים האלה, יודעים שהלימודים האלה קיימים.

מיכאל מלכיאלי: יש פיקוח על הלימודים האלה.

מיכאל מלכיאלי: זאת אומרת שהחוק, גם אם הוא ייושם במלואו, עדיין לא יפתור את הבעיה.

מיכאל מלכיאלי: אני מכאן רוצה לחתור לתחקיר שכולנו ראינו.

מיכאל מלכיאלי: הוא פורסם באתר חרדי, "בחדרי חרדים", שהביא מספרים שאותי זעזעו בהתחלה.

מיכאל מלכיאלי: מתוך 4,438 חרדים שהגישו מועמדות, רק 71 נבחרו.

מיכאל מלכיאלי: לשם השוואה, הערבים, 5,739 הגישו מועמדות, יותר מ-2,400 סטודנטים ערבים התקבלו לעבודה.

מיכאל מלכיאלי: זה אומר שקודם כל הרצון לקבל את החרדים לא קיים.

אורי מקלב: להתקבל לעבודה או לעתודה הניהולית?

מיכאל מלכיאלי: לעתודה הניהולית.

אורי מקלב: לעתודה הניהולית.

אורי מקלב: עתודה ניהולית – אבל זה לא מספרים כאלה.

<איריס נחמיה: איך עתודה ניהולית?

<איריס נחמיה: זה לא מספרים כאלה.

מיכאל מלכיאלי: כבר אני אגיד.

אורי מקלב: דיברו אולי על סך הכול הכולל.

אורי מקלב: המספרים האלה - - -

מיכאל מלכיאלי: אני מדבר על המספר הכולל.

אורי מקלב: - - אולי 700-600.

<איריס נחמיה: יש 1,850 משרות בשנה, זה לא יכול להיות.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לחדד.

מיכאל מלכיאלי: היותר חמור בעיני זה שמשרד החינוך לא מכיר בישיבות הגבוהות כמקום לימודים בשביל להיכלל ב-14 שנות לימוד.

מיכאל מלכיאלי: אני אסיים בעוד דבר, שאם המדינה כן רוצה את החרדים משתלבים, אז למה המל"ג, משרד החינוך – בלי להביע את דעתי על הדבר הזה כרגע – לא נותן לחרדי ללמוד לימודים לתואר שני?

מיכאל מלכיאלי: המל"ג לא נותן לחרדים ללמוד בנפרד תואר שני.

בפלטפורמות, במכללות, באוניברסיטאות מחייבים, ושם זה נורא.

מיכאל מלכיאלי: לימוד של גברים ונשים ביחד, מה ששונה בתואר הראשון.

מיכאל מלכיאלי: מי שרואה את המכרזים בעלי המשמעות בנציבות שירות המדינה, צריכים כתנאי סף תואר שני.

מיכאל מלכיאלי: זאת אומרת שמראש חוסמים את החרדים להיכנס למקום הזה.

מיכאל מלכיאלי: אני הגשתי הצעת חוק על הדבר הזה, שהמל"ג יוכל להתערב בתכני הלימוד בלבד, ולא לימודים של גברים ונשים ביחד.

מיכאל מלכיאלי: אני מקווה שזה יעבור.

מיכאל מלכיאלי: אין ספק שאם זה יעבור, נראה הרבה יותר חרדים משתלבים.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה לדוברים.

אורי מקלב: לפני שאנחנו נכנסים לגוף הדיון וניתן לנציבות, לד"ר איריס נחמיה, להציג את הדברים – שאני לא אשכח לציין, היינו רגילים שמי שמייצג הוא רון צור, שהייתה לו פעילות רבה בנושאים האלה.

אורי מקלב: אתו התקדמנו הרבה מאוד.

אורי מקלב: הוא עזב בימים האחרונים.

<איריס נחמיה: יעזוב בסוף החודש.

אורי מקלב: בסוף החודש, אבל הוא כבר לא נמצא.

אורי מקלב: על אף שהוא אמר שגם בנושא של יישום החלטת הממשלה כפי שאנחנו מציינים אותה, שתגיע ב-26 בחודש תהיה החלטת ממשלה החלטת מחליטים, היא תגיע אלינו לפני זה, עד ה-19 בחודש כטיוטה.

אורי מקלב: הצעת המחליטים הזאת תדון בשתי נקודות.

אורי מקלב: לטובת הפרוטוקול, לטובת המשתתפים האחרים, איפה אנחנו רואים את הבעיה ביישום.

אורי מקלב: חוק ייצוג הולם שדיבר על הכנסת האוכלוסייה החרדית לאותה אוכלוסייה שזכאית לייצוג הולם והעדפה מתקנת מדבר בהיבט החיובי – זה גם להקצות משרות ייעודיות לציבור החרדי כדי לתת להם את האפשרות להגיע, לקבל משרות שהם יוכלו להתמודד עליהן, אחרת אין להם סיכוי.

אורי מקלב: הנושא השני הוא, כשמדובר על מתמודד חרדי שיש לו יכולות שוות לכל אחד אחר – אנחנו קוראים לזה בעגה המקצועית העדפה מתקנת – שהוא גם ייכלל באותם האנשים האלה שבמידה שהוא שווה ביכולות שלו, יש לו את הזכות להעדפה מתקנת.

הנושא של יכולות, זה יכול להיות לפעמים ניסיון ניהולי, כל מיני דברים מהסוג הזה שמכניסים.

אתה יודע שמדובר על אוכלוסייה שאין בה הרבה מנהלים בעבר.

כך עשו בדירקטורים.

נבחרת הדירקטורים העלתה כל הזמן את הרף של - - - ואז שהמילה הזאת, יכולות שוות – יכולות יכולות להיות כישורים או דברים מהסוג הזה, אבל לאו דווקא כל דבר שיתאימו אותו, אחרת לעולם לא יהיה מצב.

כי עד שיהיו בעלי ניסיון חרדים במקצועות הללו - - -

אורי מקלב: מה שאתה מעלה עכשיו, תמיד יכולים לחשוב שאם אחד הם לא רצו, תמיד אפשר למצוא – לתת למישהו, להגיד שהוא חרדי.

נבחרת הדירקטורים - - - את כל החרדים.

אורי מקלב: החרדי לא מגיע ביכולות לאותם המתמודדים האחרים.

אורי מקלב: לאחרים יש יותר ניסיון, לדוגמה, יותר שנות לימוד, ועוד דברים כאלה שתמיד הוא יכול להגיד למה אני מעדיף.

אורי מקלב: אבל יש לנו כאן גם את המקל שאנחנו יוצרים אותו ויש לו חשיבות גדולה מאוד.

אורי מקלב: בסופו של דבר, אנחנו מאמינים במקל שהנציבות מחזיקה ביד.

אורי מקלב: לסיכום, זה צריך להיות מבחן התוצאה.

אורי מקלב: מבחן התוצאה – בכל משרד ממשלתי מבחן תוצאה שצריך להגיד כמה שילבת ואיך שילבת.

אורי מקלב: הנושא הזה של הבקרה והפיקוח על השילובים והסנקציות שיהיו בעקבות אי-שילובים, הם ייתנו את המענה שנותן גם למנהל שצריך לקבל את ההחלטה לראות את המעלות האחרות שיש, ולאו דווקא שהוא רואה בעיניים שלו, אלא לראות עוד מעלות של ארגז של כלים שהוא מקבל ויש לו, גם אם אין לו את זה במקביל למישהו אחר.

אורי מקלב: בסופו של דבר ההחלטה הממשלתית תתייחס לאפשרות הזאת, כשהיא לא התייחסה בהצעת החוק.

אורי מקלב: אתה רוצה עכשיו?

אורי מקלב: אתה חייב ללכת.

אורי מקלב: בבקשה, אני מפסיק באמצע דברי ואני אמשיך אחר-כך, בסדר.

רוברט אילטוב: קודם כל, אני מברך על הדיון על הסוגיה החרדית.

רוברט אילטוב: זה חשוב מאוד.

רוברט אילטוב: אני מזדהה מאוד עם הדבר הזה, כי החברה שדורשת מהחרדים להתגייס חייבת לתת להם גם את הזכויות ולא רק את החובות.

רוברט אילטוב: אני חושב שהשילוב של החרדים הוא לא רק בחובות, הוא גם בזכויות.

רוברט אילטוב: אבל לחוק הזה היו שתי קבוצות אוכלוסייה – אחת הייתה החרדית ואחת הייתה העולים.

רוברט אילטוב: שתי האוכלוסיות האלה סובלות מתקרת זכוכית שישנה במגזר הציבורי.

רוברט אילטוב: אנחנו ניהלנו מספר דיונים בוועדת הקליטה, אבל אני חושב שהסוגיה שאתם מעלים אותה היום רק מדגישה שהחוק לא מיושם.

רוברט אילטוב: מייצרים עוד ועוד תקרות זכוכית לשתי קבוצות האוכלוסייה – גם עולים וגם חרדים.

רוברט אילטוב: אם דיברת על נבחרת הדירקטורים, זו בדיוק הדוגמה.

רוברט אילטוב: אותם העולים שהגיעו, אין להם סיכוי שבמסגרת החוק בתוך 12 שנה הם יצברו את אותן דרישות שדורשת נבחרת הדירקטורים, וגם לפעמים 15 שנה לא מספיק וגם לא 20.

ישראל אייכלר: כמה עולים יש בנבחרת?

רוברט אילטוב: אפשר לספור אותם על האצבעות.

רוברט אילטוב: לא חשוב.

ישראל אייכלר: זה מה שחשוב, שאתה יכול לספור את זה.

ישראל אייכלר: חשוב מאוד.

רוברט אילטוב: אני יודע שהיו כמה אנשים מוכשרים מאוד שלא עברו את התקרה.

רוברט אילטוב: אני אשב על השמות ואבדוק.

רוברט אילטוב: אני אומר לך שיוצרים תקרות זכוכית.

רוברט אילטוב: גם כשאנחנו מחוקקים חוק, מייצרים תקרת זכוכית מעל החוק.

רוברט אילטוב: טוב שיש את הדיון הזה, אנחנו חייבים לשבור את תקרת הזכוכית.

רוברט אילטוב: אני חושב שבישראל כל קבוצת אוכלוסייה צריכה להיות זכאית לייצוג הולם, וזה לא משנה אם הוא דובר רוסית 12 שנה בישראל או 30 שנה בישראל.

רוברט אילטוב: אם דובר רוסית לא יכול להתקבל למקום עבודה שהוא מכובד, אני חושב שזו בושה למדינת ישראל.

רוברט אילטוב: אם זה דובר צרפתית ואם זה עברית רהוטה חרדי.

רוברט אילטוב: לא יכול להיות דבר כזה שאנחנו מייצרים במו ידינו אחרי חקיקה - - -

ישראל אייכלר: גם אם הוא דובר יידיש.

רוברט אילטוב: גם, אין לי בעיה.

רוברט אילטוב: אני חושב שכל אזרח ישראלי צריך להיות שווה.

רוברט אילטוב: אחרי חקיקה, שאנחנו מנסים לשבור את תקרות הזכוכית, אסור לנו לייצר תקרות זכוכית.

אורי מקלב: אני מקבל את מה שאתה אומר, חבר הכנסת אילטוב, ואנחנו גם קיבלנו באהבה את הייסורים של העיכוב של חוק ייצוג הולם בגלל הדרישה לשלב שם גם עולים.

אורי מקלב: קיבלנו באהבה ובסופו של דבר גם הדרישה של עולים חדשים השתלבה בחוק ייצוג הולם.

אורי מקלב: בשונה, אתה לא צריך ליזום כזה דיון מכיוון שמי שהוא עולה חדש, זה ברור מאוד.

אורי מקלב: בנושא הזה יש את שנת העלייה, ואם זה עומד לפי 12 שנה, או כמה שקבענו - - -

רוברט אילטוב: הבעיה היא שכשנותנים תנאים, האדם שנמצא בישראל 12 שנה לא יכול - - -

גם מיהו חרדי זה ברור מאוד.

אורי מקלב: - - - להיכנס מה הייתה הסיבה שאנחנו בדקנו את זה, מכיוון שרצו לראות מי העובדים היום, כמה עובדים חרדים, עובדי ממשלה כמה חרדים, וזה היה קשה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים על עובדים חדשים, אנחנו יודעים שהמכרזים יוצאים, אנחנו יודעים היום מה זו הגדרה של חרדי.

אורי מקלב: אין בעיה, אנחנו גם לא צריכים להתמודד עם בעלי תואר.

אורי מקלב: יש לנו אלפים שעם תואר ולא צריך להכיר להם בשנות לימוד, אין שנות לימוד, יש להם את ההתאמות, יש להם גם את הניסיון, ועדיין הם לא יכולים להיכנס.

רוברט אילטוב: יש לנו מאות אלפים עם תואר והם לא מגיעים לשום מקום.

אורי מקלב: אנחנו לא אוחזים שם.

אורי מקלב: אנחנו עוד לא אוחזים.

אורי מקלב: אנחנו אוחזים עוד בבסיס, באלה שאנחנו יודעים שאין על זה ויכוח בכלל, שאנחנו לא צריכים עכשיו הטבות ולא הנחות בתארים.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על כאלה שעומדים בכל הדרישות שיש.

אורי מקלב: אני מקווה שאחרי הצעת החלטת הממשלה, שהוא תדבר גם על מספרים, לא רק החלטה.

