ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 514, 2017-12-11 11:00

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 11 בדצמבר 2017, כ"ג בכסלו תשע"ח.

יעקב מרגי: הכנסת מציינת היום את יום המורה.

יעקב מרגי: נמצאים איתנו שר החינוך, חבר הכנסת נפתלי בנט.

יעקב מרגי: הוא איש חינוך, "מר חינוך", אומרים.

יעקב מרגי: היממה שלו נעה סביב חינוך ילדי ישראל.

יעקב מרגי: למרות שהוא לא מוותר לנו בגלל חובה האישית והמחויבות שלו, אנחנו שומעים אותו גם בסוגיות אחרות, חשובות, כמנהיג במדינת ישראל.

יעקב מרגי: נמצאת איתנו גם מזכ"לית הסתדרות המורים.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי, הכנסת מציינת היום את יום המורה במספר אירועים במקביל.

יעקב מרגי: יש את הכינוס של ועדת החינוך כאן, ויש במקביל את השדולה למען המורה, למעמד המורה, שמתכנסת באחד האולמות.

יעקב מרגי: בדרך כלל ימים מיוחדים בכנסת מתקיימים בימי שלישי, אז זה יותר גמיש.

יעקב מרגי: משום מה כנראה בגלל חנוכה קבעו את זה ביום שני.

יעקב מרגי: זה יום לחוץ ואז נעשה הדיון במקביל גם בשדולה וגם כאן, אבל תארו לכם שהיינו מקיימים את זה במקום אחד, היכן היינו מכילים את כל המשלחת המכובדת הזו של המורים?

יעקב מרגי: כפי שאמרתי, היום לא באנו לדבר על מצוקות, לא על הבעיות ולא על עקבות.

יעקב מרגי: באנו היום בתחילה להצדיע ולהריע למורים, להסתכל קדימה אל מול האתגרים של המורים, ההורים, התלמידים, מערכת החינוך בגלל.

יעקב מרגי: קשה לי למרות היום החגיגי, שלא להעיר על כך שמי שמשבית את שגרת הלימודים של תלמידי ישראל, לסירוגין, לאחרונה, לא מצא לנכון לדלג על היום הזה.

יעקב מרגי: אני חושב שהיה מקום לדלג על היום הזה ולא להשבית ביום המורה, ביום שמציינים את תרומתו של המורה.

יעקב מרגי: ביום זה אנחנו מביעים את תודתנו למורי ישראל על פועלם, מסירותם והשקעתם.

יעקב מרגי: כפי שידוע, זו לא קלישאה, המורים הם ההון האנושי החשוב ביותר שעלינו כמדינה חלה החובה לטפח בלי לעצור.

יעקב מרגי: נכון, מייד כשמדברים על מעמד המורה אי אפשר שלא לחשוב על שכרו הנמוך יחסית של המורה.

יעקב מרגי: אמנם יש שיפור ניכר בשנים האחרונות, אך עדיין הדרך ארוכה לשיפור המיוחל שכולנו מייחלים לו.

יעקב מרגי: מעמדו של המורה תלוי במספר גורמים.

יעקב מרגי: השכר הוא מרכיב חשוב, אך לא בלעדי.

יעקב מרגי: על מנת להשיב למורה את מעמדו, על ההורים והמורים והתלמידים והממשלה גם יחד לחבור יחד לשיח מכבד שיביא לשינוי החברתי.

יעקב מרגי: ביום שנשאל כל ילד קטן או ילדה קטנה, מה את רוצה להיות כשתהיי גדולה, והיא תאמר לי, מורה, אני אדע שהגענו אל היעד הזה.

יעקב מרגי: זה לא בחלום, היינו שם.

יעקב מרגי: לפחות בתקופתי, המעמד של המורה בעיניי היה שהייתי מקביל אותו מבחינת היראה, הילת הכבוד, בדיוק כמו לאבא שלי עליו השלום.

יעקב מרגי: ככה אני זוכר את המורים שלי.

יעקב מרגי: אני חושב שימים כאלה הם ימים שתורמים ויביאו למצב הזה.

יעקב מרגי: אני יודע עד כמה המערכת מחויבת.

יעקב מרגי: זו מערכת גדולה.

יעקב מרגי: נכון שכל אחד ביום-יום, בחלקת האלוקים שלו, אם זה בכיתה שלו, בבית הספר שלו, אבל כשמסתכלים על הכול מלמעלה, זו מערכת אחת גדולה, מאסיבית, ואני אומר לכם, רבותיי, אם אני שם את משרד הביטחון בצד, המשרד הכי קשה והכי מאתגר לנהל אותו ביום-יום זו משרד החינוך, ועל המלאכה הזו מנצח שר החינוך והוא נמצא איתנו.

יעקב מרגי: אתן לו את רשות הדיבור.

נפתלי בנט: צהריים טובים לכולם, יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת המצוין יעקב מרגי שמקדיש את כל עתותיו אבל בעיקר גם את כל נשמתו בעניין הזה, שלא על מנת לקבל שכר.

נפתלי בנט: שותפתי לדרך, הגברת יפה בן דוד, מזכ"לית הסתדרות המורים, שגם באמת מאז שנכנסת לתפקידך, אני לפחות מרגיש תנופה רצינית בדאגה למורים, לאינטרסים שלהם, מתוך הבנה שחיזוק מעמד המורה זה חיזוק מעמד כלל החינוך.

נפתלי בנט: לידידי, חבר הכנסת איתן ברושי שהגיע לכאן כדי להוקיר את המורים, ולכל המורים, המנהלים, חברי ההסתדרות, התלמידים ובעצם כל מי שליבו בתחום הקדוש ביותר במדינת ישראל - - -

מסעוד גנאים: כבוד השר, אני גם באתי לברך אותם.

נפתלי בנט: לא ראיתי.

יעקב מרגי: גנאים עצמו מורה.

מסעוד גנאים: זה כפליים, כי הייתי גם מורה.

נפתלי בנט: נכון, אז כמובן חבר הכנסת גנאים, אני מברך אותך על ההגעה.

נפתלי בנט: אני מתנצל, הייתה חציצה של גדר באמצע, אז לא שמתי לב.

נפתלי בנט: גם הוא איש עם הרבה מאוד זכויות.

נפתלי בנט: חברים, אני אספר לכם, כשאני באתי לתפקיד שר החינוך, הגעתי מרקע הייטקי וחשבתי לתומי שאם נביא מספיק טכנולוגיה ומחשבים ותוכנות, אז זה הפתרון.

נפתלי בנט: כמה טעיתי.

נפתלי בנט: יש מפתח אחד לחינוך מצוין וזה מורים מצוינים ומעמד מורה חזק.

נפתלי בנט: אין לזה תחליף ולעולם אף מחשב ושום תוכנה לא תחליף את הטפיחה על השכם, את המילה הטובה של מורה, מורה שמזדהה שאחד הילדים קצת מופנם היום, מה קורה, מה קורה בבית, את היצירתיות של מורה, את האהבה הגדולה, ואני אעבור ללשון נקבה, אהבה גדולה של מורות, כי אנחנו יודעים שרוב המורים הם אכן מורות.

נפתלי בנט: סיפור אישי.

נפתלי בנט: גדלתי במשפחה שעלתה מארצות הברית והיינו גם בשליחות.

נפתלי בנט: חזרתי בכיתה ד' מארצות הברית עם עברית מאוד דלה, וכילד מבחוץ זה לא הלך לי.

נפתלי בנט: לא הלך לי בכלום.

