ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 515, 2017-12-11 12:40

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, ה-11 בדצמבר 2017, כ"ג כסלו תשע"ח.

יעקב מרגי: הנושא – הסדרת מעבר מידע להיערכות מותאמת לילדים עם צרכים מיוחדים במוסדות החינוך.

יעקב מרגי: להזכירכם, היו כאן דיונים רבים בהם עלה הצורך בהידברות משותפת בין משרדי הממשלה שנוגעים בכל מה שקשור לילדים עם צרכים מיוחדים.

יעקב מרגי: נתקלנו במצב כזה שכולם עושים אבל אין אחידות ואין תאום ואין העברת מידע כפי שצריך.

יעקב מרגי: אנחנו במסגרת יום המורה מציינים בכנסת שנשלחתם לעשות שיעורי בית ולדווח לוועדה.

יעקב מרגי: מיכל, בבקשה.

<מיכל מנקס: בוקר טוב, מיכל מנקס, סמנכ"ל חינוך וחברה, מרכז השלטון המקומי.

<מיכל מנקס: אני רוצה לברך אותך, היושב ראש, על העיסוק בנושא.

<מיכל מנקס: בהחלט בהרבה מאוד ישיבות אנחנו הוכנו והולקינו על כך שילדים עם צרכים מיוחדים לאחר 1 בספטמבר עדיין לא משובצים במוסדות חינוך, במיוחד מאז שחוק חינוך חובה חל מגיל 3.

<מיכל מנקס: במסגרת עבודה של מספר חברי כנסת וביניהם חברת הכנסת קארין אלהרר, נתבקשנו לשבת יחד ולדון בכשלים ובבעיות.

<מיכל מנקס: אני אציג קודם כול את הבעיה.

<מיכל מנקס: אנחנו מדברים לא על הילדים עם הצרכים המיוחדים שכבר נמצאים במוסדות קיימים, מוכרים, שבהם יש קשרים עם הרשות המקומית, בין אם אנשי הרווחה ובין אם אנשי החינוך.

<מיכל מנקס: אנחנו מדברים על אותם ילדים מגילאי לידה ועד 3 שלא נמצאים במסגרת משום שהוריהם בחרו שיהיו בבית, שיהיו עם מטפלת, שיהיו בגן פרטי או פעוטון או משפחתון, ככל שיהיה, שלא מקיים קשרים עם המוסדות, בין אם הרשות המקומית ובין אם משרדי הממשלה, ובעבור אותו קומץ שמבחינתנו הוא עולם ומלואו, ישבנו חודשים ארוכים ודנו באפשרות להיערך מוקדם ככל האפשר.

<מיכל מנקס: גם ילד שהוריו בחרו לא לשים אותו בשום מסגרת מוכרת, בכל זאת מוכר על ידי המרכזים להתפתחות הילד.

<מיכל מנקס: משרד הבריאות מכיר אותו באי אלו תחנות, ולכן משרד הבריאות היה פה אבן מרכזית בסיפור, והקשר הוא בעצם בין משרדי.

<מיכל מנקס: הפתרון שמצאנו בהסכמות כמובן לטובת הילדים הוא קשר בין משרד החינוך למשרד הבריאות, בין אנשי מקצוע.

<מיכל מנקס: כמובן שהיו סוגיות משפטיות, צנעת הפרט במיוחד על קטינים חסר ישע, אנחנו מחויבים כולנו לשמור אותה ובהחלט יש כאן נוהל שבשורה התחתונה יידע משרד החינוך ויידע את הרשות המקומית על הילד, גילו, המוגבלות שיש לו ועל המוסד או המסגרת המותאמת שיצטרכו לשבצו בהגיעו לגיל חינוך חובה.

<מיכל מנקס: זה אומר תהליך שקשור בהסכמת הורים, זה אומר תהליך שקשור בויתור סודיות כמובן.

<מיכל מנקס: אי אפשר להכריח את ההורים.

<מיכל מנקס: ירצו, יקבלו, לא ירצו, יובא לידיעתם שככל שתהיה מסגרת מותאמת, כך יהיה הדבר.

<מיכל מנקס: אני רוצה גם להזכיר שלכל אורך הדיונים חשבנו על תקנות הסעה בטיחותית והשלכותיהן, ועל בקשתך לקצר את זמן הנסיעה.

<מיכל מנקס: אנחנו חושבים שהנוהל הזה וההיערכות יתרמו לכך משום שככל שניערך ביישוב עצמו ואפילו לעיתים ביישוב גדול באותה שכונה או אזור רישום, למסגרות מותאמות, כך ייאלץ הילד לנסוע פחות, אם בכלל.

<מיכל מנקס: עד כאן המבוא.

<מיכל מנקס: אני מדברת בשם הרבה מאוד אנשים שעסקו במלאכה, אבל בראשם ד"ר הדר ירדני ונציגיה שנמצאים כאן ממשרד הבריאות, וחיה הראל ורחלי אברמזון ממשרד החינוך ואיגוד מנהלי המחלקות בחינוך, ועמוס, הנציג שלהם, אז אנחנו כולנו יחד.

<מיכל מנקס: עד כאן.

יעקב מרגי: רחלי, אתם רוצים להוסיף?

<רחל אברמזון: רחלי אברמזון, האגף לחינוך מיוחד.

<רחל אברמזון: אני רק אומר שבעצם הנוהל הזה מהווה את ההסכמות שכבר הגענו איתן עם משרד הבריאות לגבי הגשת פנייה ופתיחת הפנייה עד סוף אפריל ואחר כך הצגת המסמכים הקבילים, אז בעצם צירפנו ויצרנו מסמך אחד שמחייב את כל המשרדים על העברה מסודרת של המידע וכל התהליכים.

<רחל אברמזון: ברשותכם נוכל אולי להתחיל להציג.

<רחל אברמזון: חיה, קדימה.

יעקב מרגי: יש לכולם את הנוהל?

<חיה הראל: לא.

יעקב מרגי: אוקיי.

<רויטל לן כהן: גם לא שיתפו אותנו בשולחן העגול, אף נציג הורים.

יעקב מרגי: כי זה נוהל.

יעקב מרגי: לא היה שולחן עגול.

<רויטל לן כהן: לא כדאי להבין גם מההורים איפה הכשלים?

יעקב מרגי: בואו נראה.

יעקב מרגי: אנחנו בני אדם.

<קריאה: היה דיון מקצועי בין משרדים, לא שולחן עגול.

יעקב מרגי: אנחנו ננסה להיערך תוך כדי.