אפשר לקבל את הנתונים היום?

אורי מקלב: המספרים עכשיו בבדיקה.

אורי מקלב: אני מניח שזה יהיה בסביבות 100 עובדים מתוך 800 משרות.

אורי מקלב: זה גם בחשיבה המצומצמת של - - -

אדוני היושב-ראש מדבר על מה יהיה?

אורי מקלב: מה יהיה.

אני שואל שאלה שביקשתי לדעת.

יש לי הצעת חוק שלי בוועדת העבודה והרווחה, ואני חייב לזוז כי לא הסכימו להזיז.

האם אפשר לקבל רק את הנתונים של מה היה מאז החלת החוק, כשהחוק נכנס לתוקפו?

אורי מקלב: אין את זה.

אני שואל את משרדי הממשלה.

כמה מכרזים יועדו עבור חרדים ובאיזה סוגי משרות?

את התשובה הזו אפשר לקבל?

מה יהיה הלאה בעתיד, אני בטוח שיהיה מצוין, ודאי אם זה בידיים של חבריי.

אורי מקלב: למה אתה רוצה לענות על זה?

<שמעון שמואלי: אני נציג של ועד הסטודנטים משירות המדינה.

<שמעון שמואלי: מצורף דף - - -

לא, אתה לא רוצה לענות על זה.

אתה רוצה לענות?

<שמעון שמואלי: אני יכול לתת את הנתונים המדויקים.

אני רוצה לשמוע מהם.

יש פה משרדי ממשלה, נציבות.

בבקשה, אם אפשר.

<איריס נחמיה: צהריים טובים.

<איריס נחמיה: תודה רבה על הדיון.

<איריס נחמיה: אני יכולה לומר - - -

אורי מקלב: לא על כל הפתיחה.

אורי מקלב: יש לך על רק זה תשובה?

אורי מקלב: אני לא רציתי - - -

אני אחזור על השאלות ששאלתי.

אורי מקלב: מה שהוא שואל, מהחלת החוק, שזה - - -

כמעט שנה.

מדצמבר.

<איריס נחמיה: למעט סטודנטים, לא יועדו משרות.

אורי מקלב: זו התשובה.

אורי מקלב: אני ידעתי את התשובה.

<איריס נחמיה: חוץ מתכנית "משפיעים".

עזבי "משפיעים" ולא "משפיעים".

<איריס נחמיה: לא, זו תכנית אחרת.

אורי מקלב: חבר הכנסת יעקב אשר, אני עוד אמרתי בדברי הפתיחה, לא רק זה, משרות שהיו ייעודיות לציבור החרדי בוטלו בהוראה של הנציבות.

אורי מקלב: זאת אומרת, אנחנו לא אוחזים שם.

אורי מקלב: אני יכול להגיד לכם – ואני אומר את זה גם לציבור, אני לא יודע אם אתם מודעים לזה – לא זו אף זו.

אורי מקלב: אנחנו לא מדברים על משרות חדשות.

אורי מקלב: אנחנו מדברים על מזכר שיצא מהנציבות - - -

<איריס נחמיה: אני יודעת.

<איריס נחמיה: אני מכירה.

אורי מקלב: רק רגע.

אורי מקלב: רק רגע.

אורי מקלב: את מכירה, יכול להיות שאחרים עוד לא מכירים.

אורי מקלב: מזכר שיצא מנציבות שירות המדינה ב-27 בספטמבר, לפני חודש וחצי, שבו מדברים על - - - מנכ"ל - - - במשרדים ממשלתיים.

אורי מקלב: קודם כל המנכ"לים והמנהלים האדמיניסטרטיביים - - -

אדוני, אני מצטער, אני יוצא לוועדת העבודה והרווחה.

אורי מקלב: בסדר.

אורי מקלב: נעביר לך את הדברים, ואתה תופתע מהנתון הזה – העלאת סף במיונים למכרז בכירים.

אורי מקלב: מדובר על עובדי ממשלה שרוצים במכרזים פנימיים להתחרות בתחרות או להתקבל למכרז בכיר יותר.

אורי מקלב: הם צריכים לעבור את כל האבחונים.

אורי מקלב: בסופו של דבר המדינה מבקשת העלאת הסף.

אורי מקלב: אם עד עכשיו הסתפקו בציון 4, מבקשים ציון 5 כדי שאותו מנהל שרוצה לקבל תפקיד בכיר יותר יוכל בכלל להתמודד על המכרז.

אורי מקלב: חשוב לציין שיש אוכלוסיות בקרב המועמדים שלא צריכים, אפשר להסתפק כלפיהם רק בציון 4.

אורי מקלב: מי האוכלוסיות?

אורי מקלב: אני קורא: האוכלוסייה הערבית, הדרוזים, הצ'רקסיים, בני העדה האתיופית, אנשים עם מוגבלויות.

אורי מקלב: אנשים חרדים כשהם יצטרכו להתמודד, הם יצטרכו לעמוד בסף הזה בציון 5.

אורי מקלב: זאת אומרת, לא רק שלא הוטמע ולא יושם, אלא בחלק הזה הדרישות עוד הוחמרו, או במקרה הזה אפילו בהקלה הזאת גם לא היו מוכנים לקבל.

אורי מקלב: לפני שאת מתחילה לדבר, אנחנו יודעים להיות מכירי טובה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים על הפעילות שנעשית בחודשים האחרונים.

אורי מקלב: הרי הנתונים האלה לא מגיעים רק מתוך הדיון המהיר, זה מגיע מתוך פעילות ארוכה ודיונים רבים בניסיון להתגבר על נושא החסמים שהיו.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שבמקביל יש גם כן פעילות אחרת שנעשית שלא קשורה דווקא בנושא של מכרזים, אלא בתכניות רבות של שילובים, אני אתן לך בוודאי להציג את זה.

אורי מקלב: כדי שנראה את האווירה לדיון, שאת לא תחת מתקפה.

אורי מקלב: אנחנו גם יודעים להעריך את הפעילות הזאת ואת הרצון, ומכך יש לנו גם רצון עתידי.

אורי מקלב: אני רואה את היישום ואת ההצלחה של היישום הזה רק בפיקוח ובאכיפה שלכם, של הנציבות, מול המשרדים הממשלתיים.

אורי מקלב: בבקשה איריס.

<איריס נחמיה: תודה רבה.

<איריס נחמיה: אני חייבת לומר שהחזון של שירות המדינה הוא לייצג את כל הפסיפס העשיר שקיים בחברה הישראלית בכלל, ולזה אנחנו פועלים.

<איריס נחמיה: כדי להכניס לתוך העולם של המספרים – יש 1,850 בקירוב מכרזים בשנה וכ-140,000 מועמדויות.

מיכאל מלכיאלי: אני חייבת לומר שמאז החוק שהוחל בשנה האחרונה יש בקשות מצד משרדים – מה שהציג כאן

מיכאל מלכיאלי: חבר הכנסת מקלב ביחס למשרה הספציפית שבוטלה דווקא הייתה יזמה של המשרד לייעד משרות בגלל שאנחנו רואים שיש דרישה מצד המשרדים עצמם שהאוכלוסייה החרדית תיכנס.

מיכאל מלכיאלי: ולמה?

מיכאל מלכיאלי: כי ברגע שנחשפו – בין אם זה במשרות החשיפה, בין אם במשרות סטודנטים, בין אם זה עובדים שבכלל לא נכנסו לקטגוריה הזאת של משרות ייעודיות – עובדים מצוינים.

מיכאל מלכיאלי: לנו בתוך היחידה יש עובדים.

מיכאל מלכיאלי: נמצאת כאן שירה ברלינר ממשרד העבודה, יש אצלה עובדים.

מיכאל מלכיאלי: יש בכל משרדי הממשלה עובדים.

מיכאל מלכיאלי: הם עובדים מצוינים, אתם יכולים לראות גם בנתונים.

מיכאל מלכיאלי: הם מקבלים מעבר לאוכלוסיות הגיוון האחרות, בין אם זו האוכלוסייה היהודית הכוללת, בין אם זו האוכלוסייה הערבית, האוכלוסייה האתיופית, ממוצע ציונים של 20% יותר גבוה מאשר כל יתר המועמדים.

מיכאל מלכיאלי: הם מועמדים מצוינים.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו נהנים לעבוד עם מוסר עבודה גבוה מאוד, ואנחנו חפצים ביקרם.

מיכאל מלכיאלי: חד-משמעית, אין כאן שום אפליה.

מיכאל מלכיאלי: מעבר לזה, אנחנו עושים הרבה מאוד פעולות שמתקנות במידה וישנן הטיות.

מיכאל מלכיאלי: למשל, יש קורסי הכשרה למרכזי ועדות בוחנים כדי להסיר את האפליות הקיימות ואת ההטיות שקיימות בהקשר הזה.

מיכאל מלכיאלי: יש מספר מועמדים הולך ועולה לאורך השנים – מ-2015 עד 2017 עלינו ב-2% – תזכרו, זה היה 0 לפני כן – רק במספר המועמדים שיש.

מיכאל מלכיאלי: כמו שאמרתי קודם לכן, אנחנו ביקשנו לדעת כמה משולבים בשירות המדינה נכון להיום, למעט המספר שיש לנו ביחס ל-2015, כמה התקבלו, ואנחנו מדברים על כ-3% מתוך 6% שהתקבלו לשירות המדינה.

מיכאל מלכיאלי: אין לנו יכולת לדעת על איזה מספר מדובר כי העובדים והעובדות החרדים לא מעוניינים לסמן את עצמם כמשרה שהייתה מיועדת לאוכלוסייה החרדית.

מיכאל מלכיאלי: עם זאת, עם החלת החוק, עם החלת הצעת המחליטים, שאנחנו נשים בפניכם ב-19.11 שתעיינו כטיוטה ואנחנו נעביר את זה כהחלטת ממשלה ב-26 בנובמבר, מהרגע הזה כבר יהיה אפשר לספור כל משרה ומשרה שנכנסת לתוך שירות המדינה.

מיכאל מלכיאלי: לצערי, בנקודת הזמן הזו אין לנו אפשרות לומר פלוני, האם אתה חרדי?

מיכאל מלכיאלי: למרות שאני רואה שאתה עם פאות.

מיכאל מלכיאלי: או אלמונית.

מיכאל מלכיאלי: אין, עם כל הרצון.

מיכאל מלכיאלי: יש הגדרה של חרדים.

<איריס נחמיה: רק שנייה.

<איריס נחמיה: מה זה חוק ייצוג הולם – ואנחנו שמחים על היישום שלו?

<איריס נחמיה: הוא כולל מספר רב מאוד של כלים.

אורי מקלב: הנושא של ייעוד משרות הוא רק אחד מהכלים.

אורי מקלב: העדפה מתקנת כבר היום ניתנת במכרזים.

אורי מקלב: זאת אומרת, אם חרדי או חרדית יגיעו למכרזים, יצטרכו לתת העדפה מתקנת לאוכלוסייה החרדית.

אורי מקלב: זה כבר פועל.

אורי מקלב: זה כבר פועל.

אורי מקלב: אין ייעוד משרות ספציפית למעט משרות של סטודנטית.

אורי מקלב: אבל אנחנו פועלים בנושא, אנחנו נקבע את האחוז לפי גודל האוכלוסייה העובדת והפוטנציאלית, כמה אקדמאיים יש.

אורי מקלב: אנחנו נעביר אליכם את הנתונים.

אורי מקלב: זה דבר ראשון.

אורי מקלב: דבר שני, משרות מטרה.

אורי מקלב: אנחנו שמנו גם במערכת הבריאות, גם ברשות הכבאות, גם ברשות המסים, משרות מטרה.

אורי מקלב: זה נקרא משרות חשיפה.

אורי מקלב: זה עובד יותר טוב במערכת הבריאות, פחות טוב ברשות הכבאות.

אורי מקלב: אנחנו נבדוק גם את הנתונים האלה, למה זה פחות עובד שם, וגם ברשות המסים.

אורי מקלב: מלבד זה, יש תכנית עתודה שתיכף אולי שירה תרחיב.

אורי מקלב: זו תכנית שהיא משותפת לנציבות שירות המדינה ולמשרד העבודה, ותכנית עתודה שמיועדת לסגל הבכיר בשירות המדינה.

אורי מקלב: תכניות עתודה.

אורי מקלב: יש כאן נתונים כמה ביקשו להתקבל לתכנית.

אורי מקלב: היו כ-300 מועמדים, ומתוכם ייבחרו 50 – 15 אנשים לשלטון המקומי ו-35 אנשים למשרדי הממשלה.

<שמעון שמואלי: הגבילו את זה עם תואר.

<שמעון שמואלי: הייתה הגבלה של תואר על זה, נכון?

אורי מקלב: יש הגבלה.

<איריס נחמיה: כן, יש הגבלה של תואר.

<איריס נחמיה: אלה משרות שהן משרות - - -

אורי מקלב: ואחרי כל זה היו 300 מועמדים והתקבלו רק 50.

<איריס נחמיה: נכון, למשרות הדגל, לדרג הבכיר.

אורי מקלב: זאת אומרת, אנחנו עוד לא אוחזים במצב שאנחנו צריכים להכניס מי שאין לו תואר.

אורי מקלב: אתה נמצא במצב שבעלי התואר, שעומדים בכל הפרמטרים ובכל הדרישות, והם באו להציג את עצמם לעתודה הניהולית הזו – 300, ומקבלים מהם רק 50.