נפתלי בנט: הכול היה "מספיק", "טוב מינוס", "כמעט טוב מינוס", כל הדברים האלה.

נפתלי בנט: לא הצליח לי בשום דבר.

נפתלי בנט: הגיעה מורה דווקא לדרמה יוצרת, חיה כהן, בכיתה ה' או ו', והיא פשוט חיזקה אותי, אמרה "כל הכבוד", ופתאום אתה מזהה בתור תלמיד נקודה אחת של חוזק, לא במתמטיקה, נקודה אחת, ואותה מילה טובה בנתה לי ביטחון שאחר כך הקרין על כל הדברים.

נפתלי בנט: אני רואה את מורי ישראל בביקורי הפתע הרבים שאני עורך.

נפתלי בנט: תקשיבו, בביקורי פתע אין הצגות.

נפתלי בנט: זה לא כמו הביקורים המסודרים עם הדגלונים ועם האננס החתוך, אם זה חילונים, זה השיר "יותר אהבה", אם זה דתיים, זה השיר "עלה למעלה, עלה".

נפתלי בנט: אנחנו מכירים את זה.

נפתלי בנט: בביקורי הפתע אתה רואה את האמת, והאמת היא שיש לנו מורות ומורים מדהימים.

נפתלי בנט: כולם אוהבים להגיד, מערכת החינוך ככה וככה.

נפתלי בנט: בסדר, שיגידו עד מחר, אבל אז הם אומרים, אבל הילד שלי, יש מורה באמת מדהימה, אז אין בעיה.

נפתלי בנט: שיגידו ככה על מערכת החינוך, אבל כל עוד הם אוהבים את המורים, לכן באמת חרטנו על דגלנו ותוך הרבה מאוד שיח גם עם יפה שמאוד מחדירה בי את ההבנה שהמורה זה הליבה של הכול, את חיזוק מעמד המורה לא רק במילים, גם במעשים.

נפתלי בנט: עם זאת אני כן רוצה לומר, אנחנו עדים בתקופה האחרונה לעלייה בהיקף האלימות כנגד מורים.

נפתלי בנט: אני רוצה להודיע מכאן, ביום ראשון הקרוב אביא לוועדת השרים לחקיקה את החוק להגנת המורה ואני מתכוון להעביר את החוק הזה כדי לשים קץ לתופעה הזאת ולומר למורים, אנחנו אתכם.

נפתלי בנט: החוק הזה יכלול ענישה מוגברת על אלימות ספציפית כלפי מורים.

נפתלי בנט: יש לי אפס סובלנות לפגיעה במורים שהם המשאב הכי יקר שלנו, ואני יודע שזה כמובן בשיתוף פעולה גם עם יפה, גם עם מרגי, גם עם ארגון המורים, עם כולם, למהלך משותף בעניין הזה.

נפתלי בנט: אנחנו לא מקבלים אלימות בבית ספרנו.

נפתלי בנט: יושבים פה גם נציגי ההורים שאני נורא שמח שהגעתם לכאן כדי להוקיר את המורים, ויפה וכל המורים.

נפתלי בנט: רק אני רוצה לומר לכם, אני אוהב אתכם מאוד.

נפתלי בנט: תודה רבה על כל המסירות, על כל האהבה.

יעקב מרגי: תודה למכובדי, כבוד השר.

יעקב מרגי: אני רוצה להשתתף ולהצטרף ולדברים.

יעקב מרגי: לא אחת איבדתי את מורת רוחי מכך שבדיוני ועדת החינוך אנחנו לא זוכים לנוכחותם של נציגות המורים, כי מקבלים פה כל מיני החלטות והמלצות שמעצבות את מערכת החינוך במדינת ישראל ואת עתידם ומעמדם של המורים, אבל זה היה נכון עד לבחירתה של גברת יפה בן דוד המזכ"לית.

יעקב מרגי: יש נוכחות כמעט קבועה של אנשי הקשר שלה עם הכנסת.

יעקב מרגי: אנחנו מרגישים אותם.

יעקב מרגי: יש שיתוף פעולה, יש הידברות.

יעקב מרגי: אם רוצים הצלחה, זה לא משולש שווה צלעות, זה מרובע שכולל גם את ההורה, גם את התלמיד, גם את המורה, גם את המדינה, את המשרד, ביחד, שיתוף פעולה.

יעקב מרגי: שילוב ידיים של כל השותפים למערכת הזו הגדולה מביאה לתוצאה חשובה.

יעקב מרגי: אני חושב שהידברות היא לא חולשה.

יעקב מרגי: דווקא אני אומר זאת בימים האלה.

יעקב מרגי: הידברות מעידה על חוזק.

יעקב מרגי: אני מודה לך, יפה, שבאמת בתקופה האחרונה אנחנו מרגישים גם בוועדה, גם בשיחות, גם בהעברת המסרים ההדדיים.

יעקב מרגי: אני חושב שזה תורם למערכת.

יעקב מרגי: אני מעביר את רשות הדיבור לחבר הכנסת איתן ברושי, ומשחררים את השר לכינוס השדולה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת וכל האורחים המכובדים, אני באתי גם לברך ולהודות.

איתן ברושי: אני חושב שזאת הזדמנות לומר ברכה ותודה לאנשי החינוך בכל מקום בארץ, בכל הגילאים ובכל המוסדות.

איתן ברושי: שר החינוך יצא אבל הייתי אומר, ללא ויכוח פוליטי, אני לא במפלגה שלו, אבל אין ספק שהשביתות שלא פוסקות במערכת החינוך הן לא מעידות על מדיניות ברורה לסדר עדיפות של החברה הישראלית.

איתן ברושי: קשה מאוד להסכים לדברי חשיבות כאשר אין לזה ביטוי בתנאים ובעיקר ברמת השכר, וישבתי פה בישיבות בשנתיים האחרונות.

איתן ברושי: לא רק שהשכר נמוך, גם לא קיבלו אותו בזמן ולא את כולו.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שהדבר העיקרי, צריכה לומר החברה הישראלית מהי דמות הבוגר אליה אנחנו שואפים ואליה אנחנו מחנכים, ודמות הבוגר זה בעצם ההון האנושי, שישראל כידוע דלה במשאבים וגם כשמצאו גז, ההון האנושי נשאר המשאב העיקרי, ומי שאמון על פיתוחו חוץ מההורים כמובן והגנים שהם חלק חשוב, זה קודם כל המורים ואנשי החינוך.

איתן ברושי: אני הגשתי הצעת חוק שעד היום לא התקבלה למרות שהיושב ראש תומך בה, שיכירו בחינוך לצורך עבודה מועדפת, כלומר שעבודה מועדפת שניתנת היום למתדלקים ולכל מיני מקצועות חשובים אחרים, היא תעבור לחינוך ויהיה אפשר גם בגיל הרך וגם בגילאים אחרים, ואולי גם בהבטחה שעכשיו רוצים פתרון, לנצל את המסגרת הזאת שנקראת עבודה מועדפת.

איתן ברושי: אם באמת החברה הישראלית אומרת שהחינוך זה הדבר החשוב ביותר, היא לא יכולה להתעלם גם מהגיל הרך, הגיע הזמן שיהיה במשרד החינוך וגם בגילאים האחרים, כי יש פער גדול בין הדיבורים למעשים כמגיעים לחינוך.

איתן ברושי: ילדים, אי אפשר לעבוד עליהם.