<רויטל לן כהן: כן, אבל אתם מדברים על כשלים, והכשלים הם גם מה שאנחנו חווים.

<קריאה: איך את יכולה לחוות כשל כשאין לך בכלל את הנוהל ולא היה לך שום דבר - - - ?

<רויטל לן כהן: הנוהל בא לתקן מצב קיים.

יעקב מרגי: גבירותיי, יש כאן פרוטוקול שצריך להתחשב בו.

יעקב מרגי: גברת הראל, בואי נחכה עם הקראת הנוהל כשבינתיים מצלמים.

יעקב מרגי: משרד הבריאות, אתם רוצים להוסיף על תהליך העבודה?

<שרית ארביב ימיני: כן.

<שרית ארביב ימיני: נעים מאוד, שרית ארביב ימיני, אני ראש תחום פסיכולוגיה התפתחותית במחלקה להתפתחות הילד של משרד הבריאות.

<שרית ארביב ימיני: אני מברכת על הנוהל הזה משני טעמים - גורם אחד זו באמת האפשרות להעברת מידע לגבי קיומם של הילדים.

<שרית ארביב ימיני: אני תיכף אפרט טיפה לגבי האופן שבו זה נעשה, כי באמת צנעת הפרט כמו שאמרה מיכל, הייתה מאוד חשובה ולנגד עינינו, והנושא השני כמו שאמרה רחלי, הנושא של התאריכים שמאפשר למשפחות לפנות לא כמו עד עכשיו, ב-31 במרץ, אלא עד ה-30 באפריל בפנייה ראשונית ולהביא את המסמכים המתאימים מהמכונים.

<שרית ארביב ימיני: זה ידרוש מאיתנו את המשך ההיערכות אבל זה יאפשר לילדים מענה כמה שיותר מותאם.

<שרית ארביב ימיני: הנוהל עצמו מדבר על העברת מידע כשהיא מותנית בהסכמת הורים.

<שרית ארביב ימיני: אם יש מכשול מרכזי לנוהל, זה זה, ויכול להיות, ואנחנו כמובן נכבד כל הורה שיודיע שהוא לא מעוניין ולא מעוניין לחתום, ולכן הנתונים לגביו לא יועברו לא באופן מפורט ולא באופן מספרי ולא בשום דרך.

<שרית ארביב ימיני: אני חושבת שהתהליך שגם המכונים להתפתחות הילד יצטרכו לעבור סביב העבודה הרגשית עם הורים כדי להגיע למצב שהם חותמים, הוא תהליך מורכב.

<שרית ארביב ימיני: לאורך זמן אנחנו לפעמים פוגשים את הילדים האלה כשהם תינוקות צעירים.

<שרית ארביב ימיני: יכול להיות שיצטרכו להיות כמה נקודות של תחנות שבהן אנחנו מציעים את האפשרות הזאת, שניתקל בדחייה ובאי הסכמה וזה מובן ולגיטימי.

<שרית ארביב ימיני: אני חושבת שלומר שלא נכון לעשות את העברה הזאת רק כי הורים יתנגדו, זה לא נכון.

<שרית ארביב ימיני: גם אם יהיו בשלב ראשון 20%, כמה שנגיע, למשפחות שיסכימו, ולדעתי כשזה יוטמע בשטח והצוותים הרפואיים והפסיכולוגיים והעובדים הסוציאליים בתוך המכונים ידעו להציג את זה באופן הנכון, כי בעצם זאת לא הבטחה למסגרת חינוך מיוחד, זאת לא המלצה למסגרת חינוך מיוחד.

<שרית ארביב ימיני: אנחנו מדברים על ילדים שחלקם צעירים מאוד.

<שרית ארביב ימיני: זו רק אפשרות למתן מענה לרשות המקומית לדעת על הילדים האלה מראש ובכל שלב ההורים יכולים להודיע שהם לא מעוניינים לא לגשת אפילו לוועדת ההשמה.

יעקב מרגי: זה לא משנה את המצב.

<שרית ארביב ימיני: נכון, זה מאפשר היערכות בהתאם.

יעקב מרגי: זה צורך שעלה פה.

יעקב מרגי: אנחנו מתמודדים.

יעקב מרגי: אמרתי בדיונים קודמים, המשרד עשה עבודת מטה לגבי כל סוגיית החינוך המיוחד.

יעקב מרגי: אני מקווה שבימים הקרובים זה יובא אלינו, כך שנוכל לדעת אם אנחנו מקדמים את זה, כי יש גם צורך בתיקוני חקיקה.

יעקב מרגי: אני מאמין שהעבודה על הנוהל הצריכה פתרון של בעיות משפטיות.

יעקב מרגי: משרד המשפטים נמצא איתנו כאן?

יעקב מרגי: בבקשה, תציגי את עצמך.

<איה דביר: איה דביר, מחלקת ייעוץ וחקיקה.

<איה דביר: אנחנו לא היינו שותפים לעריכת הנוהל הזה, אבל כן עיינו לקראת הדיון בוועדה בנוהל.

<איה דביר: נושא של פרטיות הוא נושא של זכות חוקתית שמעוגנת מפורשות בחוק יסוד כבוד אדם וחירותו ואכן הוא רגיש במיוחד, בוודאי ובוודאי כשעוסקים בילדים עם צרכים מיוחדים ונלווה לדבר הזה מטבע הדברים איזושהי מידה של טיוב שכולם חוששים ממנו.

<איה דביר: הוא מתריע.

<איה דביר: מצד שני, הילדים האלה, כדי להתפתח טוב יותר ובעצם לצמצם את הבעיות, זקוקים למערכת שיודעת להכיל אותם ולתת להם טיפול הכי מותאם, אז יש פה התנגשות בין אינטרסים מאוד חשובים.

<איה דביר: אין לנו הערות משמעותיות משום שהנוהל מושתת על ההנחה שההורה מסכים להעברת המידע.

<איה דביר: הוא בעצם איזשהו ערוץ פרוצדורלי שנועד להקל על השירותים, לאפשר היערכות שתיתן טיפול מותאם יותר, קרוב יותר, נגיש יותר, ואלה גם ערכים מבורכים מאוד בעולמות של שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות וגם אותם יש לקדם ובלבד שהדבר לא נעשה בכפייה, אז זה לא מעורר כרגע שאלות משפטיות כי זה מניח שיש הסכמה של הורים.