אורי מקלב: עדיין, זה עוד לא מבטיח שום דבר.

<איריס נחמיה: 50.

<איריס נחמיה: זה רק לתכנית עתודה, חבר הכנסת מקלב, ומדי שנה.

אורי מקלב: אני לא מדבר עכשיו על ה-רק, אני מדבר על כמה שרוצים.

אורי מקלב: אני רואה את הביקוש לכאלה שעומדים עם תואר בכל הדרישות שלכם, אנחנו לא מוכנים לקבל.

אורי מקלב: אנחנו לא נמצאים במצב – מה שחבר הכנסת מלכיאלי העלה זה נושא כאוב ואנחנו נדבר על זה, אני רוצה להתייחס לזה.

אורי מקלב: אנחנו מדברים עכשיו בלי טענות ובלי תירוצים.

אורי מקלב: מה שקיים עכשיו, שאפשרי, ואנחנו מדברים עליהם שמצומצם.

אורי מקלב: רק שנדע, העתודה הניהולית הזו נותנת לך את הניסיון ואת ההכשרה להתמודד במכרזים עתידיים, אבל זה לא מבטיח שום העסקה.

<איריס נחמיה: זה כן.

<איריס נחמיה: הם עובדים מדינה.

<איריס נחמיה: הם עובדי מדינה מהיום הראשון.

אורי מקלב: כמה?

<שירה ברלינר פולג: למשך שנתיים וחצי הם עובדי מדינה מלאים.

<שירה ברלינר פולג: אחרי זה הם יכולים להתמודד במכרזים פנימיים.

אורי מקלב: זה תהליך לימוד ועבודה במשך שנתיים וחצי.

<שירה ברלינר פולג: חצי שנה של הכשרה אינטנסיבית, ואז עוד שנתיים ניסיון.

אורי מקלב: אבל עדיין זה מוגבל - - -

<קריאה: אבל זה לא תקן קבע, הוא זמני.

אורי מקלב: כמו כל אחד אחר, רק שנותנים לו את ההכשרה.

אורי מקלב: זה חשוב מאוד.

<שירה ברלינר פולג: כמו כל תקן של צוערים.

אורי מקלב: על סטודנטים דיברתם, נכון?

<איריס נחמיה: על הסטודנטים אני אוסיף.

<איריס נחמיה: הוחלט במסגרת החלטת הממשלה 869 להקצות משרות לסטודנטים, אז גם פה הקצינו.

<איריס נחמיה: הבקשות של המשרדים היו הרבה מעבר להקצאות שקיבלנו מאגף התקציבים – 50 הקצאות מדי שנה למשך שלוש שנים.

<איריס נחמיה: הביקושים היו גבוהים מאוד.

<איריס נחמיה: כמו שאמרתי קודם – אתה יצאת מהחדר – יש ביקוש מצד משרדי הממשלה בזרם גובר להכניס את האוכלוסייה החרדית בגלל שהם עובדים ועובדות מצוינים.

<איריס נחמיה: לכן יש ביקוש גבוה מאוד.

<איריס נחמיה: את 50 התקנים האלה אנחנו כבר חילקנו.

אורי מקלב: אני בטוח שזה יקבל כותרת אולי בכלי התקשורת החרדים, אני לא בטוח שבשאר.

אורי מקלב: אם היה מדובר על אוכלוסייה אחרת, זה היה מקבל תקשורת.

אורי מקלב: אני חוזרת על מה שהיא אומרת – מוסר עבודה, שמבקשים את הציבור החרדי.

אורי מקלב: התוצר הוא תוצר מצוין.

יעל גרמן: לדעתי הם אנשים חכמים, הפלפול גם מוסיף משהו.

יעל גרמן: לומדים בקלות.

אורי מקלב: רק לא רוצים אותם.

<איריס נחמיה: יש נתונים אבל.

<איריס נחמיה: יש את הנתונים שמראים שבמבחני הכישורים הם מקבלים בממוצע כ-20% יותר גבוה יותר מכל יתר האוכלוסיות.

<איריס נחמיה: בסוף זה בא לידי ביטוי - - -

אורי מקלב: זה רק מעצים את השאלה למה התואר צריך להוות – יש הרבה משרות.

אורי מקלב: זה יעד קשה בשבילכם להגדיר משרות.

אורי מקלב: אנחנו ניהלנו כאן בחדר הזה את הביומטרי.

אורי מקלב: תעודות זהות ביומטריות.

אורי מקלב: דיבר ראש הרשות.

אורי מקלב: הוא אמר אני יכול לשלב אצלי.

אורי מקלב: אני רוצה את האוכלוסייה הזאת, שיש להם את היכולות המקצועיות ואת היכולות בדרישות שיש להם לתת מענה.

אורי מקלב: המגבלה והחסם הם התואר.

אורי מקלב: הוא אומר יש כאלה שעובדים אצלי, התחילו כסטודנטים ואני רוצה אותם, אני לא יכול לקבל אותם.

אורי מקלב: אני רוצה אותם, אני יודע שהם ייתנו לי – אף אחד לא יכול לתת את מה שהם נותנים.

אורי מקלב: זה חסם קשה מאוד שצריך - - -

מיכאל מלכיאלי: גם כשהוא ילמד את התואר הוא לא יהיה יותר חכם.

מיכאל מלכיאלי: הוא ילמד כל מיני דברים.

אורי מקלב: מה זה תואר?

אורי מקלב: אנחנו צריכים הרי להבין – וטוב שאני אומר את זה לנציבות ממש בדקה.

אורי מקלב: אחד שלומד לתואר ראשון באנתרופולוגיה, והוא רוצה להתקבל להיות מנהל מחלקה ברשות המקומית שלכם, זה עדיין לא עושה מנהל מחלקת שפ"ע.

אורי מקלב: אתה לא תגיד מה נותן לו האנתרופולוגיה ובלי תואר הוא לא מקבל, ואחד שיש לו ניסיון של 20 שנה מתוך המחלקה, הוא לא יכול בגלל שאין לו תואר.

אורי מקלב: מה אנחנו אומרים?

אורי מקלב: יש גם תשובה, ואני מודה שהתשובה היא נכונה, ואמרה את זה גם חברת הכנסת גרמן.

אורי מקלב: אדם שלומד, יש לו ארגז כלים איך לבחון דברים – מה העיקר, מה תפל, איך להגדיר, איך להציג את הדברים.

אורי מקלב: זה ארגז כלים שהוא מקבל בכל לימוד שהוא.

אורי מקלב: ואני מקבל את זה.

אורי מקלב: אבל צריך להכיר שגם לימודים גבוהים בישיבות תורניות, במוסדות תורניים נותנים את ארגז הכלים, ועוד איך נותנים.

אורי מקלב: נותנים דווקא את הדברים האלה.

אורי מקלב: יש חידוד של הדברים.

אורי מקלב: לכן כשאת אומרת 20% מעל הממוצע, בגלל שאת זה דורשים ממנו.

אורי מקלב: על זה הוא מתאמץ מאוד, בזה הוא נבחן, בחלקים האלה.

אורי מקלב: לכן הוא תמיד ידע.

אורי מקלב: יש לו את ארגז הכלים, אומנם לא בשטח שאנחנו מכירים בו.

אורי מקלב: יש לנו שתי אפשרויות או שתי דרכים – יש דרך אחת, להכיר בלימודים האלה, או דרך אחרת, שיש דברים מסוימים שאפשר להוריד במידה שיש לך את ההשכלה הזאת בדרישות, תפקידים רבים.

אורי מקלב: כמו שיודעים היום בסייבר.

אורי מקלב: מיישם סייבר היום, שהוא תפקיד נדרש מאוד – אנחנו חוזרים בשבוע שעבר מוועדת המדע והטכנולוגיה.

אורי מקלב: רשות הסייבר ואחרים, שהיום הם הגוף שמנחה, אומרים מיישם סייבר, בשונה מהדימוי שהיה – והיה ויכוח על זה בוועדה – לא דורשים תואר.

אורי מקלב: היו דורשים לימודים של יישום סייבר, יכולים גם בלי תואר.

אורי מקלב: אנחנו מפיקים מיישמי סייבר לכל האוכלוסייה.

אורי מקלב: מיישמי סייבר מצוינים שהם צריכים להיות אלה שיעמדו בחזית של מלחמת הסייבר, ואנחנו סומכים עליהם בעניין הזה.

אורי מקלב: זאת אומרת, יש משרות ויש תפקידים שלא חייבים - - -

יעל גרמן: גם תכנתים, לא צריך תואר.

יעל גרמן: תכנת.

אורי מקלב: תכנתים הם הנדסאים.

יעל גרמן: לא.

יעל גרמן: לא.

אורי מקלב: סוג הלימודים הוא דומה, בכל אופן, זה תכנות מחשבים.

יעל גרמן: לא, לא חייב תואר.

אורי מקלב: בעולם המחשוב הם צריכים לימודי תעודה.

אורי מקלב: לימודי תעודה בוודאי יש להם.

אורי מקלב: לימודי תעודה במקרה הזה זה לימוד תעודה.

אורי מקלב: בלי תואר זה לימוד תעודה שמבחינת האפקטים והדרישות – ואנחנו יודעים שרשות הסייבר דורשת גם ממשרדים ממשלתיים, לא רק מגופים חיצוניים שמתמחים.

אורי מקלב: הם אומרים אנחנו סומכים את ידינו על מיישמי סייבר - - -

<איריס נחמיה: הדיון הזה בעניין האקדמיזציה של שירות המדינה – הגעתי לכאן מדיון יחד עם הסתדרות עובדי המדינה.

<איריס נחמיה: אנחנו נעשה עבודה שתנתח את העיסוקים השונים ותציע מה אפשר.

<איריס נחמיה: בכל זאת אנחנו רוצים עובדים, משרתי ציבור, שהם משרתים משכילים, אנחנו האזרחים שאמורים לקבל את השירותים.

<איריס נחמיה: אנחנו נבחן כל אחת מהמשרות ונראה את ההתאמות שנדרשות.

<איריס נחמיה: בכל מקרה, אני רוצה לומר לגבי הנושא של ייעוד המשרות, כי המכתב שהצגת קודם – ברגע שעבר החוק, משרדי הממשלה הבינו שהעדפה מתקנת כבר כוללת ייעוד משרות, ולכן הם הוציאו משרה שמיועדת לאוכלוסייה החרדית.

<איריס נחמיה: אלא שקיבלנו באותו רגע ממשרד המשפטים – אסור לכם לעשות דבר כזה כי בחוק עצמו אין ייעוד משרות, יש רק העדפה מתקנת.

אורי מקלב: אין באף חוק עידוד משרות.

<איריס נחמיה: אין.

<איריס נחמיה: אין.

אורי מקלב: גם באוכלוסיות האחרות לא היה ייעוד משרות.

<נועה ברודסקי-לוי: יש את האפשרות - - -

אורי מקלב: אבל לגבי האוכלוסיות האחרות גם לא היה.

אורי מקלב: זאת אומרת, זה לא שהחקיקה הזאת הייתה שונה.

אורי מקלב: גם לגבי האוכלוסייה הערבית, הצ'רקסית והאתיופית, או אחרים, לא קבעו בחוק ייעוד משרות.

<נועה ברודסקי-לוי: אותו סעיף שחל על כל אותן אוכלוסיות חל גם על החברה החרדית.

<נועה ברודסקי-לוי: זה באותו סעיף.

<נועה ברודסקי-לוי: יש אפשרות שהנציבות יכולה להחליט אם - - -

אורי מקלב: הנציבות יכולה להחליט - - -

<איריס נחמיה: נכון, וזה מה שאנחנו נעשה.

אורי מקלב: זה מה שעשינו.

<איריס נחמיה: נכון.

<איריס נחמיה: זה מה שאנחנו נעשה, ועד סוף החודש זה יעלה לוועדת - - -

אורי מקלב: אני מודה באשמה שכשאנחנו קיבלנו את ההחלטה, בעקבות הדיבורים אתכם, לדלג עכשיו על התוצאות ועל התשובות ממשרדי הממשלה כדי לדעת כמה עובדים היום במשרדי הממשלה הם חרדים – דילגנו על זה כי לא שיתפו פעולה, אנשים לא אמרו, ואין לנו את הנתונים - -

יעל גרמן: אתה יושב-ראש ועדה, אתה צריך לדרוש.

אורי מקלב: - - אבל זה עיכב את כל היישום של החוק הזה.

אורי מקלב: בשלב הזה כן ניישם, ובעתיד.

<איריס נחמיה: בדיוק, אנחנו נייעד את המשרות.

אורי מקלב: זו ההחלטה שאנחנו קיבלנו, ואני מקבל את ההחלטה ואני עומד מאחוריה.

אורי מקלב: אין לי תשובות, וכשלך אין תשובות, אז תגידי שמקלב אשם, או שגפני אשם שאין תשובות בעניין הזה.

אורי מקלב: האויב של הטוב הוא הטוב מאוד, אם אני אחפש תשובות, כפי שחברת הכנסת גרמן מבקשת, וזה נתון מעניין מאוד, אין שיתוף פעולה, אני לא אגיע לשום דבר.

אורי מקלב: תעבור עוד שנה ועוד שנה ואני יכול – כמה עובדים בממשלה יש?

יעל גרמן: זה צריך להיות במקביל.