איתן ברושי: הם תמיד יודעים לקרוא את המציאות גם אם אנחנו נעטוף אותה בכל מיני אמצעים, לכן אני רוצה לומר לממשלה שיום החינוך ויום המורים כפי שהוא בא לידי ביטוי היום, ביום שהשביתות נמשכות, הוא מחייב, א', להפסיק עם השביתות, ב', לטפל בשכר כמו שצריך ולא למרוח אותנו בדיבורים, ולחזור ולומר שדמות הבוגר אליה אנחנו רוצים להגיע היא התנאי להמשך קיומה של המדינה והחברה, ואני יכול לומר תודה לשר, בוודאי ליפה ולמי שמייצג את הארגונים וליושב ראש הוועדה שאני משתדל להיות ככל שניתן בישיבות, לומר שזה חשוב.

איתן ברושי: אתם עושים את העבודה והמחויבות שלנו אליכם, זו ההזדמנות לומר עוד פעם תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: מסעוד גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: תודה אדוני היושב ראש.

מסעוד גנאים: תחילה, אני רוצה לברך את כל האורחים, במיוחד המורים, המורות, מנהלי בתי הספר וגם לברך את מזכ"לית הסתדרות המורים והארגון וכל החברים.

מסעוד גנאים: אין ספק שזה יום חשוב.

מסעוד גנאים: כמורה לשעבר וכחבר ועדת חינוך, אני בכל נדודיי בין כל בתי הספר, אחד מבתי הספר זה בית ספר אבן סינא של המנהל שהוא פה, חלאילה כמאל מסח'נין.

מסעוד גנאים: אדוני היושב ראש, אין ספק שאין מערכת חינוך בלי מורים.

מסעוד גנאים: אתה יכול לבנות פיזית אחלה בית ספר מבחינה חיצונית, עם כל המעבדות, עם הכול.

מסעוד גנאים: אם אין לך את המורה המוכשר והראוי והמצויד בכל הכלים כדי להשתמש בדברים האלה, אין לך מערכת חינוך, זה לא מתפקד.

מסעוד גנאים: לצערי הרב, אדוני היושב ראש, כולנו עדים בתקופה האחרונה לאלימות ולהתקפות על מורים ועל מורות בבתי הספר.

מסעוד גנאים: המורים צריכים, אחד, ביטחון פיזי ונפשי, וביטחון כלכלי.

מסעוד גנאים: ביטחון כלכלי, הכוונה לבסס את המעמד שלהם מבחינה כלכלית כדי שבאמת המשרה של מורה תהיה משרה מושכת.

מסעוד גנאים: אני לא רוצה להאריך בדבריי, אבל אני חושב שהצעדים של שר החינוך הם נכונים.

מסעוד גנאים: אנחנו נתמוך בו בקשר להצעת החוק שהמטרה שלה זה להגן על המורים, להעניש את תוקפי המורים וסגלי בית הספר.

מסעוד גנאים: בסוף אני אומר, אדוני היושב ראש, המורה, זה לא רק משימה.

מסעוד גנאים: הוא לא פקיד כמו שאר הפקידים.

מסעוד גנאים: זאת שליחות, לכן צריכים להחזיר את הכבוד לשליחות ואת הכבוד למעמדו של המורה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רבותיי, נעשה סדר - ניתן למזכ"לית הסתדרות המורים לומר את דבריה עם הפתיחה.

יעקב מרגי: לאחר מכן נפתח את הדיון.

יעקב מרגי: גם חברי כנסת.

יעקב מרגי: יש גם בעלי תפקידים שעוסקים בהוראה ובמורים בכלל ביום-יום, גם מהמשרד, גם מהקרב האורחים.

יעקב מרגי: מי שרוצה לדבר מקרב האורחים, ישלח לנו פתק עם השם שלו כאן לידי ואז אני אתן לו תוך כדי להתייחס לדברים.

יעקב מרגי: רק להזכירכם, בדרך כלל פה מתכתשים, מבררים ודנים וכותשים נושאים דק-דק כדי להביא את הדברים הכי טובים למערכת החינוך, אבל היום זה יום חגיגי, יום המורה ונכבד את המעמד.

יעקב מרגי: יפה, הבמה שלך.

<יפה בן דוד: קודם כול אני רוצה בראש ובראשונה להודות לך, אדוני יושב ראש ועדת החינוך.

<יפה בן דוד: זו לא פעם ראשונה, כמו שאתה ציינת, שאנחנו משתתפים בישיבות שאתה פה מכהן כיושב ראש של הוועדה.

<יפה בן דוד: הנושאים שאתה מעלה מאוד חשובים ואני רוצה באמת להודות לך, א', על הנכונות להעלות כל נושא, על הגישה שלך, על ההבנה שלך ובעיקר על החוכמה שלך ועל שאתה באמת מהיר קליטה ואתה גם "חותך עניינים", אתה רוצה תשובות.

<יפה בן דוד: הישיבות שנעשות פה הן ישיבות ממוקדות מטרה גם כדי למצוא פתרון לבעיות שאותן מעלים ולכן אני באמת רוצה להודות לך בשמי ובשם הסתדרות המורים.

<יפה בן דוד: אני רוצה להודות לחברי הכנסת שנמצאים כאן, ידידנו מהדרום חבר הכנסת מאיר כהן שהיה גם מנהל בעברו, ראש עיר, איש חינוך, מכיר את החינוך, מוקיר את החינוך, ולך גם אותו דבר, ברכה.

<יפה בן דוד: לחבר הכנסת מסעוד גנאים גם תודה על ההבנה, ולחבר הכנסת יוסף ג'בארין, וכמובן ידידנו ושותפנו לדרך, גדי, עתיר זכויות, ממלא מקומי ויושב ראש האגף לאיגוד מקצועי בהסתדרות המורים.

<יפה בן דוד: נמצאים פה ראשי הסניפים מכל הארץ, אנשים שבאמת נושאים בנטל ועושים עבודת קודש במסירות רבה ובאהבה גדולה לציבור עובדי ההוראה שאותם הם מייצגים.

<יפה בן דוד: נמצאים איתנו גם פה מנהלים, מורים, גננות וחברי הנהלה.

<יפה בן דוד: לכולם, שיהיה לנו באמת יום מורה פורה ושמח.

<יפה בן דוד: רצינו פה להקרין סרטון בנושא של אלימות, ומה שהיה בנושא של הסרטון זה באמת קצהו של קרחון.

<יפה בן דוד: האלימות היא רעה חולה, אבל חשוב לדעת ולזכור תמיד שהיא אינה גזירה משמיים.

<יפה בן דוד: יש עובדי הוראה שחיים בצל הפחד.

<יפה בן דוד: נכון, יש גם רופאים שסובלים מהתפרצויות זעם של מטופלים ובני משפחותיהם.

<יפה בן דוד: יש גם אחיות, יש גם פקחים עירוניים.

<יפה בן דוד: גם פקידים במשרדי ממשלה וברשויות מקומיות, שהם חוששים לא פעם, אבל היום אני מרשה לעצמי להישאר בגבולות החינוך.

<יפה בן דוד: הסתדרות המורים מייצגת עשרות אלפי עובדי הוראה והם אלה שעומדים בראש מעייני, קורבנות של השפלה וביזוי בקללות, נפגעים ישירים מהתפרצויות זעם ומכות חבלה של תלמידים והורים.

<יפה בן דוד: לפני כמה שנים איים ילד חמוש ברובה על מאבטחת בשער בית הספר באשדוד.

<יפה בן דוד: באותה תקופה, מה שמזכיר לנו ששום דבר לא השתנה, חבט נער בן 17 בפניה של מורה בטבריה.

<יפה בן דוד: בסיכום, שני האירועים האלימים והמפחידים הללו נכתב באחד העיתונים המובילים בישראל וזאת לא המצאה דמיונית.