<איה דביר: נדגיש שלא ברור לי כמה הורה יכול באמת בסופו של יום לסרב, אם בגיל 3 הילד יהיה חייב בחינוך וממילא יהיה צריך להשים אותו בחינוך, ומן הסתם כולנו ירצו שזה יהיה חינוך מותאם, אז בסופו של יום ממש לא להעביר - - -

<רויטל לן כהן: לא, לא, ממש לא.

<רויטל לן כהן: אל תגידי שכולם ירצו - - -

יעקב מרגי: רויטל, בינתיים היא המדברת, לא את.

יעקב מרגי: היא לא אמרה בשמך שום דבר שהיה אמור להקפיץ אותך.

<רויטל לן כהן: בוודאי שכן.

יעקב מרגי: היא לא אמרה בשמך, היא אמרה את דעתה.

יעקב מרגי: לא להפריע בבקשה.

<איה דביר: מה שכן אני מנסה לומר, בעולם שבו ההנחה היא שכל הילדים בגיל 3 אמורים להגיע לחינוך, כי החינוך הוא עוד לא חובה, הוא חובה רק בגיל 5 אם אינני טועה.

יעקב מרגי: לא, לא, 3.

<איה דביר: עדיין יש משמעות מאוד גדולה לשליטה איזה מידע מעבירים, באיזו דרך, באיזה זמן, אולי יש אפשרות בחירה במוסדות פרטיים, לכן זה לא חסר ערך זה שכן להורה יש רצון להעביר בדרך אחרת, בזמן אחר, לגורם אחר או חוות דעת שונות, יכול לשלוט בדרך העברת המידע וזה הנוהל הזה מבטיח ואפשר לברך על כך.

יעקב מרגי: רויטל, בבקשה.

<רויטל לן כהן: שני דברים מרכזיים בעיניי, אחד, כדי לדבר על כשלים ופתרונות לכשלים, אז צריך לדבר גם עם לקוח הקצה ולראות איפה הוא חש שהדברים לא תאמו את היכולות שלו, את הצרכים שלו.

<רויטל לן כהן: זה לא מספיק שרק נותני השירות מדברים עם עצמם בלי לבדוק עם לקוחות הקצה איפה הכשלים היו בעיניהם.

<רויטל לן כהן: אני חושבת שזו אחת הבעיות שבגללה אנחנו פה, כי באופן קבוע מדברים מעל הראש של ההורים, מאחורי הגב של ההורים וכאילו עושים לטובת, ואני בטוחה שרוצים לעשות לטובת, אבל כדי לעשות לטובת צריך גם להבין איפה הכשלים מבחינתנו.

<רויטל לן כהן: זה דבר ראשון.

<רויטל לן כהן: הדבר השני זה בכל מה שקשור לזה שכביכול אין כפייה.

<רויטל לן כהן: נכון שאין כפייה, אבל, וזה אבל מאוד גדול ופה שני דברים: אחד, זה יוצר מצג להורה חדש שלא מכיר, שהדרך הנכונה והטובה היא החינוך המיוחד.

<רויטל לן כהן: ככה לא נצליח להגיע לנושא של הכלה בחברה.

<רויטל לן כהן: אנחנו אומרים את זה כבר שנים.

<רויטל לן כהן: זה יוצר איזשהו דפוס, איזשהו נרטיב, איזשהו כיוון.

<רויטל לן כהן: זה כמו כדור של באולינג, הוא לא נמצא בתוך המגרש, הוא כאילו נכנס מראש לשני הדברים האלה בצד.

<רויטל לן כהן: מהתעלות האלה נורא קשה לצאת, במיוחד כשמתחילים בגיל הצעיר.

<רויטל לן כהן: הדבר הנוסף שאני רוצה להגיד, זה שלפחות היום אנחנו כן מכירים את הבעיה שבה גם כשהורה לא מוכן לחתום על העברת מידע, מאחר והם חושבים שההורה עושה רע לילד שלו והם מצילים אותו, הם מדברים ביניהם בעל פה ומעבירים מידע בעל פה.

<רויטל לן כהן: אנחנו יודעים את זה בוודאות, כי מסגרות חדשות יודעות על ילדים דברים שלא הייתה להם שום דרך לדעת למעט אם מישהו אחר אמר.

<רויטל לן כהן: אני לא יודעת איך למנוע את זה, אבל אני רוצה להגיד שזה לא רק עניין של חתימה.

יעקב מרגי: אספר לך סיפור מהעבר שלי.

יעקב מרגי: כנראה לא נצליח לתקן את זה אף פעם אם אדם היושב בתוך מערכת עושה דין לעצמו ומעביר בניגוד.

יעקב מרגי: הייתי יו"ר מועצה דתית בשנים הרחוקות והייתה לנו חברה קדישא.

יעקב מרגי: מתקשרים אלי משפחות אבלות ואומרות, איך קבלן המצבות הגיע אלי?

יעקב מרגי: התחלנו לחפש.

יעקב מרגי: התחלנו מהפתולוגיה, בדקנו אם יש מישהו.

יעקב מרגי: חשדנו במשהו.

יעקב מרגי: בסוף הסתבר שלא פחות ולא יותר, עובדת שחשבה שהיא לא עושה דבר רע.

יעקב מרגי: ניסינו לבדוק אם היו לה מניעים כלכליים, אבל בסוף יש מניעים.

יעקב מרגי: המערכות צריכות להיות למנוע עבירות או תקלות.

יעקב מרגי: המערכת צריכה לשאוף למנוע אותן, אבל תמיד יהיו חריקות.

יעקב מרגי: אני אומר את זה כמעט בכל דיון.

יעקב מרגי: אין ספק, בלי לקרוא את הנוהל, שהוא לא האופטימלי ויהיו הערות כאלה ואחרות.

יעקב מרגי: אנחנו לא היינו במצב הזה.

יעקב מרגי: בלי לקרוא אותו, הוא יותר טוב מהמצב שהיינו בו.

יעקב מרגי: המצב הנוכחי שיש נוהל הוא קודם כול יותר טוב ממה שהיינו בו.

<רויטל לן כהן: לא תמיד.

יעקב מרגי: בסדר, אני מכיר את התפיסה הכול או לא כלום.

יעקב מרגי: אני לא שם.

יעקב מרגי: תפקידי לשפר, ועוד צעד ועוד צעד ועוד צעד ואני שמח שיש נוהל ואני שמח שהם היו קשובים לוועדה.

יעקב מרגי: יכלו גם לא להיות קשובים לוועדה ואני הייתי נוזף בהם, והכלבים נובחים והשיירה עוברת, אז קודם כול תודה וברכה למשרדים הנוגעים בדבר שאכן לקחו את הסיכום של הדיון והכינו נוהל.