יעל גרמן: אני לא הייתי מוותרת על זה.

אורי מקלב: במקביל עשו את זה.

אורי מקלב: עשו את זה.

אורי מקלב: שלחו מכתבים אישיים לכל עובדי הממשלה.

<איריס נחמיה: שלחנו לכל העובדים החרדים במשרדי הממשלה, למעט משרד אחד.

<איריס נחמיה: בערך 90 אנשים ענו בסך הכול מתוך 85,000.

<איריס נחמיה: הם פשוט לא רצו - - -

יעל גרמן: משאבי אנוש לא יודעים?

<איריס נחמיה: לא, כי העובד החרדי או העובדת החרדית צריכים להצהיר שהם חרדים.

אורי מקלב: תצהיר שהם חרדים.

אורי מקלב: למה הם צריכים לעשות את זה?

<איריס נחמיה: המשרד עצמו הוא גדול.

אורי מקלב: אני מודה על הדברים עד עתה.

אורי מקלב: אני רוצה להשאיר פתח בהמשך.

<איריס נחמיה: אני רק אומר לגבי הסנקציות.

<איריס נחמיה: בתוך שנה מהיום יש לנו ועדת חריגים שמתכנסת ברבעון הראשון, ברבעון השני, אחת לכל רבעון בשנה.

<איריס נחמיה: ועדת החריגים, בראשותי, מוודאת שבכל אחד ממשרדי הממשלה יש עמידה ביעדים שנקבעו, איזה חסמים יש ומה אפשר לעשות כדי להתיר את החסמים.

אורי מקלב: איריס, את יודעת מה היתרון שלנו, של נציגי הציבור, של נבחרי הציבור – אנחנו מקבלים מידע לא רק ממשרדים ממשלתיים, גם מהציבור.

אורי מקלב: לשכותינו פתוחות לפניות הציבור, וחלק מהידע שלנו וחלק מהנושאים שאנחנו מעלים הם בעקבות הציבור, שלא תמיד זה קיים במשרדי הממשלה, הפתיחות הבלתי אמצעית שיש לנו עם הציבור.

אורי מקלב: המקרה שאני הבאתי לך הוא רק מקרה אחד, אבל תדעי שמאחורי כל מקרה כזה עומדים הרבה דברים יותר קשים.

אורי מקלב: כשלאותו עובד ביטלו את המשרה – משרד האוצר פרסם משרה לייעוד חרדי, במכרז שעכשיו נפתח אותו עובד הוא לא יוכל להתמודד.

אורי מקלב: מדוע?

אורי מקלב: בגלל שהוא נכנס כסטודנט או בעבודה זמנית כעובד קבלן, והוא חתם שאם על המשרה הזו יצא מכרז הוא לא יוכל להתמודד.

<איריס נחמיה: לא, לא, קודם כל, הסטודנטים - - -

אורי מקלב: הוא נכנס כעובד זמני, בחברת כוח אדם.

<איריס נחמיה: אבל הסטודנטים כן יכולים להתמודד במכרזים.

אורי מקלב: תיקנתי, לא סטודנט, הוא היה עובד של חברת כוח אדם שעבד באותה מחלקה, ועכשיו הוא לא יכול להתמודד כי הוא חתם על זה קודם.

אורי מקלב: אז לא רק זה שביטלו את המשרה והסיכוי שלו ירד, הוא גם לא יכול להתמודד בכלל.

אורי מקלב: אנחנו נתנו דוגמה שגם - - - רצו ליישם את החוק.

יעל גרמן: אני לא מכירה דבר כזה, שעובד קבלן לא יוכל להתמודד על משרה.

אורי מקלב: הוא מוותר.

אורי מקלב: יש בזה גם היגיון.

אורי מקלב: יש מאחורי זה היגיון, כדי שלא יהיה לו יתרון.

יעל גרמן: אני יודעת שמשרת אמון לא יכול להתמודד.

אורי מקלב: לא, כדי שלא יהיה לו יתרון.

אורי מקלב: עובד קבלן שהמשרד לוקח באופן זמני למחלקה מסוימת והוא בתפקיד מסוים, ואחרי זה המשרד – המחלקה או האגף – מוציא מכרז, הוא לא יכול להתמודד.

אורי מקלב: מדוע?

<קריאה: עובד קבלן גם ככה לא ככה יכול להתמודד, הוא לא נחשב עובד מדינה.

יעל גרמן: אבל גם לעובד בתוך המחלקה יש יתרון.

אורי מקלב: לא, במכרז פומבי הוא לא יכול.

אורי מקלב: במכרז פומבי הוא לא יכול.

אורי מקלב: חוסמים לו את הדרך.

<עדן אברהם: אנחנו לא יכולים למנוע מאף אחד.

<עדן אברהם: נציבות שירות המדינה לא יכולה למנוע מאף אחד - - -

יעל גרמן: לא, זה לא נשמע הגיוני.

<עדן אברהם: יכול להיות שהקבלן מונע ממנו.

יעל גרמן: הקבלן החתים אותו.

יעל גרמן: זה יכול להיות.

אורי מקלב: לא, לא.

אורי מקלב: תבדוק את עצמך.

אורי מקלב: אני אשמח לשמוע.

אורי מקלב: אותו אחד יכול לגשת למכרזים אחרים.

אורי מקלב: במשרדים ממשלתיים הוא לא יכול לגשת למכרז הזה, על המקום שהוא ישב, על המקום של המכרז הזה.

יעל גרמן: למה?

אורי מקלב: כדי לא להקנות לו יתרון.

<קריאה: שכאילו תפרו לו את זה.

אורי מקלב: כאילו יתרון שיש לו כבר ידע.

יעל גרמן: אבל אם עובד שיש לו את הידע, באותה מחלקה, הוא גם לא יכול לגשת?

אורי מקלב: עובד כן.

יעל גרמן: למה עובד כן והוא לא?

יעל גרמן: גם לא יש יתרון.

<עדן אברהם: - - -

אורי מקלב: רבותי.

יעל גרמן: אז יש לי פה הערה.

יעל גרמן: אני מבינה.

אורי מקלב: מכיוון שהוא לא עובד מדינה.

אורי מקלב: גם ברשות המקומית זה הרבה פחות ביקורת.

יעל גרמן: אני עסקתי בזה כל-כך הרבה בהרצליה וגם במשרד הבריאות.

יעל גרמן: הפתרון הוא להוציא מכרזים פנים-חוץ, שהמכרז יהיה גם פנים וגם חוץ.

יעל גרמן: הוא צודק, אם המכרז הוא רק חיצוני ורק אנשים מבחוץ יכולים, אז מי שיש לו יתרון יחסי מפני שהוא מכיר את העבודה מגיע, ואין פה שוויון בפני החוק.

יעל גרמן: אבל אם זה פנים וחוץ – אנשים מבפנים וגם מבחוץ יכולים להשתתף, אז הוא כן יוכל להשתתף.

אורי מקלב: במכרז הזה הוא לא יוכל להתמודד.

<עדן אברהם: במכרזים החיצוניים, במכרזים הפומביים, גם עובד שהא עובד של המשרד יכול להתמודד.

יעל גרמן: אבל הוא לא עובד משרד, הוא עובד קבלן.

<איריס נחמיה: אבל זה לא משנה, הוא פומבי.

אורי מקלב: משרה חיצונית, הוא מעסיק חיצונית.

אורי מקלב: הוא לא יוכל להתמודד.

אורי מקלב: אני אשמח מאוד לחדד שאני לא אהיה צודק, שאתם תהיו צודקים.

אורי מקלב: אני אחדד את זה אתכם, אבל לא במסגרת הדיון בוועדה.

אורי מקלב: ברשותכם, אני אשמח אם תשמעו קצת התייחסויות, ואחרי זה אני ארצה אתכם – גם את בלאל מוסא וגם את עורך דין עדן אברהם, שירה ברלינר.

אורי מקלב: מכיוון שאתה צריך לצאת וגם כממלא מקום של ראש עיריית ירושלים, מר יצחק פינדרוס, אני אאפשר לך.

אורי מקלב: רק תציג את עצמך, באיזה כובע אתה פה.

אורי מקלב: יש לך כל-כך הרבה כובעים.

יצחק פינדרוס: אני נרשמתי כמכון החרדי למחקרי מדיניות כי אני חבר הנהלה.

יצחק פינדרוס: כך נרשמתי.

יצחק פינדרוס: נמצא פה עם ניצה, המשנה ליושב-ראש המכון.

יצחק פינדרוס: אני רוצה לומר שתי מילים, ושמענו את זה גם בדברים של הנציבות.

יצחק פינדרוס: החסם המרכזי, לדעתי, הוא תנאי הסף.

יצחק פינדרוס: אלה החסמים המרכזיים.

יצחק פינדרוס: אין ספק שלימודים מוסיפים ונותנים ארגז כלים.

יצחק פינדרוס: אין ספק שניסיון גם נותן ארגז כלים.

יצחק פינדרוס: כמו שאמרת, אדוני היושב-ראש, גם לימודים בישיבה נותנים.

יצחק פינדרוס: אבל מה שאנחנו מגלים בסופו של דבר, שהמבחנים ותנאי הסף הקיימים היום לא מתאימים לציבור החרדי.

יצחק פינדרוס: בשביל שיהיו מסות אמתיות ובשביל שיהיה מבחר אמתי - - -

אורי מקלב: מה זה תנאי סף, תואר או יותר מזה?

אורי מקלב: או ניסיון או דברים כאלה?

יצחק פינדרוס: הנושא של תואר הוא קריטי.

יצחק פינדרוס: צריך למצוא מבחן מקביל לתואר, בדיוק כמו שעושים בשוק הפרטי היום בהייטק.

יצחק פינדרוס: היום בשוק הפרטי בהייטק יש מערכת מסודרת מאוד, כפי שאמרת, בסייבר, אבל גם בשוק הפרטי בכלל בהייטק, ושירה בטח מכירה את זה.

יצחק פינדרוס: יש מבחנים אחרים.

יצחק פינדרוס: יש מערכת מבדקים שעושים בדיקת התאמה לתפקיד.

יצחק פינדרוס: אם השוק הפרטי יודע להתמודד עם זה, אין שום סיבה שהשוק הציבורי לא ידע לעשות את זה.

יצחק פינדרוס: אני אתן דוגמה, אני הייתי בעברי ראש עיר, 25 שנה דירקטור.

יצחק פינדרוס: דרך אגב, אני לא יכול להתקבל לנבחרת הדירקטורים.

יצחק פינדרוס: 25 שנה.

יצחק פינדרוס: אני משמש היום כדירקטור.

יצחק פינדרוס: הרב מקלב מינה אותי כדירקטור לפני 25 שנה, ומאז אני משמש בכמה וכמה דירקטורים, אבל את נבחרת הדירקטורים אני לא עובר כי תנאי הסף שם בניסיון, לצורך העניין, המקבילה ללימודים, הוא עשר שנות ראש עיר.

יצחק פינדרוס: הייתי שש שנים ראש עיר וכל השאר הייתי ממלא מקום.

יצחק פינדרוס: גם כן, 25 שנה במערכת המקומית כראש עיר וממלא מקום ראש עיר, אבל תנאי הסף הוא שממלא מקום לא יכול להירשם.

אורי מקלב: עם כישורים מוכחים.

יצחק פינדרוס: אני מדבר קודם כל ברמה העקרונית.

יצחק פינדרוס: חייבים למצוא מבחן, בדיוק כמו המערכת הפרטית, שיבחן.

יצחק פינדרוס: כמו שאמרת, יכול להיות מנהל מחלקה בעירייה הרבה מאוד שנים, יכול להיות 25 שנה.

יצחק פינדרוס: תנאי הסף להיות מנהל אגף באותה מחלקה הוא תואר.

יצחק פינדרוס: אותו אדם שנמצא 25 שנה בתפקיד לא יכול להיות היום בשלטון המקומי, ואני נמצא במערכת גדולה מאוד.

יצחק פינדרוס: רק לשם הבנת התוצאה של זה, בעיריית ירושלים - - -

אורי מקלב: יצחק, אתה מונה את הנושא של התואר, הנושא השני.

יצחק פינדרוס: הנושא המרכזי הוא למצוא מבחן מקביל לתואר.

יצחק פינדרוס: מבחן מקביל, כמו שעושים בדברים אחרים.

יצחק פינדרוס: מבחן מקביל לתואר, כמו שעושה המערכת הפרטית.

יצחק פינדרוס: בוגרי 8200 מתקבלים בלי תואר למערכות בשוק הפרטי.

יצחק פינדרוס: גם בלי תואר, זאת המציאות.

<קריאה: גם חרדים בוגרי 8200.

יצחק פינדרוס: סליחה, 7200.

יצחק פינדרוס: בוגרי 7200 מתקבלים בלי תואר לתוך המערכות.

יצחק פינדרוס: בסופו של דבר צריך למצוא דבר מקביל ולהתייחס לניסיון ולמצוא מבחנים.

יצחק פינדרוס: התוצאה של זה שבעיריית ירושלים יש 1.5%, כשהאוכלוסייה החרדית היא 40%.

יצחק פינדרוס: רק 1.5% הם עובדים חרדים.

יצחק פינדרוס: המחסום האמתי הוא מחסום התואר.

יצחק פינדרוס: רוב העובדים היום בעיריית ירושלים שמתקבלים הם לא תושבי ירושלים.