<יפה בן דוד: שימו לב לשורה הבאה: "צריך לזכור שיש הרבה יותר אלימות והשפלה מצד מורים כלפי תלמידים, ולא להיפך".

<יפה בן דוד: גם את הכתיבה הבלתי אחראית הזאת אפשר להגדיר כרעה חולה.

<יפה בן דוד: יושב אדם על יד המקלדת וכל מה שהוא עושה למעשה זה הוספת קיסם למדורה.

<יפה בן דוד: העובדות פחות חשובות, העיקר, כך אני מעריכה את עומק מחשבתו אם יש לה עומק כלל, שיכה יוסי את יוסי ושיהיה קצת שמח.

<יפה בן דוד: האלימות היא נגע חברתי ממאיר ומסוכן.

<יפה בן דוד: לפי הגדרתו של ראש הממשלה יצחק רבין ז"ל בנאומו האחרון בכיכר: "האלימות היא כרסום של יסודות הדמוקרטיה".

<יפה בן דוד: אם נלך הרבה יותר רחוק, נמצא שרק שלשום בפרשת השבוע, וישב, שזורים כמעט כל סוגי האלימות בחברה - פיזית, נפשית ומילולית.

<יפה בן דוד: אחים שמשליכים את אחד מהם אל בור, שמוכנים למכור אותו תמורת בצע כסף, והוא, יוסף, שמביא דיבתם רעה אל אביהם, גם זו אלימות, ואשת פוטיפר שמטרידה את יוסף יפה התואר והמראה.

<יפה בן דוד: לכאורה יכלה התורה לצנזר או לפחות לטשטש או לערפל את אותם סיפורים קשים והיא לא עושה זאת.

<יפה בן דוד: אמנם בתוך המילה "אלימות" מסתתר גם השורש א.ל.מ.

<יפה בן דוד: אפשר להחריש ולשתוק ולמנוע מבוכה, אבל נכון יותר וחשוב יותר להניח את הדברים על השולחן, לדבר עליהם, להתמודד איתם, לא להתעלם ולא להיאלם דום, עם כל אי הנעימות בדבר.

<יפה בן דוד: הסתדרות המורים יזמה בשיתוף עם יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת יעקב מרגי, שזה המקום להודות לו על כל עשייתו והאכפתיות שהוא מגלה כלפי ציבור עובדי הוראה במדינת ישראל, הצעת חוק שתכליתה אחת - לעגן את זכויותיו ומעמדו של עובד ההוראה ולהגן מפני אותה רעה חולה, האלימות שהתגברה מאוד בעת האחרונה דווקא בין כותלי בית הספר.

<יפה בן דוד: הצעת החוק פשוטה למדי, לא מסובכת, לא מורכבת ואפילו לא דורשת השקעה תקציבית יוצאת דופן שקשה לעמוד בה, אבל היא מעניקה כלים להתמודדות עם התופעה וקובעת כללים וגבולות שיחזירו למורים ולעובדי הוראה את הכבוד, את הסמכות ואת היכולת המלאה להתרכז במשימתם החינוכית והעיקרית.

<יפה בן דוד: אני מקווה מאוד ורוצה להאמין שחברי הכנסת יתנו דעתם לסעיפיה החשובים, יתמכו בה ויובילו את הצעת החוק הזאת במסלול בטוח עד לתחנה הסופית של מעשה החקיקה.

<יפה בן דוד: בחינוך כמו בחינוך, גבולות הכרחיים לכל הצדדים, גם לתלמידים, גם להורים וגם למורים.

<יפה בן דוד: היום הוא יום חג למורים ולמערכת החינוך בישראל ומבלי לסתות מהנושא המרכזי והכואב של אלימות וכוחניות, אני רוצה לסיים באקורד אופטימי ומייד גם תבינו מדוע בחרתי במינוח בעולם המוסיקה.

<יפה בן דוד: איתי טלגם הוא מנצח ישראלי ובינלאומי שעבד עם מרבית התזמורות הגדולות בישראל וגם עם תזמורת פאריז, עם האופרה, עם הפילהרמונית.

<יפה בן דוד: לצד פעילותו המוזיקאלית הוא גם מרצה מבוקש בנושאים הקשורים לניהול וכן לאתגר שבעמידה לפני תלמידים בכיתה.

<יפה בן דוד: בין היתר הוא נוהג לערוך השוואה בין המאסטרו שמוביל את הכלים והקולות המגוונים שבתזמורת לבין מורים בכיתות.

<יפה בן דוד: הוא מדבר על הדבר שהכי קשה לעשות עם תזמורת, להעביר את הכוח לנגנים, להעצים אותם, לתת להם לממש את עצמם, להשמיע את קולם, וזה תפקיד המחנך והמורה והגננת בכיתה ובגן, להרחיב את האפשרויות העולות על דעתם של התלמידים, להפיח בהם רוח חיים במובן העמוק של המילה, ללמד אותם שיש להם אפשרות לעצב את עצמם על פי דרכם, עתיד שמח וטוב ומבטיח, וזה בדיוק מה שאנחנו משתדלים לעשות בימים כתיקונם.

<יפה בן דוד: חג החנוכה שמתקרב מבטא את תמצית חייו, אופיו ומשימותיו של מורה ומחנך - חיוך וחינוך, אור, חום ואהבה, כל יום הולך ומוסיף.

<יפה בן דוד: אפילו שמחת הפסטיבלים למיניהם משתלבת יפה בשמחה, באורות ובצבעים.

<יפה בן דוד: עוד שלהבת קטנה, עוד צבע, עוד גוון.

<יפה בן דוד: החנוכייה לרוב עשויה אמנם מקשה אחת, אבל ריבוי הגוונים שבה יכול להעיד על אושר פנימי, על יכולת הכלה של כל הסוגים וכל המינים ובסופו של דבר, על הסכמה בדבר תכליתה של אותה משימה שנטלנו על עצמנו, להצית אור גדול ולהאיר בעוצמה גדולה יותר על כל הילדים והנערים, על כל הצעירות בכל המקומות, על כל הרבדים והמגזרים בחברה הישראלית.

<יפה בן דוד: אור הנר מעמיד בפנינו אתגר למצוא את מה שאנו מחפשים גם במקומות הנסתרים, במחבואים ובסדקים, ואם בחלונות הערב אור נרות החג רועד, כל שנבקש לו יהי.

<יפה בן דוד: חג מורים שמח וחג אורים מאושר.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אם אנחנו נאלצים להגיש הצעת חוק כדי לטפל בסוגיית האלימות כלפי מורים, אני חושב שהגענו לנקודה שבאמת צריך לעבוד על מעמד המורה.

יעקב מרגי: אני נראה לכם אולי צעיר, אני מחמיא לעצמי, אבל אני זוכר שאני הייתי כמעט מפסיק לנשום כשהמורה היה עובד לידי ברחוב, לא מפחד, מיראת כבוד.

יעקב מרגי: לא למדתי בחדר, למדתי במערכת החינוך הממלכתית.

יעקב מרגי: לחשוב על להרים יד על מורה?

יעקב מרגי: אבל זה יום חג, אמרנו.

יעקב מרגי: נמצא איתנו מוטי סיבוני, אנחנו רוצים להגיד לו מזל טוב.

יעקב מרגי: נולד לו נכד, כנראה הביא גם מורה לעולם, לעתיד.

יעקב מרגי: גם מורה, גם מנהל והנכד ודאי ילך בדרכו.

יעקב מרגי: מזל טוב.

יעקב מרגי: יוסף ג'בארין.