<רויטל לן כהן: אפשר עוד הערה אחת לגבי ניסוחים?

יעקב מרגי: בבקשה.

<רויטל לן כהן: מדברים פה על הנושא של צנעת הפרט.

<רויטל לן כהן: זו לא צנעת הפרט, זו הזכות הבסיסית לסודיות רפואית.

יעקב מרגי: את כבר קראת את הנוהל?

<רויטל לן כהן: לא, זה לא קשור.

<רויטל לן כהן: המשרד משתמש במילים "צנעת הפרט".

<רויטל לן כהן: זו לא צנעת הפרט, זו הזכות הבסיסית לסודיות רפואית.

<רויטל לן כהן: זה שני דברים שונים מבחינה משפטית.

יעקב מרגי: תודה, צודקת.

יעקב מרגי: גם וגם.

<רויטל לן כהן: והשימוש במשפט צנעת הפרט מרגיש לי כאימא לילד מיוחד כאילו אני צריכה להצניע אותו.

<רויטל לן כהן: אני לא מצניעה אותו.

יעקב מרגי: מסכים, תודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<חיה הראל: "נוהל העברת מידע בין מערכת ההתפתחות הילד במערכת הבריאות ובין מערך החינוך לצורך היערכות למתן מענה ייעודי לילדים בגילאי לידה עד 3 שנים.

<חיה הראל: הרשות המקומית ומשרד החינוך זקוקים למידע מקדים ומוקדם על מנת לספק את צרכי המשפחות לילדים עם מוגבלויות עם השתלבותם במערכת החינוך.

<חיה הראל: המידע המוקדם המתקבל כיום במשרד החינוך מגיע בעיקר ממעונות יום שיקומיים ומהביטוח הלאומי.

<חיה הראל: קיימת אוכלוסייה לא מבוטלת של פעוטות עד גיל 3 שנים הנמצאת במעונות רגילים, גנים, משפחתונים או בבית, לגביה לא קיים מידע רלוונטי שיאפשר מענה המותאם לצרכיהם.

<חיה הראל: בשנים האחרונות מתקשה משרד החינוך לאמוד את הצפי למתן מענים בתחום החינוך המיוחד עקב אי קבלת מידע מספק.

<חיה הראל: עולה מכך כי פעוטות שאינם מקבלים שיבוץ במקום מגוריהם, נאלצים להסעה ארוכה או לשיבוץ במסגרת שאינה נותנת מענה מספק לצרכיהם.

<חיה הראל: נציגי מרכז השלטון המקומי, איגוד מנהלי מחלקות החינוך, האגף לחינוך מיוחד בשיתוף אגף פסיכולוגיה ושפ"י במשרד החינוך והמחלקה להתפתחות הילד במשרד הבריאות קיימו מספר מפגשים לצורך פיתוח ממשקים ותהליכי עבודה בין מערכות החינוך והבריאות.

<חיה הראל: המפגשים באו לתת מענה לקושי של משרד החינוך לאמוד את הצפי למתן מענים בתחום החינוך המיוחד עקב אי קבלת מידע מספק.

<חיה הראל: מטרות הוועדה הייתה יצירת ערוצי תקשורת והעברת מידע בין מכונים ויחידות להתפתחות הילד לבין השירות הפסיכולוגי-חינוכי במשרד החינוך.

<חיה הראל: שניים, קביעת קריטריונים ולוחות זמנים לקיום ועדות השמה למשפחות עם פעוטות מגילאי לידה עד 3, כולל כלל ילדי השנתון, קרי עד גיל 3 שנים ו-9 חודשים עם צרכים מיוחדים".

<חיה הראל: התבססנו פה על חוק ביטוח בריאות ממלכתי, חוק החינוך המיוחד, חוק חינוך חינם לילדים חולים, חוק לימוד חובה, חוק זכויות החולה וחוק הגנת הפרטיות.

<רויטל לן כהן: מה עם חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות?

<מיכל מנקס: היה צריך להחליט או שהוא חולה או שהוא עם צורך מיוחד.

<רויטל לן כהן: לא הבנתי מה ההבדל.

יעקב מרגי: זו גורלה של קריאת ביניים.

יעקב מרגי: בבקשה, תמשיכי להקריא.

<חיה הראל: "הנושאים שסוכמו על הצדדים – ועדת השמה מתקיימת ברשות המקומית אמונה על קביעת זכאות לשירותי חינוך מיוחד בגן חינוך מיוחד, בית ספר לחינוך מיוחד או כיתת חינוך מיוחד בבית ספר רגיל.

<חיה הראל: משרד הבריאות והשלטון המקומי יפנו דרך הארגונים והוועדים לכל המנהלות והגננות בגנים לפעוטות מגיל לידה עד 3 כולל מעונות רגילים, גנים ומשפחתונים פרטיים המציינת את אחריותן לקיים שיחות עם הורים לפעוטות שלדעתן זקוקים להערכת צרכים התפתחותיים מרגע שעולה הצורך ולא יאוחר מסוף חודש פברואר בשנה טרם המעבר למערכת החינוך.

<חיה הראל: מידע אודות אופן הפנייה לוועדת השמה יפורסם באתרי משרדי הבריאות, החינוך והרשויות המקומיות לידיעת כלל האוכלוסייה.

<חיה הראל: הנוסח באחריות האגף לחינוך מיוחד במשרד החינוך.

<חיה הראל: לצורך הערכת צרכים התפתחותיים יפנו ההורים למכון או היחידה להתפתחות הילד.

<חיה הראל: המכון או היחידה ינפיק להורים אישור על הפנייה וצפי לתאריך לאבחונים הדרושים.

<חיה הראל: על ההורים להעביר אישור זה למחלקה לחינוך ברשות.

<חיה הראל: יובהר להורים כי עצם ההפניה לא מזכה לשירותי החינוך המיוחד.

<חיה הראל: במקרים של פעוטות הממתינים לוועדות השמה, מכונים ויחידות יעמדו בחוזר מינהל הרפואה 19/2013 הקובע תור המתנה לאבחון בתוך שלושה חודשים.

<חיה הראל: פתיחת בקשה לוועדת השמה ברשות תתאפשר עד למועד 30 באפריל בכל שנת לימודים.

<חיה הראל: פתיחת הבקשה לוועדת ההשמה יכולה להתבצע ביוזמת ההורים ותכלול את כל החומר העדכני הקיים במועד זה: דוח או מכתב מגננת, מסמך רפואי, אם הוא קיים".