יצחק פינדרוס: אני יושב בשבוע בסדר גודל של בין 20-15 מכרזים בעיריית ירושלים.

יצחק פינדרוס: רוב העובדים שמתקבלים הם לא תושבי ירושלים, כש-40% מהאוכלוסייה הם תושבים חרדים.

יצחק פינדרוס: על אף שיש עובדים מוצלחים מאוד, מוכשרים מאוד במערכות שלהם ולא מתקבלים, עוד פעם המגבלה היא התואר.

<קריאה: רק הערה.

<קריאה: 8200 נבחנים לפני, צריכים לזכור את זה.

<קריאה: לא בתואר.

אורי מקלב: אבל אין להם תואר.

יצחק פינדרוס: אין בעיה, תעשו מבחן.

מיכאל מלכיאלי: גם להיכנס לישיבה יש מבחן.

אורי מקלב: אומר מר פינדרוס שבמגזר הפרטי יודעים - -

יצחק פינדרוס: יודעים להתמודד.

אורי מקלב: - - לגייס את האנשים האלה לפי יכולות, הם לא מגייסים לפי התארים שלהם.

אורי מקלב: הם יודעים לבחון את זה, הם מצאו את הדרך, מה שחשוב להם זה היכולות, לא חשוב להם התואר.

אורי מקלב: לכן גם המגזר הציבורי צריך לאמץ את זה, במיוחד אם אנחנו מדברים על חומר טוב, על איכות טובה.

יעל גרמן: אני אביע דעה קצת שונה.

יעל גרמן: אין לי ספק שהמגזר החרדי מופלה ומודר בתחומים רבים, גם בתחום העבודה.

יעל גרמן: ברור וצריך לעשות את הכול כדי שהוא יהיה חלק, הרי זה האינטרס שלנו כמדינת ישראל, כחברה קודם כל, וגם מבחינה כלכלית אנחנו צריכים שהמגזר החרדי ישתלב בכוח העבודה.

יעל גרמן: אני חושבת שזה גם מוסיף להיכרות.

יעל גרמן: הרי ברגע שאנחנו מתחילים להכיר איש את רעותו, זה לא אותו דבר כמו ששמענו אחד על השני.

יעל גרמן: זה חשוב מאוד לחברה הישראלית.

יעל גרמן: עם זאת, אני רוצה להביע דעה שונה ממה ששמעתי.

יעל גרמן: אני לא הייתי מוותרת.

יעל גרמן: אני כן רוצה שבמגזר החרדי ידעו שלא מוותרים להם.

יעל גרמן: שהם כן ילכו ללמוד ושכן יהיו להם תארים.

מיכאל מלכיאלי: אבל מונעים מהם את הלימודים.

יעל גרמן: בעניין הזה אין לי ספק שצריך לגרום לכך שכמה שיותר מהם יגיעו ללימודים, ואם יש מכסות, צריך לפתוח את המכסות.

יעל גרמן: אנחנו יודעים שיש היום גם מכללה חרדית.

מיכאל מלכיאלי: סגרו אותה.

מיכאל מלכיאלי: לא נותנים להם ללמד.

מיכאל מלכיאלי: שתהיי בעניין, לא נותנים להם ללמד.

יעל גרמן: זה לא היה ידוע לי.

אורי מקלב: זה כואב מאוד שסגרו את המכללה החרדית.

מיכאל מלכיאלי: וגם אלה שכן קיימים, לא נותנים להם ללמד לתואר שני למשל.

יעל גרמן: זה נורא, ואני חושבת שצריך לטפח, לפתח ולעודד.

יעל גרמן: אחרי שאמרתי את זה, אני רוצה שבמגזר החרדי, ממש כמו במגזר הערבי, יעמדו בכל הקריטריונים.

יעל גרמן: אני רוצה לומר לך, אתה יודע, הערבים השתלבו בצורה בלתי רגילה במקצועות הבריאות.

יעל גרמן: זאת ממש נישה שהם לקחו על עצמם.

יעל גרמן: גם הרוקחים – אני חושבת ש-40% מהרוקחים במדינת ישראל הם ערבים.

יעל גרמן: וגם רופאים.

יעל גרמן: אני חושבת ש-17% מהרופאים הם ערבים, שזה כמעט כמו שיעורם באוכלוסייה.

יעל גרמן: ברוקחים זה פי 2 משיעורם באוכלוסייה, גם אחיות, דרך אגב.

יעל גרמן: ואת זה הם עשו לבדם.

יעל גרמן: אומנם המדינה פתחה ואמרה אנחנו רוצים שהם ישתלבו, אבל הם אלה שדחפו קדימה.

מיכאל מלכיאלי: החרדים הלכו למערכת המשפט למשל.

מיכאל מלכיאלי: את יודעת כמה עורכי דין חרדים יש?

מיכאל מלכיאלי: ערבים בחרו את זה, והחרדים הלכו למערכת המשפט.

מיכאל מלכיאלי: מעניין למה, צריך לחקור את זה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים את זה.

אורי מקלב: יש סיבות - - -

יעל גרמן: בגלל הפלפול.

יעל גרמן: בגלל הפלפול.

אורי מקלב: לא בגלל זה.

יצחק פינדרוס: לא, לא, כי זה קל יותר ויותר מתאים לנו.

אורי מקלב: מכיוון שהלימודים הם ארוכים מאוד וההתמחות היא ארוכה מאוד, ערבים מתחילים את זה בגיל הרבה יותר צעיר.

יעל גרמן: אתה מדבר על למה לא רפואה.

אורי מקלב: גם אם אני משרת בצבא או שאני דחוי מהצבא, אני לא משרת – לא משנה, גם בחור ישיבה שרוצה ללכת, הוא לא יכול, הוא צריך ללכת לצבא קודם.

אורי מקלב: לא משנה, גם מי שמשרת וגם דחוי צבא צריך להתחיל בגיל מאוחר מאוד.

אורי מקלב: בגיל מאוחר מאוד, הלימודים האלה וההתמחות הארוכה שהוא מקבל – לכן זה חלק מהסיבות.

<גלעד מלאך: למרות שאתה מתייחס רק לגברים.

<גלעד מלאך: לכאורה, נשים כן יכולות.

אורי מקלב: אבל יש להן תכנית לימודים אחרי התיכון.

אורי מקלב: הוא לא יכול - - - סטודנטית.

אורי מקלב: הן לא מתחילות בגיל 18, הן מתחילות בגיל הרבה יותר מאוחר גם.

אורי מקלב: ערבים שסיימו תואר ראשון לפני זה למדו לימודי תעודה באותו מקצוע.

אורי מקלב: שנתיים או שלוש שנים כמעט למדו לימודי תעודה, והמסגרת הזאת תשרת אותם גם ללימודים אחרים, שהם דרישה מהם.

אורי מקלב: לא מסתפקים בלימודים גם מהנשים.

יעל גרמן: ברשותך, אני רק אסיים.

יעל גרמן: אני חוזרת ואומרת, להקל עד כמה שאפשר, אבל לדרוש כמו לכל השאר.

אורי מקלב: אני לא מקבל את זה.

אורי מקלב: אני חושב שהדיון הזה צריך להתמקד, לא להתפרס.

אורי מקלב: זה שווה דיון בנפרד על כל נושא ההשתלבות, החסמים, איך אפשר להקל.

אורי מקלב: ואם יגידו לך שיש מבחנים מסוג אחר של התואר, שמבחן התוצאה שלהם לא יהיה פחות מההכשרה או הכישורים שאנחנו רואים במקומות אחרים, יכול להיות שצריך למצוא אם אנחנו רוצים לבוא לקראת, לא להגיד רק ככה.

אורי מקלב: אבל אני לא רוצה להיסחף לזה.

אורי מקלב: יש לנו נושא שהוא חשוב לנו מאוד, נושא של ההטמעה של ייצוג הולם.

אורי מקלב: שמעון שמואלי, ואחרי זה אני אבקש מהממלכה, כך היושב-ראש הקבוע אוהב לקרוא לזה.

<שמעון שמואלי: שמעון שמואלי, נציג של ועד הסטודנטים.

<שמעון שמואלי: אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

<שמעון שמואלי: קודם כל, גם אנחנו בוועד הסטודנטים בשירות המדינה מברכים על האסיפה.

אורי מקלב: תגיד מה אתה.

אורי מקלב: אתה סטודנט?

אורי מקלב: ספר קצת על עצמך.

<שמעון שמואלי: אני גם סטודנט, גם עובד מדינה במס הכנסה, גם נכנסתי למאגרים, אני תיכף אדבר על זה.

אורי מקלב: אתה עובד מן המניין או עובד כסטודנט?

<שמעון שמואלי: עובד כסטודנט.

<שמעון שמואלי: הייתי סטודנט במס הכנסה בחולון.

אורי מקלב: כמה זמן?

<שמעון שמואלי: למעלה משנה.

אורי מקלב: ההשכלה שלך היא תיכונית?

אורי מקלב: בתור סטודנט.

<שמעון שמואלי: 12 שנות לימוד כרגיל.

<שמעון שמואלי: עכשיו עושים השלמה של תואר.

אורי מקלב: מה אתה לומד?

<שמעון שמואלי: משפטים.

אורי מקלב: באיזה שנה?

<שמעון שמואלי: שנה שנייה כבר.

<שמעון שמואלי: בוועד הסטודנטים אנחנו מנגישים את הנתונים של הזכויות לכלל הסטודנטים.

<שמעון שמואלי: עשינו דברים משותפים יחד עם הנציבות, דברים אדירים – מכרז המאגר שנפתח לכלל הסטודנטים, וגם שאחרי 18 חודשים, סטודנט בתוך שירות המדינה יוכל להתמודד בתוך מכרזים פנימיים או בין-משרדיים.

מיכאל מלכיאלי: הגשנו לכם כאן בתוך הדפים שמצורפים לכם מה המצב הקיים ומה ההמלצות שלנו ליישום.

מיכאל מלכיאלי: כיום, כפי שאמרתם כבר, אין מדיניות ברורה לגבי צביעת משרות מטעם הנציבות לכל האוכלוסייה.

מיכאל מלכיאלי: זה לא רק האוכלוסייה החרדית, גם עולים חדשים וגם יוצאי אתיופיה וגם שאר האנשים.

מיכאל מלכיאלי: חוץ מבני מיעוטים ואנשים בעלי מוגבלות, שלהם יש יעד ממשלתי – לבני מיעוטים יש 10% שילוב בתוך כל משרד, ואנשים בעלי מוגבלות, 5%.

מיכאל מלכיאלי: אצלנו לא נקבע יעד, אתם יכולים לראות את זה בעמוד 2.

מיכאל מלכיאלי: גם אצל יוצאי אתיופיה לא נקבע יעד ממשלתי.

<איריס נחמיה: בטח שכן, 1.7%.

<שמעון שמואלי: לא יודע, זה לא מופיע לי.

<שמעון שמואלי: על החרדים לא נקבע, ולעולים חדשים גם לא נקבע יעד.

<שמעון שמואלי: אין יעדים מסודרים.

<שמעון שמואלי: אולי אם אנחנו רוצים לקרוא לילד בשמו, זו הבעיה, שברגע שאין יעדים - - -

<איריס נחמיה: אמרנו שב-19.11 - - -

<שמעון שמואלי: אני מסכם את כל הדברים.

<שמעון שמואלי: ברגע שאין מה היעד שאנחנו רוצים לשלב בתוך המשרד, פה אנחנו נתקעים.

<שמעון שמואלי: חייבים להציב יעד, שאנחנו צריכים בכל משרד לשלב X אחוז, וכך המשרדים יתקדמו עם זה.

<שמעון שמואלי: לגבש מדיניות ברורה בדברים.

<שמעון שמואלי: גם היישום של ייצוג הולם אינו אחיד בשירות המדינה.

<שמעון שמואלי: יש גופים שאין בהם בכלל ייצוג הולם.

<שמעון שמואלי: אנחנו ביקשנו להגביר את הבקרה ואת האכיפה, ולבנות כלים, לתמרץ, לעודד את משרדי הממשלה בקליטה של העובדים, לעשות ביצוע של ימי חשיפה כדי שיוכלו להשתלב האוכלוסיות האלה.

<שמעון שמואלי: גם מנכ"לי המשרדים, משאבי אנוש, ובכלל בכל הדרגים.

<שמעון שמואלי: לגבי בתי החולים, מה שחברת הכנסת אמרה, כיום בתי החולים הממשלתיים עומדים ברף הדרישות של החוק באופן מובהק, אבל צריך להפריד בין בתי החולים, ששם הרף הוא גבוה מאוד, לבין שאר המשרדים הממשלתיים.

<שמעון שמואלי: נושא עמידה ביעדי הממשלה בשילוב האוכלוסיות – הנתונים לא מפורסמים על משרדים אחרים.

<שמעון שמואלי: על בתי החולים, כמו שאמרתי, שם זה מוטה אפילו כלפי מעלה.

<איריס נחמיה: - - -

<שמעון שמואלי: אני מדבר על בתי החולים, מה שאמרה חברת הכנסת.

<איריס נחמיה: על חרדים או על כלל האוכלוסיות?

<שמעון שמואלי: לא, על כלל האוכלוסיות, ייצוג הולם.

<שמעון שמואלי: שם ייצוג הולם הוא בולט.

יעל גרמן: גם חרדים?

<שמעון שמואלי: גם חרדים.

<איריס נחמיה: איך?