יוסף ג'בארין: תודה כבוד היושב ראש.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להצטרף לברכות למורים, למנהלים, על עבודת הקודש שאתם עושים.

יעקב מרגי: אתה יודע, בהומור, כשאומרים למישהו, אתה עושה עבודת קודש, יודעים שזו עבודה קשה עם שכר נמוך.

יעקב מרגי: שמעתי את זה.

יעקב מרגי: הלוואי והייתי יכול לומר בשם אומרו, כי אמרו את זה הרבה פעמים, אני לא יודע בשם מי.

יוסף ג'בארין: יכול להיות שהתכוונתי לזה.

יוסף ג'בארין: בהזדמנות זו אני רוצה לברך גם את יו"ר הסתדרות המורים, יפה, שיהיה לכם בהצלחה לאחר בחירת המוסדות החדשים.

יוסף ג'בארין: האמת היא שאני מניח שאתם יודעים שיש לכם גיבוי מאוד חזק כאן בוועדת החינוך.

יוסף ג'בארין: גם יו"ר הוועדה וגם אנחנו בהחלט מחויבים למעמדו של המורה, לזכויות המורים, ואנחנו גם מאוד מודאגים מהנושאים שמגיעים אלינו כמעט כל שבוע, שקשורים לזכויותיו ומעמדו של המורה, גם נושאים של אלימות שרק לפני שבוע-שבועיים דנו בזה, גם סוגיות של שכר ותנאי העבודה של המורים.

יוסף ג'בארין: אגב, אשתי מורה ויועצת חינוכית ולכן אני גם מכיר מקרוב את הנושאים הללו.

יוסף ג'בארין: לגבי הסוגיה של אלימות בבתי הספר, ואולי זה מתקשר לאלימות בחברה בכלל.

יוסף ג'בארין: אני חושב, כבוד היושב ראש, שאולי הגיע הזמן פשוט שהחוק יחייב לפחות שעתיים בשבוע או שעה אחת לפחות שיוקדשו לנושא הזה של אלימות.

יוסף ג'בארין: אם אין לנו הצעת חוק כזו, אולי נעשה.

יוסף ג'בארין: אני חושב שהנושא הזה כל כך בוער וקשה ומדאיג עד כדי כך שבאמת צריך לחשוב בכיוון הזה של לחייב את בתי הספר שעה אחת בשבוע להקדיש לנושא הזה של האלימות.

יעקב מרגי: אקלים בית ספרי.

יוסף ג'בארין: אקלים בית ספרי, סובלנות, כבוד הדדי.

יוסף ג'בארין: למה עוד צריך לחכות כדי לעשות את המהלך הזה?

יוסף ג'בארין: אני בעד.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שבאמת נחשוב על זה לעומק ונקדם את זה.

יוסף ג'בארין: אני רק אסיים ואומר, התקווה שלי היא פשוט לראות מולי מערכת חינוך שמתייחסת בכבוד הראוי למורה בדומה אולי למדינות אחרות שביקרתי בהן וראיתי את זה.

יוסף ג'בארין: מדברים על פינלנד למשל ועל הצלחות בתחום החינוכי של פינלנד, אבל שיראו איזה תנאים מקבל המורה בפינלנד כדי שיוכל גם להשקיע ולראות את התוצאות, לכן אני מקווה שבאמת יהיו לנו סיבות לחגיגה בשנה הקרובה.

יוסף ג'בארין: אולי תופתעו לשמוע, אני בעברי הייתי עורך דין, הייתי גם מרצה באוניברסיטה, עכשיו חבר כנסת, אבל עוד לא מימשתי את החלום שלי להיות מורה לאזרחות, אז לי עוד זמן לעשות את זה.

יוסף ג'בארין: שיהיה לנו חג מורה שמח.

יוסף ג'בארין: תודה רבה לכם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: שלום אדוני, גבירתי, יפה, חבריי המורות והמורים, ברוכים הבאים לכנסת.

מאיר כהן: ראו, יש שלושה צירים שאותם החברה הישראלית צריכה לשנות, חלקם בחקיקה.

מאיר כהן: היושב ראש מגיש הצעת חוק, אנחנו עכשיו הגשנו הצעת חוק ששמה את המורים כעובדי ציבור ולכן הענישה היא כמעט פי שתיים ממה שקורה היום, המעמד הציבורי בחברה הישראלית, השכר ומרחבי העבודה.

מאיר כהן: אני רוצה להתייחס קצת למרחבי העבודה, כי מרחבי העבודה זה דבר שהוא קשור אלינו ישירות.

מאיר כהן: אני אומר לך, יפה, את מביאה איתך תקווה חדשה כיושבת ראש הארגון הזה, אבל אני מציע שהארגון הזה יעמוד ויניף את הדגל של מעמדו של המורה לא רק בשאלות של השכר שהן חשובות מאוד, אלא בראש ובראשונה במעמדו של המורה בחברה הישראלית, ומעמדו נגזר עשרות פעמים מאופי הארגון שמאגד אותו.

מאיר כהן: אני ניסיתי לדבר עם ארגוני המורים, עם הארגון האחר, כי כששוברים מוט על ראשו של מורה והארגון מסתפק בזה שהוא משוחח עם משרד החינוך ומשרד החינוך מבטיח לו שהוא יתקן תקנות, ומבטלים שביתה, זה לא נכון.

מאיר כהן: לא שאני תומך בשביתה.

מאיר כהן: ניהלתי בית ספר עשרים שנה וצביקה היה יושב ראש הארגון אצלנו ומעולם לא שבתנו, אבל אנחנו המנהלים ואנחנו המורים בעיר שבה גרתי, לא הסכמנו לעולם למחול על כבודנו.

מאיר כהן: לעולם.

מאיר כהן: מה שקורה, המורים, אתם כל הזמן מוחלים על כבודכם.

מאיר כהן: יש כל הזמן כרסום במעמד, כי אתם כל הזמן מוחלים על כבודכם.

מאיר כהן: יסלחו לי ארגוני ההורים שאני אוהב אותם, אבל זה המקצוע היחיד שאתה יכול לעשות B.A ו-A.M ו-Ph.D ולהיות דוקטור ולהיות איש החינוך הטוב ביותר, וייכנס הורה שאתה קצת לא חייכת אליו באותו בוקר או שהוא מערער על מה שאתה אומר ויגיד לך, אני מחר יכול לסלק אותך מכאן, ואני רואה ישיבות של ועדי הורים בתוך בתי הספר, שבמקום שתהיה ישיבה תומכת של בית הספר, הישיבה מתחילה להיות ניתוח של המורים, מי טוב, מי לא טוב, ועל זה אני מצביע לעיתים באצבע מאשימה כנגד מנהלי בתי הספר, חבריי הטובים מזה הרבה שנים, כי כשאתם סוגרים את שער בית הספר שלכם, אתם האימפרטורים בבית הספר ואל תגידו שאין תקנות.

מאיר כהן: יש תקנות.

מאיר כהן: יש בידכם כלים להחליט איך יראה בית הספר שלכם, ואם מורה חוטפת סטירה ובאה למנהל בית הספר ומנהל בית הספר אומר לה, תלכי את להגיש תלונה, והיא אומרת לו, אבל אני חוששת, הוא אומר לה, לא, לא, לא, את תיגשי להגיש תלונה, אבל אם מנהל בית הספר ילך ויגיש תלונה ויסגור את בית ספרו ויכנס את המורים, הדברים לא יקרו.

מאיר כהן: אני רוצה לסכם ולהגיד כך, יפה, א', אני סמוך ובטוח שהארגון תחת פיקודך יראה מצוין.