<חיה הראל: אני רוצה להדגיש כאן, הוא גם יכול להיות ללא שום מסמך אלא בפניית הורים, והם אומרים, אנחנו בתהליך אבחון.

<קריאה: לא, הם צריכים את אישור - - -

<חיה הראל: הם מביאים רק אישור, אבל עוד אין אבחון, עוד אין שום דבר, רק את האישור שהם נכנסים לתהליך של אבחון.

<חיה הראל: זה כתוב בסעיף.

<איה דביר: כתוב – "כל החומר העדכני הקיים במועד זה".

<רויטל לן כהן: אבל את יודעת מה התוצאה של זה היום בשטח?

<רויטל לן כהן: וזה למשל לא דיברו עם ההורים, שהגננת לא מוכנה - - -

יעקב מרגי: גבירתי, אני יכול לצאת מהדיון?

יעקב מרגי: אולי אני מיותר כאן?

יעקב מרגי: בבקשה, תמשיכי.

<חיה הראל: "8.

<חיה הראל: מועד אחרון להגשת מסמכים משלימים לוועדת השמה יהיה 10 באוגוסט כל שנה.

<חיה הראל: במקרה זה הזימון לוועדת ההשמה יהיה מיידי ויבטל את הצורך בזימון של ששה עשר יום קודם לדיון.

<חיה הראל: רופא, פסיכולוג, עובד סוציאלי ממכון או יחידה להתפתחות הילד אשר יבחנו או היו מעורבים בתהליך אבחון פעוט עם מוגבלות בגיל לידה עד 3, אשר אינו משובץ במעון יום שיקומי ואשר על פי דעתם המקצועית קיים הצורך בקיום דיון מקצועי בוועדת ההשמה לצורך בחינת הזכאות לחינוך המיוחד, יודיע להורה הפעוט על כך.

<חיה הראל: הגורם המקצועי מהמכון או מהיחידה יבקש את הסכמת ההורים בכתב להעביר את פרטי הילד והאבחנה שניתנה לו לפסיכולוג המחוזי של משרד החינוך ולשפ"ח ברשות בה הוא גר".

<חיה הראל: (שפ"ח-שירות פסיכולוגי חינוכי).

<חיה הראל: "מטרת העברת המידע היא מתן זמן אופטימלי למערכת החינוך להתארגן בנושא פתיחת מסגרות חינוך מתאימות.

<חיה הראל: מידע כאמור שיועבר בהסכמת ההורים יועבר אחת לרבעון באמצעות דואר רשום למנהל השירות הפסיכולוגי המחוזי ויכלול: שם, מספר תעודת זהות, תאריך לידה, מקום מגורים ואבחנה.

<חיה הראל: למען הסר ספק, יובהר כי אבחנה אינה מתייחסת לסוג המסגרת המומלצת שהחלטה לגביה היא בסמכות ועדת ההשמה בהתאם לחוק החינוך המיוחד.

<חיה הראל: הפסיכולוג המחוזי במשרד החינוך יעביר למנהל השירות הפסיכולוגי-חינוכי ברשות המקומית את המידע שיתקבל ממערך התפתחות הילד, לאלתר.

<חיה הראל: מנהל השירות הפסיכולוגי-חינוכי יעביר למנהל המחלקה לחינוך מיוחד", יש כאלה שזה נקרא המחלקה לפרט, "מידע כללי על מספר פעוטות, גיל, שנת הלימודים בה עתידים להיכנס לחינוך עירוני וסוג המוגבלות על מנת להיערך לקליטתם במועד.

<חיה הראל: יובהר שאם ההורים אינם מסכימים להעברת המידע כמתואר בנוהל זה, על הגורם המטפל כאמור בסעיף 9 למסור להם בכתב הודעה והנחיות לאן להעביר את המידע באופן ישיר.

<חיה הראל: יש להביא לידיעת ההורים כי אין בהעברת המידע קביעה לזכאות.

<חיה הראל: הגורמים הנוגעים בדבר יפעלו במשותף לבניית מערכת לדיווח ישיר כפי שקיים בפיילוט שמפעיל הביטוח הלאומי בבית חולים סורוקה".

<חיה הראל: זאת דוגמא של הצעה למערך העברת מידע ישיר יותר.

<חיה הראל: "כפי שמפעיל הביטוח הלאומי בבית חולים סורוקה ובמכון להתפתחות הילד של הכללית בירושלים.

<חיה הראל: בכל מקרה הדיווח הישיר יהיה בהסכמת הורים בלבד.

<חיה הראל: המסמך המחייב את משרד החינוך, השלטון המקומי, מערך התפתחות הילד, קופות החולים ואת כלל הגנים והמעונות המטפלים בפעוטות בגילאי לידה ועד 3 שנים כולל, גנים, משפחותים וכל סוגי המסגרות הפרטיות".

יעקב מרגי: חשוב להבין, שלא נתבלבל.

יעקב מרגי: הנוהל הזה נולד בגלל סיבה אחת, הוא בא להתמודד עם דבר אחד והלוואי והוא יפתור - הקושי של משרד החינוך להתמודד עם הצפי, ההפתעות בתחילת שנה, כדי לא להגיע למצב שב-1 בספטמבר אנחנו לא מתחילים לעבוד, אלא במרץ-אפריל ועוד לפני כן.

יעקב מרגי: הנוהל, יכול להיות שיש עליו הערות, אני לא יודע.

יעקב מרגי: גם קשה בקריאה ולהקיף הכול, וזה לא סותר כלום.

יעקב מרגי: הנוהל אצלכם.

יעקב מרגי: אם יש לכם הערות או חושבים שיש משהו שיכול לשפר מהותית את ההתמודדות של המשרד עם הצפי, כרגע זה לא חוק חינוך מיוחד שנלביש עליו את כל התסכולים שלנו ואת כל הקשיים האובייקטיביים שיש, לכן קודם כול זה בא להתמודד עם הקושי לצפות את פני העתיד במערכת החינוך המיוחד.

יעקב מרגי: אביבית, בבקשה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: תודה רבה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אביבית מארגון "בזכות".