<איריס נחמיה: אין לך בכלל - - -

<שירה ברלינר פולג: בני מיעוטים, יוצאי אתיופיה ואנשים עם מוגבלות?

<שמעון שמואלי: כן, אלה הנתונים.

<שמעון שמואלי: אבל הנתונים עצמם – אנחנו הדגשנו את זה כאן - - -

יעל גרמן: יכול להיות שסך הכול המשרות, אבל כשמפלחים, אני בטוחה שזה לא נכון.

יעל גרמן: אלו לא רופאים ומנהלי מחלקות.

<שמעון שמואלי: יכול להיות.

<שמעון שמואלי: בשאר משרדי הממשלה בכלל אין לנו נתונים.

<שמעון שמואלי: זה אחד הדברים, שאנחנו לא מקבלים נתונים מהנציבות, וחשוב שהנציבות - - -

<איריס נחמיה: הנתונים מפורסמים מדי שנה בדיוק בתאריך.

<שמעון שמואלי: אני אישית עניתי על הסקר הזה אצלנו במשרד כשפנו.

<שמעון שמואלי: אנחנו החתמנו את כולם, חרדים, חרדיות.

<שמעון שמואלי: לא הרגשנו שהייתה בעיה להזדהות כחרדים.

<שמעון שמואלי: אני גאה בעצמי שאני חרדי.

<איריס נחמיה: מעולה, אז הגענו ל-90.

<איריס נחמיה: אולי אתה נמנה על אחד מה-90.

אורי מקלב: - - - סטודנטים פחות, אני מניח שעובד קבוע, שהוא נמצא במשרה שלו - - -

<איריס נחמיה: בדיוק, אין לו אינסנטיב.

<איריס נחמיה: יכול להיות שאם אנשים היו יודעים שיהיה להם יתרון – נניח אחד שמציג את עצמו כחרדי, יהיה לו יתרון במסגרת אפילו מכרז פנימי מכיוון שהוא מאוכלוסיות שחל עליהן ייצוג הולם, יכול להיות שאם הוא היה יודע – אבל לא יכול להיות שהוא - - -

<איריס נחמיה: אני אשמח לשלוח אליך את הסקר ואתה תראה מה נשאל.

<איריס נחמיה: בדיוק את זה.

אורי מקלב: יכול להיות שאת צודקת.

אורי מקלב: הוא יודע שהוא יעשה את זה בזמן שזה יהיה רלוונטי.

<איריס נחמיה: לא, זה מה שכתבנו.

<איריס נחמיה: כתבנו בשביל שאפשר יהיה למפות את המשרות שהן רלוונטיות, לאפשר לך ניידות.

<איריס נחמיה: סירבו.

אורי מקלב: תשלחו עכשיו סקר מדוע לא עניתם.

<שמעון שמואלי: אני אשלים עוד כמה דברים.

<שמעון שמואלי: יש סקר שהנציבות ערכה, ועלה שם כי מגבלת המרחק מהווה חסם עיקרי בשילוב של האוכלוסיות האלה.

<שמעון שמואלי: אנחנו ביקשנו לעשות יום עבודה מקוצר.

<שמעון שמואלי: מי שעובד לדוגמא 8.5 שעות, שחצי שעה או שעה יוכלו להיחשב כיום עבודה כדי לתת להם עידוד ותמריץ שיוכלו להשתלב במשרדי הממשלה.

<שמעון שמואלי: בנוסף, כיום שירות המדינה מתקשה לאייש משרות של אוכלוסיית סוג הולם בקרב הסטודנטים.

<שמעון שמואלי: אנחנו ביקשנו שוב לפרסם מודעות דרושים ומכרזים גם בשפת האם.

<שמעון שמואלי: לדוגמה, אחד הדברים שהסטודנטים התקשו בהם, אם זה בתוך המאגר עצמו – היו סטודנטים באמהרית שלא יכלו לעשות את המבחנים הפסיכוטכניים, או עולים חדשים שאין להם בכלל גישה לשפה, לא רק לחרדים.

<שמעון שמואלי: אני יכול להגיד לכם ספציפית על מכרזי המאגר החרדי והכללי שהיו.

<שמעון שמואלי: במכרז המאגר החרדי בהתחלה הרמה הייתה קשה יותר במבחן הפסיכוטכני שהיה ב"אדם מילוא".

<שמעון שמואלי: אני יודע משיחה עם הנציבות שאחר כך הם הורידו את הרמה כדי לשלב, ואכן ראינו את התוצאות הגבוהות במכרז האחרון הכללי, שרוב החרדים שנכנסו – זו הייתה הצלחה מסחררת שם.

<שמעון שמואלי: הדברים מופיעים גם בדוחות של הנציבות.

<שמעון שמואלי: אלה עיקרי הדברים.

<שירה ברלינר פולג: אני מנהלת תחום תעסוקת חרדים במשרד העבודה.

<שירה ברלינר פולג: אנחנו רואים בחיוב כל השתלבות של חרדים שמעוניינים בכך בעבודה, לרבות במקצועות אקדמיים או לא אקדמיים.

<שירה ברלינר פולג: ציינת מיישם סייבר, יש עוד מגוון שלם של פרויקטים מסוג זה, אבל לא נרחיב עליהם כרגע כי זה לא נושא הדיון.

<שירה ברלינר פולג: בהקשר לדיון הזה אני רוצה לציין את פרויקט "משפיעים" שהחל במסגרת החלטת הממשלה מדצמבר 2015.

<שירה ברלינר פולג: זו תכנית עתודה למגזר החרדי לשירות הציבורי במסגרתה בכל שנה צפויים להשתלב 35 חרדים בשירות המדינה ועוד 15 בשלטון המקומי.

<שירה ברלינר פולג: כאמור, לעבור שנת הכשרה אינטנסיבית, ולאחר מכן עוד שנתיים של עבודה במשרדי הממשלה על תקן תוספתי.

<שירה ברלינר פולג: התכנית התחילה.

<שירה ברלינר פולג: המחזור הראשון ניגש כבר, מתוכו אמורים להתקבל כ-25 איש.

<שירה ברלינר פולג: זה מחולק לשני חלקים.

<שירה ברלינר פולג: ניגשו כ-300, הם נמצאים בהליכי מיון.

<שירה ברלינר פולג: בסופו של דבר נגיע לקבוצה של 25, ובעוד מספר חודשים עוד 25, וכן הלאה בכל שנה.

<שירה ברלינר פולג: המשרות הייעודיות הן לא סתם משרות.

<שירה ברלינר פולג: חשוב להדגיש שלא כל משרה מבחינתנו לוקחת.

<שירה ברלינר פולג: ייעשה קול קורא למשרדי הממשלה כדי לוודא שהמשרות שבהן משתלבים המועמדים בתכנית העתודה הן משרות מפתח, בצמתי השפעה, לא כדי לסמן וי, ולא כדי שנשב פה ונגיד איזה יופי, 25 אנשים התחילו לעבוד.

<שירה ברלינר פולג: את זה אנחנו יכולים לעשות בענפים ובפרויקטים אחרים.

<שירה ברלינר פולג: לייצר שילוב, קול חרדי שיישמע גם בקרב שירות המדינה.

<שירה ברלינר פולג: חשוב לי להגיד שהפרויקט הזה חשוב לנו גם מצד שירות המדינה עצמו – כמובן, שיתוף הפעולה עם הנציבות הוא נדיר במובן של שיתוף פעולה בין-משרדי – אבל גם כלפי חוץ.

<שירה ברלינר פולג: כלומר, חשוב לנו לשדר את המסר למגזר הכללי ולמגזר העסקי – תראו, שירות המדינה קולט חרדים, הם עובדים מצוינים.

<שירה ברלינר פולג: אנחנו פותחים את הדלתות ואת הזרועות בפני הציבור החרדי ורוצים שהם ישתלבו.

<שירה ברלינר פולג: אני מקווה ומאמינה שהפרויקט הזה יצלח.

<שירה ברלינר פולג: נשמח לדווח עליו בהמשך.

אורי מקלב: קודם כל, אתם עושים עבודה חשובה מאוד, וזה המקום להרחיב את זה.

אורי מקלב: לא היית, אבל הזכרנו אתכם גם כשדנו על הסייבר.

אורי מקלב: אני מבין שיש פרויקטים, אני לא יודע אם יש מספיק מודעות, אבל אני קבעתי לעצמי להיפגש אתכם כדי לדעת - - -

<שירה ברלינר פולג: יש סייבר, יש פרמדיקים, יש תכנות לכל סוגיו, יש חשמל לכל סוגיו.

אורי מקלב: האם עוקבים אחרי הבוגרים שלכם שלומדים אצלכם לימודי תעודה, כמה משתלבים במקצועות האלה שהם למדו, איך ההשמה שלהם?

<שירה ברלינר פולג: ודאי.

<שירה ברלינר פולג: אנחנו עוקבים.

<שירה ברלינר פולג: יש מקצועות שבהם שיעורי ההשמה יותר גבוהים, יש מקצועות שבהם שיעורי ההשמה יותר נמוכים.

<שירה ברלינר פולג: אנחנו מכווננים את תכניות העבודה תמיד לפי – זו המטרה בסופו של דבר, לא סתם ללמוד, אלא ללמוד ולעבוד.

אורי מקלב: ד"ר גלעד מלאך, בבקשה.

<גלעד מלאך: אולי שלוש נקודות אני אגיד.

<גלעד מלאך: א', ביחס לכלי המדיניות, המטרה היא ברורה, המטרה היא שילוב חרדים בשירות המדינה.

<גלעד מלאך: זה נכון למדינה, זה נכון לחרדים.

<גלעד מלאך: השאלה היא באיזה כלי משתמשים.

<גלעד מלאך: כרגע יש שימוש בשני כלים – יש את הכלי של החוק, יש את הכלי של החלטה 869.

<גלעד מלאך: אני חייב לומר שמבחינת האפקטיביות, צריך לומר את זה בצורה ברורה, האפקטיביות של החלטת ממשלה היא גדולה לאין ערוך כי למעט אם יש קביעה של מספר של כמה צריך, החוק לא יכול לעשות את השינוי, הוא רק מיוצר במצב שיש שוויון מלא בין מועמדים.

<גלעד מלאך: זה לא הדבר.

<גלעד מלאך: זה נותן אווירה, יש לזה ערך, אבל הדבר העיקרי זה החלטה 869, החלטה מפורטת, מדויקת, גם הנושא של שירות המדינה, סטודנטים, הפצה של המידע.

<גלעד מלאך: לכל הדברים האלה יש את כל הכלים.

<גלעד מלאך: לכן אני חושב שעבודת הכנסת, עבודת הפיקוח על יישום החוק היא צריכה לעמוד במרכז.

<גלעד מלאך: זו נקודה אחת.

<גלעד מלאך: נקודה שנייה, השאלה אם יש פה הצלחה או כישלון של יישום, ולכן אני אומר שהיישום הוא לא רק של החוק, אלא של הצירוף של החלטת הממשלה שקדמה לחוק ושל החוק.

<גלעד מלאך: התשובה שלי שיש פה הצלחה.

<גלעד מלאך: אני אסביר מדוע.

<גלעד מלאך: לפחות לפי הנתונים שיש פה – אנחנו צריכים לעשות הערכה.

<גלעד מלאך: הרי יש פה תיקון של מה שהיה בעבר, אבל אנחנו צריכים לעשות הערכה כמה אנחנו רוצים להכניס היום.

<גלעד מלאך: אנחנו מדברים על מצב שבו האוכלוסייה החרדית בגילאי העבודה, שהם הגילאים הרלוונטיים, מהווה כ-9% מכלל האוכלוסייה.

<גלעד מלאך: נתון נוסף, אוכלוסיית הסטודנטים החרדים מהווה כ-3% מכלל הסטודנטים בישראל.

<גלעד מלאך: אם אני לוקח את שני נתוני המוצא הללו ואומר שבשנה האחרונה, שנת 2017, לפי הנתונים של נציבות שירות המדינה, נכנסו כ-185 חרדים – לפחות לפי החישובים שלי – כ-10% מכלל אלה שנכנסו לשירות המדינה הם חרדים.

<גלעד מלאך: תקנו אותי אם אני טועה.

<איריס נחמיה: לא, 6% היו מועמדים, מתוכם 3% התקבלו.

<איריס נחמיה: כלומר, 6% מכלל - - -

<גלעד מלאך: 3% מתוך המספר 6,644.

<גלעד מלאך: 3% מתוכם התקבלו.

<איריס נחמיה: נכון.

<גלעד מלאך: התוצאה היא 180 ומשהו.

<איריס נחמיה: לא, סליחה.

<איריס נחמיה: אני אתקן עוד משהו.

<איריס נחמיה: 6,000 מועמדים, אבל אין 6,000 משרות.

<איריס נחמיה: יש 1,850 משרות.

<גלעד מלאך: אז את יכולה להגיד כמה נכנסו?

יעל גרמן: 3% מתוך 1,800 או מתוך 6,000?

<איריס נחמיה: מדובר על כ-80 אנשים שנכנסו רק בשנת 2017.

<איריס נחמיה: חוץ מאשר סטודנטים, ואלו רק משרות פנימיות.

יעל גרמן: איפה ה-3%?

יעל גרמן: אני לא רואה.

<איריס נחמיה: 3% מתוך - - -

יעל גרמן: מתוך 1,800 את אומרת 80?