מאיר כהן: אני מכיר אותך, את לוחמת ואת עושה עבודה מצוינת.

מאיר כהן: אני חושב שאם הייתי מורה היום, הייתי חוזר להסתדרות המורים.

מאיר כהן: באמת הייתי חוזר, כי האנשים שמנהיגים את הארגון, יפה, יש בה הרבה להט להצליח.

מאיר כהן: זה מה שצריך לשדר למורים ולמנהלים, יש הרבה כוח.

מאיר כהן: לפני שאנחנו מתקנים והחוק של מרגי הוא מצוין והחוק שלנו מצוין, אבל לכם יש כלים לא להירתע משום דבר.

מאיר כהן: אתם היום נושאים על הכתפיים שלכם את כל תחלואי החברה הישראלית.

מאיר כהן: הייתי שר הרווחה ואמרתי את זה לעובדים הסוציאליים.

מאיר כהן: גם להם אמרתי שהעבודה הקשה ביותר במדינת ישראל היא עבודת החינוך, ובאמת ביום החג הזה שלכם תבורכו, וחיבוק לכל אחד.

מאיר כהן: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

<גד דיעי: אין עיתוי יותר טוב לאירוע של יום המורה מאשר יומיים לפני חג החנוכה.

<גד דיעי: חנוכה בלשון חינוך, מחנך.

<גד דיעי: היום עובד ההוראה בתנאים הקשים ביותר, עבודה קשה ומתישה כשהוא עובד במסירות ומהימנות.

<גד דיעי: כאשר מגיע לאחר עשרים שנות עבודה, הוא בא כיושב ראש האיגוד המקצועי בבקשה אחת - מתי אני יכול להשתחרר?

<גד דיעי: מתי אני יכול לפרוש?

<גד דיעי: אולי אפשר להציע הצעת חוק, שלאחר עשרים וחמש שנות עבודה בהוראה יש לאפשר לכל עובד הוראה לפרוש בתנאים מועדפים ומכובדים, כי העבודה היא מאוד קשה.

<גד דיעי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: סוניה פרץ, רוצה להצטרף לברכות?

<סוניה פרץ: בהחלט.

יעקב מרגי: בבקשה.

<סוניה פרץ: צהריים טובים לכולם, אני סוניה פרץ, אני סמנכ"לית ומנהלת אגף בכיר כוח אדם בהוראה במשרד החינוך.

<סוניה פרץ: אני קודם כול מצטרפת לברכות.

<סוניה פרץ: אני חושבת שזה יום חגיגי להוקיר ולהעריך את עובדי ההוראה במערכת החינוך באשר הם, להעריך את העבודה המסורה שלהם, את העבודה המשמעותית שלהם.

<סוניה פרץ: אני חושבת שאנחנו גם יכולים לראות את החשיבות של השותפות שלנו יחד עם ארגוני המורים בקידום מעמד המורה.

<סוניה פרץ: עולים פה כל מיני סוגיות שביום-יום אנחנו דנים בהן, בין אם אנחנו דנים בהן במפגשים משותפים ובין אם אנחנו דנים פה בוועדה.

<סוניה פרץ: אני מעדיפה שנשאיר את הדיונים האלה לימים אחרים, להשאיר את זה ליום חגיגי עם ברכות ואיחולים למורים.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: אין ספק, גם בדיוני הוועדות אנחנו נוגעים בנקודות שהעלינו כאן, אם זה באקלים הבית ספרי.

יעקב מרגי: אני מרגיש שאני, סליחה על הביטוי הלא פרלמנטרי, מתזז אותם לוועדה.

יעקב מרגי: כל אנשי המקצוע באים וסוקרים בפנינו את מה שנעשה, כי בסוף אנחנו לא רוצים להשליך ממעשה כזה, אחד או שניים, כאלה ואחרים על כלל מערכת החינוך, אבל אי אפשר גם להתעלם מהם ואנחנו מתעסקים איתם, אם זה אלימות שבין תלמידים לתלמידים, בין הורים לתלמידים והורים למורים או מורים כלפי תלמידים.

יעקב מרגי: אנחנו דנים בזה ואנחנו נחשפים למה שהמשרד עושה, אבל שוב, כשיש מקרה זה תמרור אזהרה ואני חושב שכשיש אפילו מקרה אחד כלפי מורה, אמרתי, זה שבר בחברה הישראלית.

יעקב מרגי: נכון שהמחריש בזמן מחלוקת יעשה טובה וישתוק, אבל מי שנוהג באלימות, אני חושב שהוא לא יודע לדבר, אז ברירת המחדל שלו זו אלימות.

יעקב מרגי: צריך לדבר ודברים צריך לברר.

יעקב מרגי: אלימות לא צריכה להיות בכלל.

יעקב מרגי: יש גורמים שאמורים לטפל בכל תופעה, אבל מה לעשות, אנחנו בני אדם ואנחנו לא נבהלים מכלום ומטפלים.

יעקב מרגי: ההורים, זאב גולדבלט.

<זאב גולדבלט: קודם כול חג מורים שמח גם לגברת יפה בן דוד, לכל צוותי ההוראה ותומכי ההוראה וגני הילדים שמשום מה נשכחו, אבל יש שם צוותים שמקדישים לא מעט עבורנו.

<זאב גולדבלט: פורום ועדי ההורים היישוביים מבקש להוקיר תודה למורי ישראל ולצוותים החינוכיים בגני הילדים.

<זאב גולדבלט: אנו, ההורים, מעלים יום יום על נס אתכם.

<קריאה: אנחנו מייצגים גם מורים וגם גננות.

<זאב גולדבלט: אמרתי את זה.

יעקב מרגי: טוב שייאמר.

<זאב גולדבלט: אני לא במקרה מסתכל על יפה, כי אני יודע שגם הסתדרות הגננות נמצאת אצלה.

<זאב גולדבלט: זה בסדר.

יעקב מרגי: טוב שזה ייאמר תמיד בנשימה אחת.

<זאב גולדבלט: ובכוונה אני מעלה את זה על נס, כי זה קצת זז הצידה וצריכים להזכיר אותם.

יעקב מרגי: טוב מאוד.

<זאב גולדבלט: אנחנו מעלים יום-יום ושעה-שעה על נס אתכם המחנכים של ילדנו, שמנחילים להם ידע וערכים.

<זאב גולדבלט: אנחנו קוראים לממשלת ישראל לשפר את שכר המורים ואת תנאי עבודתם.

<זאב גולדבלט: אנחנו מקבלים ומחבקים את הצעתו של יושב ראש הוועדה ואנחנו נתייצב בכל מקום, בכל שעה לבחינת דרכים לשיפור מעמדו של המורה ואיכותו, ולחימה ללא פשרות בקעקוע כל תופעות האלימות.

<זאב גולדבלט: בהערת ביניים אני אומר, הקעקוע של תופעות האלימות צריכה להיות אישית ולא עונש קבוצתי.

<זאב גולדבלט: צר לנו שעל היום החשוב הזה והחגיגי מעיבה השבתת לימודים של למעלה מ-70,000 תלמידים כתוצאה מעיצומי ארגון המורים.

<זאב גולדבלט: צר לנו שבחרו לפגוע במתכוון דווקא בבחינות המתכונת והבגרות.

<זאב גולדבלט: אנחנו חושבים שזה ממש לא ראוי כי אנחנו פוגעים בעצם בעתידם של ילדנו.