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אדוני, הנוהל הזה משדר, ואני ממשיכה פה את דבריה של רויטל, שיש פה מסלול אחד, מסלול השמה אחד למסגרות של חינוך מיוחד או לכיתות חינוך מיוחד.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: נעלמה פה כל מערכת השילוב, כל נושא ועדות השילוב.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אם המטרה של הנוהל זה להתמודד עם הקושי של הצפי של אותם ילדים, אותם ילדים לא מגיעים רק למערכת של חינוך מיוחד נפרדת.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אותם ילדים, ועם הקושי הזה גם צריך להתמודד, מגיעים לוועדות שילוב.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: גם שם צריכים להיערך ולראות כמה ילדים מגיעים לבתי ספר רגילים, איזה התאמות, כמה סייעות.

יעקב מרגי: מי מחליט על השילוב?

<אביבית ברקאי-אהרונוף: ועדות שילוב בבית הספר, אבל ועדות שילוב, הם דורשים התייחסות לוועדות שילוב.

<יונית אפרתי: השילוב לא מצוין במסמך.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: ועדת שילוב לא מצוינת כאן ולא בכדי חסר פה האזכור של חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: זו המטרה של חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות וגם בחוק החינוך המיוחד עצמו שעליו נסמך הנוהל הזה, יש סעיף ברור שנותן עדיפות לשילוב.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: השילוב נעלם פה.

יעקב מרגי: הוא לא בא להתמודד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אמרתי, אל תנסו להלביש על דבר טוב את כל התסכולים של המערכת.

יעקב מרגי: מסכים איתך לגבי השילוב.

יעקב מרגי: אני חושב שבהתייחסות שמדברים על ועדות השמה, צריך לדבר גם על ועדות השילוב.

יעקב מרגי: אמרת דבר שיש בו טעם.

יעקב מרגי: אמרנו לא לשים על זה, כי זה לא הדיון.

יעקב מרגי: בבקשה, גבירתי.

<יונית אפרתי: יונית אפרתי מנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות במשרד המשפטים.

<יונית אפרתי: קודם כול אני באמת חושבת שהנוהל הזה חשוב, באמת להסדיר את העברת המידע, ויישר כוח.

<יונית אפרתי: נאמר כאן על שילוב.

<יונית אפרתי: זו באמת הנקודה הראשונה שקפצה לנו כשקראנו את הדוח ואני לא ארחיב על זה כי זה כבר נאמר.

<יונית אפרתי: אני כן אומר שבאמת בנושא של הנגשה יש את חוזר המנכ"ל של משרד החינוך שמאפשר הגשת בקשה מראש, של חמישה עשר חודשים מראש בכדי שהמערכת תוכל להיערך להנגשה מתאימה, אם זו הנגשה פיזית או אקוסטית.

<יונית אפרתי: פה מדובר על מעט חודשים, כלומר לא מספיק חודשים בכדי להיערך להנגשה פיזית או אקוסטית ולכן כדאי - - -

יעקב מרגי: אני לא מבין אותך.

יעקב מרגי: המערכת מכניסה אותה לסד זמנים נמוך והיא מחייבת את עצמה - - -

<יונית אפרתי: לאפשר.

יעקב מרגי: לא כל מי שהנוהל הזה נוגע בו צריך הנגשה.

<יונית אפרתי: אם הורה מבקש הנגשה או ילד צריך הנגשה פיזית או אקוסטית - - -

יעקב מרגי: שיגיש את זה בלי שום קשר.

<יונית אפרתי: בשלושה חודשים המערכת לא - - -

<חיה הראל: מי מונע ממנו?

<יונית אפרתי: המציאות בשטח.

יעקב מרגי: גבירתי, אתם מחטיאים עוד פעם.

<יונית אפרתי: רגע, אני חושבת שהנקודה פה לא מספיק ברורה.

<יונית אפרתי: אני רוצה להסביר למה אני מתכוונת.

יעקב מרגי: הדרך לגיהינום רצופה בכוונות טובות.

יעקב מרגי: יכול להיות שמיכל ורחלי היו צריכות לתת לי את הנוהל ולהסתפק בזה.

יעקב מרגי: אמרתי, נביא את זה לוועדה כדי לשים את זה על השולחן כדי שהעיניים של עוד כמה גורמים - - -

<יונית אפרתי: זו המטרה, להעיר עוד הערות.

יעקב מרגי: אני ידעתי שאני נכנס לאיזו פינה פה שעכשיו כל סוגיות החינוך המיוחד יתלבשו על נוהל שסך הכול בא לעזור לגברת רחלי אברמזון לצפות את המלאי שלה, סליחה על הביטוי המושאל, על מצבת התלמידים שלה בחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: נכון, הערתם, החינוך המיוחד כולל את השילוב.

יעקב מרגי: עכשיו את רוצה להיכנס איתי להנגשות?

יעקב מרגי: לא.

<יונית אפרתי: זה הבסיס.

יעקב מרגי: גבירתי, בואי אספר לך.

יעקב מרגי: יש תקנות ההנגשה?

יעקב מרגי: תעבדו עליהן, תסיימו אותן, תקנו אותן ואל תוותרו למשרדי הממשלה.

יעקב מרגי: אל תבואי לי על נוהל מצו'קמק, קטן, שבא לעזור פה.

<יונית אפרתי: אני לא פוסלת את הנוהל, אני רוצה להעיר עוד נקודה.

יעקב מרגי: אז אני אומר לך, את מתעקשת, אז אני מרים את הקול.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: נקודה.

יעקב מרגי: זו לא אכסניה שלו.

יעקב מרגי: בבקשה, רויטל, לא לחזור על דברים שכבר אמרת ואל תיכנסי לדברים אחרים חוץ מהנוהל, כי אני אעצור אותך, כי הזמן שלי קצר.

<רויטל לן כהן: הנוהל הזה מתייחס רק לפעוטות בעצם, לילדים שהתחילו את התהליך שלהם בהתפתחות הילד ולנושא של גנים.

<רויטל לן כהן: חלק ניכר מהילדים מאובחנים בגילאים יותר מאוחרים, בין היתר ילדים בתפקוד גבוה, ילדים עם לקויות למידה וילדים עם בעיות רגשיות שעולות בשלב יותר מאוחר.

<רויטל לן כהן: על הגילאים האלה לא ניתנה פה בכלל הדעת.

<מיכל מנקס: כי הנוהל הוא מגילאי לידה עד שלוש.

<רויטל לן כהן: סליחה, אם רוצים להסדיר את הבעיה של בעיות צפי, אז הצפי הוא לא רק בגיל 3.

<רויטל לן כהן: הבעיה שלכם השנה הייתה בעיקר בילדים גדולים, אז אי אפשר לעשות נוהל רק עד גיל 3.

<רויטל לן כהן: או שאנחנו רוצים לטפל בנושא של היערכות או שאנחנו לא רוצים לטפל בנושא של היערכות.