<איריס נחמיה: לא.

<איריס נחמיה: 1,850 זה סך המשרות שיש בשירות המדינה.

<איריס נחמיה: בערך 80.

<גלעד מלאך: משהו כמו 5%, משהו כזה.

צריך לעשות הגדרה בין איזה סוגי משרה.

<גלעד מלאך: לכן אני אומר להבא, טוב מאוד שיש את הנתון הזה וכך אפשר לעבוד.

<גלעד מלאך: אם אנחנו עומדים היום על 4.5%, המצב היום הוא ש-3% מהסטודנטים הם חרדים.

<גלעד מלאך: לכן להציב יעד, נניח של 6%, שבו אנחנו מתקרבים מצד אחד לשיעור החרדים באוכלוסייה, מצד שני מתייחסים למצאי, כמה סטודנטים יש, זה כבר יקבע יעד שאפשר להתכוונן אליו, שהוא גבוה יותר מהמצב הנוכחי, אבל הוא גם ריאלי.

<גלעד מלאך: אם נוסיף לזה את תכנית צוערים לשירות המדינה, ויהיה את המעקב הנכון אחר היישום של זה, אנחנו נגיע ליעד.

<גלעד מלאך: הנקודה האחרונה בנושא של תואר אקדמי או תארים אחרים – זה דיון אחר, אבל יש לנו מספיק סטודנטים חרדים היום, ומספר כל-כך גדול ששווה לעשות את המאמץ בעיקר שם.

אורי מקלב: נכון.

אורי מקלב: אנחנו עוד לא הגענו לשם, אבל בראייה לרחוק צריך להסתכל גם על זה.

אורי מקלב: גברת אסתר בלום.

<אסתר בלום: תודה רבה אדוני היושב-ראש.

<אסתר בלום: אסתר בלום, ארגון "קליטה" לעולים מצרפת.

<אסתר בלום: ארגון הגג לעולים מצרפת.

<אסתר בלום: על אף מה שנאמר קודם, אני רוצה להזכיר ששם החוק הוא ייצוג הולם של בני האוכלוסייה החרדית ושל עולים חרדים בשירות הציבורי.

<אסתר בלום: אתה, היושב-ראש, אמרת שאין בעיה להגדיר מיהו עולה ומיהו לא עולה כי נקבע בחוק והיו הרבה דיונים מסביב לסוגיה.

<אסתר בלום: נקבע 12 שנים, וכעיקרון זה צריך להיות בסדר.

<אסתר בלום: אבל המצב הוא לא בסדר, אז אני מפנה שאלות שנשאלו כאן לגבי האוכלוסייה החרדית, מה קורה ומה קרה גם לגבי שיעור העולים או משרות שהתפרסמו לעולים.

<אסתר בלום: אנחנו רוצים לשמוע על יישום החוק לגבי האוכלוסייה של העולים, מה עושים בנושא הזה.

<אסתר בלום: צריך להבין שלגבי ההתאמות – אני נתקלתי במסגרת העבודה שלי במספר עולים שהגישו מועמדויות ולא ידעו שהם זכאים למספר התאמות.

<אסתר בלום: היינו צריכים להפוך את כל הנש"ם ואת כל משרדי הממשלה כי ביום חמישי ממש במקרה פגשתי את אותם עולים.

<אסתר בלום: הם לא ידעו שהם זכאים לעבור את המבחן הקוגניטיבי בשפת האם.

<אסתר בלום: המבחן יכול להיות בשפה הצרפתית.

<אסתר בלום: פניתי מספר פעמים לנש"ם, התשובה האחרונה היא שמערך ההתאמות הוא בהתאם לניתוחי נתונים תקופתיים שהנש"ם מבצע.

<אסתר בלום: המערך לא פורסם ומהווה נוהל עבודה פנימי.

<אסתר בלום: זה מחסום.

אורי מקלב: יש את הדברים האלה אצלכם באתר בשפה הצרפתית?

<איריס נחמיה: לא.

<אסתר בלום: אפילו לא בשפה העברית.

<איריס נחמיה: יש לנו בשפה הערבית ובשפה העברית.

<אסתר בלום: לא.

<אסתר בלום: אין.

<איריס נחמיה: לגבי ההתאמות עצמן, אני חייבת לומר, ניתנות התאמות לכלל האוכלוסיות באשר הן.

<איריס נחמיה: אבל אני חייבת לציין כאן – אנחנו נמצאים בחדר הסגור – אם ישנה אוכלוסייה שאנחנו רואים שהיא לא מצליחה לעבור את המבחנים ועדיין אנחנו רוצים שהם יגיעו לוועדה, ושבוועדה ייבחנו אותם על בסיס הניסיון, על בסיס האופן שבו הם מתפקדים, אז אנחנו עושים סוג מסוים של התאמות שאנחנו לא תמיד מפרסמים את ההתאמות האלה.

<איריס נחמיה: השאלה איזה התאמות.

<איריס נחמיה: אם את רוצה שאני אגיד להם תדעו לכם, בגלל שאתם לא מצליחים לעבור את המבחנים אז אנחנו מוותרים לכם על הצד הקוגניטיבי, אז עולה קול זעקה שאומר אנחנו מטומטמים, אתם מוותרים לנו על הצד הקוגניטיבי?

<איריס נחמיה: אז אנחנו לא אומרים את זה.

<אסתר בלום: לא, לא ויתרו להם.

<איריס נחמיה: אם אלה אנשים עם מוגבלות, התאמות שקשורות בצורך בזכוכיות מגדלת וכיסאות.

<איריס נחמיה: אם זה התאמות בנושאים של שפה.

<איריס נחמיה: יש את ההתאמות השונות שיש.

<איריס נחמיה: אני מסכימה אתך שאולי צריך לפרסם ולהגיד נעשות התאמות, תדעו - - -

<אסתר בלום: לא ייתכן שכיום, אחרי שחוקק החוק, לא רק שהוא לא מיושם, מעבר לזה, עולים חדשים שניגשים למשרות מגיעים אלי ערב המבחנים והם לא יודעים איזה התאמות הם יכולים לקבל.

<אסתר בלום: זה לא יתכן.

<איריס נחמיה: אז אפשר לפנות למרכז השירות.

<אסתר בלום: אנחנו פנינו, והם אומרים שכל מועמד יכול לבדוק את זכאותו.

<אסתר בלום: המועמדים שלא מגיעים אלינו לא יכולים להמציא - - -

אורי מקלב: גברת בלום, אני חושב שהעלית נושא.

אורי מקלב: אני לא אקבל בוויכוח אם צריך להגיד לפני או לא צריך להגיד לפני שעושים למישהו התאמות בגלל כישלון, בגלל שאז הוא מיד מתאים את עצמו להנחות שניתנות, כפי שכל גוף פרטי לא היה עושה את זה אם הוא רוצה לבדוק את היכולות שלו.

אורי מקלב: מה שאני מרגיש שחסרה פה, האינפורמציה.

אורי מקלב: האינפורמציה זה כבר חצי דרך כארגון.

אורי מקלב: מה שאני חושב שצריך לראות איך לעשות את זה, ואני מניח שזה קצת יותר מורכב בגלל שאמרנו שעולה חדש, מוגדרת שנת העלייה שלו, אבל הוא מגיע מכל מיני מקומות, ויכול להיות שבמקומות מסוימים יודעים יותר ויש התאמות, ואולי בצרפת העולים לא יודעים ואין בשפה שלהם, אז מה זה עוזר שיש בשפות אחרות, בשפה העברית או בשפה הרוסית?

אורי מקלב: זה חלק מהיישום, אני שמח שהעליתם את זה, ואני חושב שזה גם חלק מההחלטות בדרך אגב שהתקבלו, אבל החלטות חשובות מאוד.

<אסתר בלום: תודה רבה.

אורי מקלב: עורך דין עדן אברהם.

<עדן אברהם: מוותר.

אורי מקלב: ד"ר ניצה קסיר.

אורי מקלב: את מהמכון החרדי.

<ניצה קסיר: המכון החרדי למחקרי מדיניות.

<ניצה קסיר: אין ספק שהשילוב של החברה החרדית, כמו של אוכלוסיות אחרות, בשירות המדינה זה דבר שהוא חשוב מאוד גם לחברה החרדית וגם לאוכלוסייה בכללותה וגם לשירות המדינה.

<ניצה קסיר: שירות המדינה נותן את השירות לכלל האוכלוסייה, וכשיש לו עובדים שבאים מהחברה החרדית זה מסייע לתת שירות טוב יותר, מה גם שזה כוח אדם שהוא מפוספס.

<ניצה קסיר: אם הוא לא משתלב בכוח העבודה בשירות המדינה, מפספסים כוח עבודה טוב.

<ניצה קסיר: זה בעייתי במיוחד כשמדובר על שירות המדינה, שהם המעסיק הגדול ביותר במשק.

<ניצה קסיר: הם גם המעסיק הגדול ביותר במשק, הרבה פעמים זו התחלה של קריירה.

<ניצה קסיר: אנחנו מכירים שאוכלוסיות אחרות מתחילות בשירות המדינה, ואחר-כך מתקדמות למקומות אחרים.

<ניצה קסיר: וגם שירות המדינה מוביל מדיניות.

<ניצה קסיר: איפה הבעיה?

<ניצה קסיר: הבעיה המרכזית היא תנאי הסף.

<ניצה קסיר: זה שאנחנו רואים שיעור נמוך של חרדים בשירות המדינה.

<ניצה קסיר: אני לא חושבת שצריך להוריד את הרמה.

<ניצה קסיר: אנחנו רוצים שהעובדים שלנו בשירות המדינה יהיו עובדים ברמה גבוהה מאוד.

<ניצה קסיר: השאלה אם השכלה בהכרח מייצגת את זה שהרמה שלהם יותר גבוהה.

<ניצה קסיר: אם נסתכל על נתונים שקיימים במשק, אנחנו אחת המדינות שיש בה אינפלציה של תארים.

<ניצה קסיר: כשמסתכלים בהשוואה בין-לאומית, מדינת ישראל בטופ של שיעור האנשים בעלי השכלה גבוהה.

<ניצה קסיר: מצד שני, כולנו מכירים את זה שאחת הבעיות הגדולות במשק כיום זה פריון העבודה הנמוך.

<ניצה קסיר: לפעמים זה חשוב ולפעמים זה לא חשוב.

<ניצה קסיר: ברור שלא ניקח מישהו שיעבוד ברפואה, ולא בגלל המגבלות החוקיות, אם אין לו תואר ברפואה.

<ניצה קסיר: אבל לא בכל מקצוע צריך את זה.

<ניצה קסיר: צריך לעשות מבחני תנאי סף, מבחנים שיבדקו את הכישורים.

<ניצה קסיר: הכישורים הם לא בהכרח תואר.

<ניצה קסיר: ואז לא רק שזה - - -

אורי מקלב: אני חושב שלא רק התואר, גם הנושא הניסיון.

<ניצה קסיר: גם הניסיון, בהחלט.

אורי מקלב: בסופו של דבר מגיעים אנשים למרכזים האלה עם יותר ניסיון, ויש להם עדיפות.

אורי מקלב: אני חושב שהניסיון זה משקל, אבל כשמדברים על אוכלוסייה מסוימת, צריך גם בעניין הזה לאזן כי תמיד הניסיון מגיע - - -

אתה תהיה צודק שיש אחד עם ניסיון של שנתיים, ואחד בלי ניסיון בכלל.

אבל כשפוסלים ניסיון של ארבע או חמש שנים – שזה רוב האוכלוסייה החרדית, חלק ממנה שהחליטה לצאת לעבודה – אלו אנשים שהניסיון שלהם הוא נמוך.

ברגע שאתם שמים כזה סף, כמו שהיה, ואולי קיים עד היום, בנבחרת הדירקטורים, שהעלו את זה – אמרתי את זה בתחילת הדברים.

אני לא יודע אם זו סמכות שלכם, או סמכות של – כי אגב, בחוק שחוקק אדוני מופיע גם נושא הדירקטורים, ייצוג בדירקטוריונים.

אז איפה משרד האוצר שהיה צריך להיות כאן לצורך העניין הזה?

אורי מקלב: זה היה במסגרת דיון מהיר, עשינו רק את החלק הזה.

אורי מקלב: הוועדה צמצמה את זה.

אורי מקלב: היא צריכה לשנות את - - -

אני מבקש להגדיר את זה גם כן בגלל שדירקטורים קובעים מדיניות בחברות.

כמו שאמרה מקודם ד"ר - - -

אורי מקלב: יעקב, אבל היא באמצע הדברים.

מילה אחת.

אני לא הייתי ברוב הדיון.

אורי מקלב: זו לא סיבה.

אני מודה לך.

אני אומר שהרצון שאנחנו רוצים זה לא רק העניין של השתלבות, כמו שאמרו אחרים, ולא רק עניין של פרנסה, כמו שאנחנו מתכוונים שלאנשים תהיה הזדמנות שווה מול אחרים.

גם אותן חברות ממשלתיות שקובעות מדיניות כזו או אחרת, מדיניות כלכלית – צריך ייצוג של הציבור החרדי שם.

שם בוודאי מדובר על אנשים עם תואר.

אלא מאי?

אני אתן לך עשר דוגמאות, ואולי יותר, וחברי ייתן לך עוד כמה כאלה, של כאלה עם כל התארים, ששימשו בתפקידים בכירים מאוד.