<זאב גולדבלט: זה דור העתיד, אבל באנו לכאן כדי להעצים את המורים ולהודות להם ולכן אסיים במילה אחת שהיא בעצם עולם ומלואו – תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, עכשיו הלקוחות שלנו, התלמידים.

<בני ג'אג'אטי: שלום לכולם, צהריים טובים, אני בני ג'אג'אטי, מבקר ויושב ראש ועדת הביקורת במועצת התלמידים והנוער הארצית.

<בני ג'אג'אטי: בראשית דבריי אני רוצה באמת לברך על קיום היום החשוב הזה, יום המורה, יום עובדי ההוראה.

<בני ג'אג'אטי: אנחנו עם המורים שלנו, רואים אותם יום-יום, שעה-שעה, רואים אותם בעצם גם כשהם שמחים, גם כשהם עצובים וגם כשהם בעצם נרגשים מזה שהם קיבלו משכורת שהיא יותר נמוכה.

<בני ג'אג'אטי: אנחנו מברכים על דבריו של שר החינוך שאמר שהצעת החוק בנושא בעצם אלימות נגד מורים תעלה לוועדת שרים לחקיקה ביום ראשון הקרוב.

<בני ג'אג'אטי: באותה אמירה, כמו שאמרת כאן, אנחנו לא יכולים להתעלם מהעובדה שהיום מתקיימת שביתה וכבר אנחנו כמה שבועות ואולי חלק מהמורים וגם חלק מהתלמידים כמובן - - -

יעקב מרגי: בעל יסודי.

<בני ג'אג'אטי: כן, בעל יסודי.

<בני ג'אג'אטי: אולי חלק מהתלמידים וגם חלק מהמורים כמובן "זכו" היום ביום חופש, אבל עדיין אנחנו לא יכולים להתעלם מהעובדה הזאת.

<בני ג'אג'אטי: אנחנו מגנים את האלימות נגד המורים ואנחנו קוראים ופועלים בעצם למצוא איזשהו פתרון ביניים, אפשר לקרוא לזה ככה, של איך אנחנו בעצם מפסיקים את האלימות הזאת.

<בני ג'אג'אטי: תודה.

יעקב מרגי: רינה כהן, בבקשה.

<רינה כהן: תודה.

<רינה כהן: בשם ההתאגדות לחינוך מבוגרים בישראל ובשם המועצה הציבורית להורים בישראל פתחתי את הבוקר בברכה למורים, בפייסבוק.

<רינה כהן: אנחנו מעריכים ומוקירים את המורים כולם.

<רינה כהן: ביום כזה אדבק בגישה של סוניה, זה יום לברכות ויום להוקרות ויום לאהבה.

<רינה כהן: אנחנו כהורים, בהמשך למה שנאמר כאן, מושיטים יד למורים, רוצים להגיע לברית חינוכית, לקשר של אמון, לתמיכה אחד בשני.

<רינה כהן: איש את אחיו יעזורו.

<רינה כהן: ביחד נצליח.

<רינה כהן: תודה רבה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<תופיק מנסור: אדוני היושב ראש, הגברת יפה בן דוד מזכ"לית הסתדרות המורים, חברי כנסת נכבדים, עמיתיי המנהלים, יקיריי המורים והמורות, תלמידים נכבדים.

<תופיק מנסור: זהו יום חג, יום גדול שאנחנו בשם סניף של עכו, בשמו של דוד מזוז שמאחלים לו רפואה שלמה, מאחלים לכל המורים קידמה, שגשוג והצלחה במערכת החינוך.

<תופיק מנסור: רבותיי, רק להזכיר לכם שאנחנו בחברה הישראלית עתירת הידע, עם ההייטק, עם הסטרטאפים המפותחים ביותר, עם הרפואה העמוקה והמתפתחת, עם הפיתוח והמחקר שלנו, התוצרים האלה הם פרי אדם של מורים עם תשוקה בלתי נלאית, ומכאן אני מזמין את כולנו גם בגישה חיובית להחזיר עטרה ליושנה.

<תופיק מנסור: אני חושב שהמורה, מגיע לו, שוב פעם אדוני היושב ראש, מבירא עמיקתא לאיגרא רמא כמו שהיינו רגילים לזה.

<תופיק מנסור: בהצלחה לכולם וחג שמח.

יעקב מרגי: יהודה בן יוסף, בבקשה.

<יהודה בן יוסף: שמי יהודה בן יוסף, אני יושב ראש ועד המנהלים של העיר ירושלים ופעיל בהסתדרות המורים ומנהל מרכז חינוכי טיפולי בירושלים שנקרא "בית הצייר", מוסד לחינוך מיוחד של ילדים עם הפרעות התנהגות קשות, רק שקל וחומר, מה שקורה בחינוך הרגיל, תאר לך שאנחנו בחינוך המיוחד קולטים את כל הנערים שעשו בעיות קשות במערכת החינוך ובאמת רמת האלימות היא גבוהה מאוד.

<יהודה בן יוסף: אני מברך אותך על החוק הזה.

<יהודה בן יוסף: אני חושב שהוא במקומו.

<יהודה בן יוסף: אני מבקש ממך, אם תוכל להתייעץ איתנו.

יעקב מרגי: יהיה דיון.

יעקב מרגי: אין חוק שעובר בלי דיון ציבורי.

<יהודה בן יוסף: אז אני אשמח מאוד שתזמין אותנו, כי מה שקורה בחינוך המיוחד, שמחזיקים את הילדים היותר אלימים מאשר בחינוך הרגיל.

<יהודה בן יוסף: הסיפור שם הוא קשה מאוד.

<יהודה בן יוסף: מורים, מדריכים, סייעים, יועצות, עובדים עבודה קשה מאוד, קרא לזה עבודת קודש ללא שכר, אני מתחבר אליה בצורה טובה.

<יהודה בן יוסף: אני חייב לומר לסוניה שאני צועד איתה חמש עשרה שנה, שאין אדם ראוי ממנה באמת לשמוע את הטענות שלנו, אז כאן מאנשי ירושלים, אומר לך הרבה תודה.

<יהודה בן יוסף: אני תמיד יודע שיש אצלך אוזן קשבת המטפלת היטב במורים שלנו ובנו.

<יהודה בן יוסף: נאמר הרבה תודה לך ולכל הצוות המבורך שלך.

<יהודה בן יוסף: יחד עם זאת, יש הרבה מורים שעובדים בחלקיות משרה.

<יהודה בן יוסף: יש אצלי מורים שנאלצים לעשות עבודות מזדמנות כדי להביא פרנסה הביתה, לעבוד בהמון עבודות, משיעורי עזר, מניקיון בתים, כן, כפי שאתה שומע, בכל תחום, כי למורים קשה היום להתפרנס.

<יהודה בן יוסף: השכר של מורה מתחיל היום הוא קשה מאוד, אז עד כמה וכמה שאין מספיק תקנים ומורים משתכרים בחלקיות משרה.

יעקב מרגי: אין ספק, אמרנו בדברי הפתיחה.

יעקב מרגי: באמת זה יום של הצדעה.

יעקב מרגי: מוטי סאמת.

<מוטי סאמת: שלום לכולם, מוטי סאמת, יושב ראש הסתדרות המורים בירושלים, איש חינוך, מנהל, מפקח ארצי בעבר.

<מוטי סאמת: ישבתי איתך בוועדת החינוך לא מעט פעמים.

<מוטי סאמת: שני דברים אני רוצה לומר.

<מוטי סאמת: הבוקר התקשרה אלי מורה.

<מוטי סאמת: למה אני מעלה את זה?

<מוטי סאמת: כי אם נדבר על אלימות ובעבר הייתה אילמות, אני שמח שהיום אין אילמות על השולחן.