<רויטל לן כהן: אם רוצים להגדיר את זה, אנחנו נערכים רק לגילאי 3, יגדירו – נערכים רק לגילאי 3, אבל הבעיה המרכזית היא בכלל לא בגילאי 3 אלא בגילאים יותר מאוחרים.

יעקב מרגי: מה כתוב בכותרת של הנוהל?

<מיכל מנקס: 0 עד 3.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אנחנו שם.

יעקב מרגי: הבנתי אותך.

<רויטל לן כהן: הערתי הערה.

יעקב מרגי: אבל לא באנו בתחילת הדיון ואמרנו שאנחנו עכשיו מתקנים או לא במלכות שדי.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אמרנו שאנחנו מתקנים את הנוהל הזה ואני ידעתי שאתם תיכנסו לשם.

<רויטל לן כהן: אדוני, הנושא של הוועדה הוא על ההיערכות.

יעקב מרגי: הנוהל עכשיו, מה?

יעקב מרגי: אני סוגר את הבסטה, אני הולך לישון?

יעקב מרגי: כרגע הנוהל עד גיל 3.

<רויטל לן כהן: אין שום בעיה, אני מעירה שהנושא הוא הרבה יותר רחב מגיל 3.

יעקב מרגי: אנחנו לא הולכים לישון, הולכים לעבוד.

יעקב מרגי: תודה.

<רויטל לן כהן: אין שום בעיה, ביקשתי רק הערה.

<רויטל לן כהן: זה אחד.

<רויטל לן כהן: שניים, הסיפור הזה עם המסמכים.

<רויטל לן כהן: אני כן רוצה להסביר מה קורה בשטח.

<רויטל לן כהן: בשטח כשכתוב משהו כמו שהוא כתוב פה ובסוגריים נכנס דוח או מכתב, הולך ההורה לגננת ועד שהיא לא נותנת, הוא לא מגיש, ואז שוב נמצא את עצמנו במקום שהוא אמר, אבל חיכיתי לדוח של הגננת.

<רויטל לן כהן: אל תגידו שלא אמרתי.

יעקב מרגי: תעצרי כאן.

יעקב מרגי: אמרתי לך, הנוהל בפניכם.

יעקב מרגי: אם יש לכם הערות גם אחרי שתקראו, אתם מוזמנים גם למיכל, גם לרחלי.

יעקב מרגי: הן קשובות.

יעקב מרגי: הן באו לתקן.

<רויטל לן כהן: בתחושה שלנו לא באמת קשובים אלינו.

יעקב מרגי: אני אומר לך שכן יהיו קשובים.

יעקב מרגי: משרד הבריאות, בבקשה.

<שרית ארביב ימיני: המטרה שלנו בנוהל הזה, והתחלנו בכוונה עם האוכלוסייה שהיא לא אוכלוסיית שילוב, היא לתת למשרד החינוך - - -

<רויטל לן כהן: אין דבר כזה אוכלוסייה שהיא לא אוכלוסיית שילוב.

יעקב מרגי: רויטל, אני לא רוצה על דיון איזוטרי להוציא אותך.

יעקב מרגי: אל תפריעי לה.

<רויטל לן כהן: היא מדברת בניגוד לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות.

<רויטל לן כהן: זה לא יעלה על הדעת.

יעקב מרגי: תקשיבי לי, תעתרי לבג"צ, תעזבי אותה.

יעקב מרגי: רויטל, זו התפרצות אחרונה והיא תאמר מה שהיא רוצה לומר ואנחנו נאפשר לה לומר את זה.

יעקב מרגי: כל הכבוד לך.

<שרית ארביב ימיני: תודה.

<שרית ארביב ימיני: אנחנו במחשבה לגבי הנוהל הזה.

<שרית ארביב ימיני: המחשבה הייתה להעביר מידע בשלב כמה שיותר מוקדם למערכת החינוך.

<שרית ארביב ימיני: המטרה של הנוהל הזה כולל גם את הילדים שבפברואר אנחנו רוצים לשבץ אותם לספטמבר, אבל אלה ילדים שבכל מקרה נכנסים ומגיעים למערכת.

<שרית ארביב ימיני: המטרה שלנו היא לדבר על האוכלוסיות של הילדים עם הצרכים המיוחדים שנמצאים בגילאים מאוד צעירים במכונים ומראים לקות שהיא - - -

<יונית אפרתי: וגם אליהם רלוונטי שילוב.

<יונית אפרתי: שילוב רלוונטי לכל ילד בכל גיל.

יעקב מרגי: גבירתי מהנציבות, לא קיבלת רשות דיבור.

<רויטל לן כהן: למות מכם.

יעקב מרגי: רויטל, החוצה.

יעקב מרגי: תודה.

<רויטל לן כהן: לא סתם החוצה, הביתה.

<רויטל לן כהן: אין עם מי לדבר.

יעקב מרגי: תודה.

<רויטל לן כהן: אתם לא תשימו ידיים על הילדים שלנו בגיל צעיר.

יעקב מרגי: בבקשה.

<שרית ארביב ימיני: המטרה הייתה לתת למערכת החינוך את המידע על ילדים פוטנציאליים שיתכן ויזקקו למסגרת של חינוך מיוחד.

<שרית ארביב ימיני: אין כאן שום אמירה לגבי הזכאות הספציפית של הילד למסגרת כזאת או אחרת.

<שרית ארביב ימיני: כל המטרה היא להביא לידיעת המערכת על קיומם של הילדים.

<שרית ארביב ימיני: בכל רגע נתון אם ההורים לא יהיו מעוניינים או המערכת, דרך אגב, גם מערכת התפתחות הילד, יכול להיות שדווח ילד בן שנה עם עיכוב מאוד גדול ובגיל שנתיים או שנתיים וחצי כשהנושא יהיה רלוונטי, ההמלצה בכלל לא תהיה חינוך מיוחד ואז תהיה היערכות יתר, שאנחנו נעדיף היערכות יתר מאשר היערכות - - - אין כאן שום אמירה לגבי העדפה של חינוך מיוחד לגבי שילוב.

<שרית ארביב ימיני: אני מדברת כנציגת משרד הבריאות כרגע וכנציגת מערך התפתחות הילד.

יעקב מרגי: חבל.

יעקב מרגי: היה ראוי שייאמר סמנטית.

יעקב מרגי: קיבלו את ההערה, חבל לחזור על זה.