אלא מאי?

חמש שנים או עשר שנים, יש כאלה עם 15 שנה.

מה לעשות שאלה עם 15 שנה יוצאים אנשים שהם לא חרדים?

אורי מקלב: חבר הכנסת יעקב אשר – פשוט התייחסתי לדברים שלו.

אורי מקלב: התייחסתי לזה שהיא הייתה באמצע זכות הדיבור, לזה התייחסתי.

אורי מקלב: רבותי, היא הייתה באמצע דיבור, לכן התייחסתי.

אורי מקלב: ד"ר ניצה קסיר.

<ניצה קסיר: בתפקידים שאפשר לעשות את זה – ויש די הרבה תפקידים שאפשר לעשות את זה בשירות המדינה – לקבוע בחינות שלאו דווקא תיקחנה בחשבון את הנושא של הניסיון או של ההשכלה במקומות שזה אפשרי, לא רק שזה יאפשר כניסה של חרדים ושל אוכלוסיות אחרות גם להשתלבות בתעסוקה בשירות הציבורי, אלא זה גם יגרום לכך שאפשר יהיה לקלוט עובדים טובים יותר כי הבחינות תותאמנה יותר לצרכים של התפקיד.

<איריס נחמיה: אני רק רוצה להוסיף משפט אחד, ברשותך.

אורי מקלב: אני אתן לך משפט לסיום לפני שאנחנו מסיימים, לסיכום.

אורי מקלב: ברשותך, בלאל מוסא.

<מוסא בלאל: אני לא.

אורי מקלב: אתה לא.

אורי מקלב: אם ככה, כולם קיבלו את זכות הדיבור.

אורי מקלב: אני אתן ליעקב עוד מספר מילים.

<איריס נחמיה: רק משפט אחד.

<איריס נחמיה: יש לי כאן את הטבלה שמציגה את מספר המועמדים.

<איריס נחמיה: יש דירוג שנקרא דירוג מינהלי.

<איריס נחמיה: לרוב זה דירוג שאין תארים אקדמאיים.

<איריס נחמיה: יש כ-3,530 מועמדים מהאוכלוסייה החרדית, 4.7% מכלל המועמדויות.

<איריס נחמיה: בדירוג המח"ר, שזה דירוג האקדמאים, 29% מהאוכלוסייה החרדית מתוך כל סך המועמדים בשירות המדינה – משפטנים, 401, מספר נומינלי, 8% מהנדסים, עובדים סוציאליים, פרקליטים, מפקחים, עיתונאים, רופאים, מספר יותר קטן, הנדסאים.

<איריס נחמיה: רוצה לומר שיש מגוון גדול מאוד.

<איריס נחמיה: כמובן שחסרים לנו בחלק מהמקצועות, במיוחד מקצועות הרפואה, עולם המרפאים, פיזיותרפיסטים, וטרינרים, אחיות – אלה המקצועות שהם חסרים.

<איריס נחמיה: רוצה לומר שיש כאן ורסטיליות והשתלבות של האוכלוסייה במגוון רחב של מקצועות.

<איריס נחמיה: כמו שאמר קודם לכן חבר הכנסת מקלב, אני רואה כחצי הכוס המלאה את המזכר הזה שיצא למשרד האוצר, כי משרד האוצר יזם כי הוא רצה את האוכלוסייה החרדית.

אורי מקלב: לא באתי בטענות למשרד האוצר, באתי על זה שהוא נאלץ לבטל את המכרז.

<איריס נחמיה: זה חצי הכוס המלאה, שיש כאן דרישה מצד משרדי הממשלה לייעוד משרות לחרדים.

אורי מקלב: כשאני ראיתי את זה – קיבלתי לפני חודשיים את המכתב הזה.

אורי מקלב: אנחנו ידענו שיש קשיים ביישום, אבל כשראינו את המכתב הזה על ביטול של משרות, זה כבר זעק, זה כבר הרבה יותר חמור.

אורי מקלב: זה הציף את הבעייתיות, שעד שמוציאים משרה, הוא ידע שהוא צריך אותה, והוא מבטל את המכרז בגלל שהוא עדיין לא קיבל את היעדים.

<איריס נחמיה: אבל החלטת הממשלה 869 מטיבה הרבה יותר מאשר ייעוד משרות.

<איריס נחמיה: אני אומרת לכם כי רואים את העבודה של האוכלוסייה החרדית.

אורי מקלב: אנחנו לא מזלזלים בזה.

<איריס נחמיה: כולנו חפצים ביקרם.

אורי מקלב: מזה ומזה אל תנח ידך, יש מספיק מה לעשות.

אף אחד לא היה הולך לגיליוטינה אם המכרזים האלה היו קורים גם כשאין עדיין יעד.

איך שלא יהיה, את היעד בסופו של דבר לא היו מפספסים.

זה לא היה עובר מעל.

<איריס נחמיה: אין יעד.

<איריס נחמיה: יש לך כללים.

<איריס נחמיה: אתה עובד לפי כללים של משרד המשפטים, זה החוק.

אבל כשיש העדפה מתקנת, היא נותנת בדיוק את שיקול הדעת במכרזים הללו.

זה נותן בייחוד את הראש הגדול בהחלטות הללו, ולא להתחבא מאחורי - - -

אורי מקלב: אני לא רוצה להיכנס לוויכוח.

אורי מקלב: קודם כל, הוויכוחים האלה היו גם כשחוקקנו את החוק, הוא ישב פה וניסו לשכנע אותנו למה לא צריך את החוק.

אורי מקלב: לא השתכנענו משתי סיבות – ראשית, הסיבה שאנחנו חושבים שיש דברים שכל הפעילות שהממשלה תעשה, עדיין יש בתוך הממשלה מכרזים, יש תפקידים, שלא יאוישו במסגרת שאתם מייעדים עם כל הפעילויות שלכם.

אורי מקלב: יש מסלולים שרק הדרך הזו, לתת העדפה מתקנת, היא יכולה לעשות את הפעולה שאנחנו מבקשים בהחלטה.

אורי מקלב: זה ברור לחלוטין.

אורי מקלב: פעם שנייה, זה חוזר על מה שאמרנו בנושא של החוק, יש כאן גם אמירה.

אורי מקלב: החוק הזה הוא לא רק חוק יישומי, הוא גם חוק שיש בו אמירה.

אורי מקלב: הוא חוק שיש בו אמירה לגבי הציבור החרדי.

אורי מקלב: מה שקרה, שהייתה כאן אמירה שלילית לגבי הציבור החרדי.

אורי מקלב: לא זו אף זו, המסר הזה והמצב שעובדים חרדים שעובדים בתוך משרדי ממשלה ונחשפים לציבור גדול – עובדת במס הכנסה, על אף שיש לה כיסוי שיער והיא מקפידה על כללי הצניעות, אבל זה לא כיסה לה את המוח ולא כיסה לה את הלב.

אורי מקלב: היא פועלת ומתפקדת באופן מיטבי, כפי שהממונים עליה מצפים ממנה, כפי שהיא מוכיחה את זה בכל הפרמטרים שאנחנו דורשים מעובד ציבור.

אורי מקלב: אתם מודים בעניין הזה, גם במוסר העבודה, גם ביכולות, גם בנאמנות, גם באחריות.

אורי מקלב: היושרה בעבודה באה מתוך חינוך פנימי ומשהו פנימי, לא רק בשביל לקבל את תלוש המשכורת.

אורי מקלב: הפגישה הזאת אומרת גם לרואה חשבון שבא למס הכנסה – אני מביא את זה כדוגמה – אני יכול לקבל את המגזר, המגזר הזה הוא לא מה שאני רואה בטלוויזיה, שהוא עושה דברים שהם לא רצויים, שאנחנו גם מוחים עליהם, והוא לא יודע שאני מוחה עליהם.

אורי מקלב: זה משנה גם את הדימוי שלו.

אורי מקלב: אני מביא כעובדת, זה נכון לגבי עובד.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לכם עוד מילה אחת.

אורי מקלב: הנושא של יישום החוק, זה לא רק שחוק צריך להיות מיושם.

אורי מקלב: אנחנו גם עומדים מול ביקורת קשה מאוד.

אורי מקלב: התחקיר שהיה באתר "חדרי חרדים", היה בו לא רק הצפת תחקיר, אלא קונוטציה של ביקורת על הנציגות החרדית – איפה אתם נמצאים בעניין הזה?

אורי מקלב: זה לא מיושם.

אורי מקלב: אתם עובדים חזק, אתם מקבלים קרדיט מאתנו על כך שאתם עושים.

אורי מקלב: חוקקתם חוק, אבל אם היישום לא נעשה בפועל, אז מה יוצא?

אורי מקלב: ויש ציבור שמצפה.

אורי מקלב: ציבור שמייחל ומצפה.

אורי מקלב: גם ההצעה לדיון מהיר שהייתה כאן – אולי מי שקרא את זה חשב שיש כאן איזו נימה של ביקורת.

אורי מקלב: לא, זה בא ממקום נכון, בא מדרישה ליישום החוק.

אורי מקלב: אני צריך לדעת להכיר תודה ולהודות באמת שהתהליכים האלה נעשו בחודשים האחרונים.

אורי מקלב: בתהליכים של החלטת הממשלה, זה נעשה, אין ספק, אבל גם ביישום החוק אני חושב שאנחנו היום נמצאים אחרי זה, אנחנו רק צריכים לעבור תהליכים של זמן.

אורי מקלב: אני מתכוון שהאמירה, בוודאי של הקודמים – אני רואה את זה גם אצל אודי פרוור וגם אצל רון צור וגם אצלך – אנחנו מכירים את הדברים האלה, ימשיכו.

אורי מקלב: זה יהיה המסר ליישם.

אורי מקלב: שם המשחק וההצלחה, מבחן התוצאה, יהיה רק עם הפיקוח והיישום בפועל, ואחרי זה הבקרה והפיקוח על המשרדים.

אורי מקלב: אם אנחנו לא נעמוד בבקרה והפיקוח ולא יהיו לנו מדדים ברורים, מדדים מפוקחים, אנחנו נמצא את עצמנו במקום לא הרבה יותר טוב, אנחנו ננוח על מספרים כאלה ואחרים.

אורי מקלב: רוצים בעניין הזה הרבה יותר.

אורי מקלב: אני בכוונה מנטרל את כל הנושא שדיברנו עליו, הנושא של דרישות ההשכלה, ההקלות שיש, ההתאמות שיש.

אורי מקלב: זה נושא חשוב מאוד.

אורי מקלב: היום זה עלה פה, אבל אני לא חושב שזה צריך להיות עכשיו בנושא שאנחנו דיברנו עליו במסגרת הדיון.

אורי מקלב: כאן אנחנו רוצים יישום של הצעת החוק הזו אנחנו מצפים להחלטת הממשלה בעוד שבועיים וחצי, ב-26 בחודש, ומכאן ואילך אני מניח שזה ירוץ.

אורי מקלב: עם זאת, אני שמח שבמסגרת הזו הוצפו עוד דברים, כמו הנושא של העולים שגם כן צריך התאמה.

אורי מקלב: בסופו של דבר, חוכמת ההמונים או הידע נותן גם למשרדים הממשלתיים.

אורי מקלב: לא הכול יודעים מתוך העבודה.

אורי מקלב: כשיש אוזן קשבת ויש לב פתוח וחשיבה מקצועית, אפשר להגיע להישגים.

אורי מקלב: אני מודה למציעים, הם השאירו אותי לבד להתמודד עם העניין הזה.

אורי מקלב: אתם נשארתם איתי, אז אני אפתח בכם במחמאות על העבודה שהייתה עד עכשיו.

אורי מקלב: אני חוזר ואומר, בעניין הזה אנחנו גם רוצים וגם אנחנו חושבים שזו השליחות שלנו.

אורי מקלב: תדעו לכם שהציפייה, כפי שזה בא לידי ביטוי, היא ציפייה גדולה מאוד.

אורי מקלב: רוצים לראות את הדברים האלה בגלל שיודעים שההשלכות הן נקודתיות, אבל הרבה מעבר לזה, הן השלכות רוחב בעניין הזה, שזה חשוב מאוד.

אורי מקלב: אני גם מודה לגופים האחרים, כמו המכון לדמוקרטיה, המכון החרדי למחקרי מדיניות, על השותפות שלהם ועל הדאגה שלהם.

אורי מקלב: אנחנו נקיים המשך לדיון הזה, אני אבקש מהיושב-ראש, אחרי תקופת מה שאנחנו כבר יישמנו, לראות איך ההטמעה הייתה.

אורי מקלב: מילה למשרד הכלכלה בעניין הזה, אנחנו חושבים שבאפיקים אחרים בנושא שאת העלית אותו יש חשיבות גדולה.

אורי מקלב: גם שם נתקלנו בחוסר ידע גם של אנשים שיש להם את היכולות.

אורי מקלב: יש להם היום השתתפות, יש להם היום התאמות לדברים שיכולים להשתלב בהם.

אורי מקלב: אני מבין שיש גם סבסודים מהותיים מאוד, כפי ששמענו.

אורי מקלב: אני נחשף לזה במסגרת עבודת ועדת המדע והטכנולוגיה, כמו שאמרתי סייבר ועוד דברים כאלה, לימודי מחשב ותכנות מחשב, הנדסאים והנדסאיות.

אורי מקלב: אני מודה לכם.

אורי מקלב: צהריים טובים.