יעקב מרגי: היה ראוי שיתייחסו גם באמירה שזה או/ו.

<שרית ארביב ימיני: לפוטנציאל שילוב.

יעקב מרגי: או/ו.

<שרית ארביב ימיני: אוקיי, מקבלת.

יעקב מרגי: בבקשה, סיכום.

<רחל אברמזון: אני רוצה ברשותך, אדוני היושב ראש, להתייחס לכמה נקודות.

<רחל אברמזון: אני רוצה לומר קודם כול שבאמת הנוהל הזה נכתב בעיקר סביב הדיונים שהתקיימו כאן בכנסת לגבי העברת המידע או לגבי היערכות מערכת החינוך באמת בגילאים הצעירים ולכן הדגשנו מלידה עד שלוש.

<רחל אברמזון: אגב, אני רוצה לומר, מי כמונו מדברים שילוב, מעודדים שילוב.

<רחל אברמזון: יחד עם זה, ההיערכות הספציפית הזאת מדברת בעיקר כשאנחנו צריכים לפתוח מסגרות של חינוך מיוחד.

<רחל אברמזון: במידה וההורים בחרו במסגרת הזאת, אנחנו חייבים להיערך - בינוי, מבנים מתאימים, מותאמים וכו', ולכן ברמת השילוב הם מגיעים לגן הילדים בשכונה, בקהילה שלהם.

<רחל אברמזון: זה בסדר והגן יערך בהתאם.

<רחל אברמזון: אם צריך הנגשה, אם צריך דברים נוספים, אבל ההיערכות באמת המאסיבית יותר שאנחנו זיהינו היא למשל, אני לוקחת את שנת הלימודים הזאת, 167 גנים לילדים עם עיכוב התפתחותי.

<רחל אברמזון: אם אנחנו צריכים ב-10 באוגוסט להיערך לפתיחה של 167 גנים, אין סיכוי שמערכת החינוך יודעת להיערך לזה ולכן אנחנו מדברים רק בעניין הזה ולכן הנוהל הזה התמקד.

<רחל אברמזון: הוא לא מבטל שילוב, הוא לא מבטל את זכות ההורים להגיד לנו מלכתחילה.

<רחל אברמזון: הרי אם הם מגיעים לוועדת השמה, ועדת ההשמה תקבע זכאות או אי זכאות לשירותי החינוך המיוחד במסגרת.

<רחל אברמזון: ברגע שהם הגיעו לוועדת השמה והם לא קיבלו או לא בוחרים בהשמה למסגרת חינוך מיוחד, הם יחזרו לוועדת שילוב.

<רחל אברמזון: הם לא יכולים לעשות גם וגם באותו רגע ולכן מלכתחילה אם הם ירצו ללכת לשילוב, זה בסדר.

יעקב מרגי: ההבהרה התקבלה.

<רחל אברמזון: אז זה אחד.

<רחל אברמזון: אני רוצה להרגיע את כולם, לא שמנו בצד את השילוב.

<רחל אברמזון: אנחנו מתייחסים לזה, אבל ההיערכות היא חד משמעית בנוגע לעניין הזה.

<רחל אברמזון: לגבי המשפט שביקשו לגבי הדוחות, אנחנו התייחסנו, קשובים, מחקנו.

<רחל אברמזון: אנחנו נגיד שאם אין מסמכים באותו רגע, יכולים ההורים, זאת זכותם להגיש לנו.

<רחל אברמזון: אנחנו רק מבקשים את האישור שהם נמצאים בתוך התהליך הזה.

<רחל אברמזון: יבוא הורה ויגיד, אני מתכוון ללכת, לא תקף.

<רחל אברמזון: יביא אישור מהמכון להתפתחות הילד או מכל גוף כביל שמקובל על משרד החינוך והוא מפורט בחוזרי המנכ"ל שלנו, שהוא נמצא בתהליך אבחוני, זה יקרה.

<רחל אברמזון: אין בעיה.

<רחל אברמזון: אנחנו מוחקים את זה.

יעקב מרגי: לא, "אם קיים" היה צריך להיות אחרי הסוגריים, לא בתוך סוגריים.

<רחל אברמזון: אז זה מה שאנחנו נעשה.

<רחל אברמזון: שינינו את זה תוך כדי.

יעקב מרגי: אני שמח שכיוונתי לדעת גדולים.

<רחל אברמזון: אז אנחנו בהחלט קשובים.

יעקב מרגי: עוד התייחסות לפני שאני נועל את הדיון?

<איה דביר: הקשבתי לדיון פה וחשבתי שאולי אפשר לתת מענה לחשש שנציגת ההורים הציגה, אם ייכתב במפורש בתוך הנוהל שמקום שפונים לחינוך המיוחד ולא בוחרים באפשרות של שילוב, ואז ההורים יבינו שקיימות שתי אפשרויות וזה נוהל שמטפל רק - - -

<חיה הראל: שילוב הוא רק אחרי שיש שיבוץ בחינוך - - -

יעקב מרגי: תודה רבה, חיה.

יעקב מרגי: גבירתי מהנציבות, הלוואי והייתם אקטיביסטים באמת במה שאתם צריכים.

יעקב מרגי: הביקורת לא אליך.

יעקב מרגי: אני לא סתם הייתי נחרץ ולא רציתי לתת לך להמשיך לדבר, כי זו באמת לא אכסניה.

יעקב מרגי: יש עוד הרבה מה לעשות, לסיים את התקנות.

יעקב מרגי: כל עוד לא תסיימו את תקנות ההנגשה ותפסיקו לוותר למשרדי הממשלה, אני אומר את מחאתי בכל דיון כלפיכם.

יעקב מרגי: הניסוח צריך להיות שמכיל את השילוב מלכתחילה, ועדות הזכאות, שהצליל יופיע בניסוח שזה חלק מהתהליך.

יעקב מרגי: רבותיי, שוב, כמו שאמרתי בפתיח, אני מודה על שנעניתם לקריאה של הוועדה.

יעקב מרגי: ודאי שזה לא הכול, זה חלק מהעבודה.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי על תיקוני חקיקה בנושא החינוך המיוחד, מן הסתם יהיו לנו עוד דברים שצריך לשפר.

יעקב מרגי: מה לעשות, אנחנו בשנת ה-70.

יעקב מרגי: שנת ה-70 של מדינת ישראל כנראה זו שנת ההקמה.

יעקב מרגי: אנחנו במחזוריות של שבעים שנה ומתקנים היום אחרי שבעים שנה הרבה דברים.

יעקב מרגי: זה טוב.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.