<מוטי סאמת: פן חדש במערכת האלימות במדינת ישראל.

<מוטי סאמת: אומרת לי מורה, תלמיד שצילם אותה בזמן שיעור במצב מסוים, וצילם בית הספר בהפסקה במצב מסוים, והאימא מאיימת עלי שתפרסם את זה כאשר היא תמצא נכון והיה ואם יעשה כך וכך.

<מוטי סאמת: מר מרגי, למה אני מעלה את זה?

<מוטי סאמת: כאשר יהיה דיון אמיתי על פתרונות לאלימות, זוהי דוגמא אחת שמטרידה אותנו, כי זו אלימות שקטה ומסוכנת היום, סמטרפונים בבתי ספר.

<מוטי סאמת: זה דבר ראשון.

יעקב מרגי: גם לכך נדרשנו ונידרש כנראה.

<מוטי סאמת: הדבר השני, העליתי אותו בעבר, אני מעלה אותו.

<מוטי סאמת: השחיקה במערכת החינוך היא גבוהה.

<מוטי סאמת: הצעתי אותה בזמנו ליובל רכלבסקי ושמשון שושני שירות לאומי בגיל 55, פרישת מורים אחרי שלושים שנות עבודה, לצאת לפרישה בגיל 55 לאחר שלושים שנות ותק ב-70% ושנתיים שירות לאומי, כל אחת תתרום שעתיים שבועיות בבית ספרה במקצוע הכי טוב שהיא לימדה בצורה פרטנית.

<מוטי סאמת: מצאנו ש-80,000 שעות לשנה במערכת החינוך, אנחנו נחסוך אם נעשה את זה למשך שנתיים.

<מוטי סאמת: כתבתי על זה חוברת, אני לא מלאה אתכם כרגע.

<מוטי סאמת: הרעיון, אני מבקש שהוא יתפתח, כמו בצבא, מורים שהגיעו לתקופת שחיקה אחרי שלושים שנות עבודה, בגיל 55 – 70%, שנתיים התנדבות חובתית, זאת אומרת ללא שכר אבל עם ביטוח.

<מוטי סאמת: שעתיים בכל בית ספר.

<מוטי סאמת: תראה מה זה יעשה למערכת, איזה חסכון של שעות זה ייתן למערכת, מקום לדיון לא היום ביום חג המורה.

<מוטי סאמת: אני חושב ששחיקה בעבודה צריכה לבוא לידי ביטוי.

יעקב מרגי: הכלה שלי לומדת הוראה באחת המכללות לחינוך.

יעקב מרגי: שאלה אותי, על איזה נושא אתה ממליץ לעשות עבודה?

יעקב מרגי: אמרתי לה, שחיקת מורים.

<מוטי סאמת: כל הכבוד.

יעקב מרגי: חלאילה כמאל, בבקשה אדוני.

<כמאל חלאילה: אני כמאל חלאילה, מנהל בית ספר וגם נציג הסתדרות המורים.

<כמאל חלאילה: כל פעם שאני שומע חברי כנסת ושרים, כולם, היו להם מורים וכולם זוכרים את המורה הטוב, אבל כשמגיעים לתכל'ס, להחלטות ענייניות והחלטות שיכולות באמת להרים את מעמדו של המורה, כולם חוזרים אחורה, למה?

<כמאל חלאילה: אני לא יודע, אז הם שוכחים את המורים שלימדו אותם ושוכחים את המורים שנתנו להם ושוכחים את המורים שהשאירו אצלם חותם.

יעקב מרגי: זה הומור.

יעקב מרגי: אתה יודע, יש לי בכניסה לחדר שלט ממוסגר – דברים שלא לימדו אותי בבית הספר.

יעקב מרגי: הם באים לכאן, הם מבינים מה לא לימדו אותם.

<כמאל חלאילה: שוכחים מה לימדו אותם וזה מצער מאוד שאנחנו מגיעים למצב כזה ששכרו של המורה נמוך משכרם של הרבה מורים במדינות העולם המפותחות, וישראל אומרת כל הזמן על עצמה שהיא מדינה נאורה, מפותחת ומדינה דמוקרטית ונותנת לאנשים שלה לחיות, לאנשים שעושים את עבודת הקודש.

<כמאל חלאילה: פעם אחת בוא נשנה את זה, עושים עבודת קודש עם שכר ראוי.

<כמאל חלאילה: לדעתי אנחנו לא צריכים רק בדיבורים, אנחנו צריכים במעשים.

<כמאל חלאילה: במעמד החגיגי הזה, כן אני מצטרף אליכם ולברכות שאנחנו מברכים את המורים, אבל אנחנו גם צריכים לראות את כל קצוות החברה ואת כל מה שיש בחברה הישראלית.

<כמאל חלאילה: יפה אמרה דבר יפה.

<כמאל חלאילה: יש מחבואים ויש מקומות נסתרים.

<כמאל חלאילה: אדוני היושב ראש, הלוואי שחברי הכנסת הערביים היו נשארים.

<כמאל חלאילה: הייתי אומר להם, יותר מ-50% מהאוכלוסייה הערבית מתחת לקו העוני.

<כמאל חלאילה: הילדים של האוכלוסייה הערבית מתחת לקו העוני, יותר מ-50%.

<כמאל חלאילה: איך תרצו עם יותר מ-50% מתחת לקו העוני שיעשו את כל המבחנים, פיזה וכל הדברים העולמיים שאתם מתמודדים איתם?

<כמאל חלאילה: או שאתם עושים מבחנים רק לשכבות החזקות ואז אתם מתמודדים עם המדינות הנאורות והמפותחות או שאתם אומרים, רבותיי, רגע, בואו ננקה מה שיש בבית, בואו נעשה סדר אצלנו בבית.

יעקב מרגי: אתה נוגע בכלל בסוגיית הפערים בחינוך.

יעקב מרגי: מדינת ישראל מובילה בפערים בחינוך.

<כמאל חלאילה: מובילה בפערים וזה מצער מאוד שאנחנו צריכים להגיע ליוזמת חוק שהיא תגן על המורים ועל עבודת הקודש הזו.

<כמאל חלאילה: אם אנחנו נוגעים בעבודת הקודש ונוגסים בה, אז חבל מאוד שאנחנו צריכים להגיע לזה.

יעקב מרגי: א', תודה.

יעקב מרגי: דווקא חברי הכנסת הערביים הלכו.

<כמאל חלאילה: אמרתי, הלוואי שהיו נשארים.

יעקב מרגי: הם הולכים לדיונים אחרים, הם לא הלכו לטייל.

יעקב מרגי: יש מספר דיונים.

יעקב מרגי: זה יום עמוס.

יעקב מרגי: אני אומר לך, הם מציפים את הבעיה.

יעקב מרגי: אם נדבר כרגע על המגזר, הם אומרים את זה וזו טענה צודקת.

יעקב מרגי: קודם כול משרד החינוך, כדאי שבכלל יעשה עבודת מטה בקטע של מכסות להכשרת מורים למגזרים מסוימים ועידוד איפה שחסר, כי יוצא שבמכללות הערביות מכשירים, מוציאים הסמכות לאבטלה.

יעקב מרגי: גם רמתם של המורים המוכשרים, כנראה יש בעיה מובנית במכללות להוראה, שגם סוגיה זו על שולחן הוועדה ואנחנו נידרש לה.

יעקב מרגי: יש עוד סוגיה שצריך לברר אותה.

יעקב מרגי: השפה הנלמדת היא לא השפה המדוברת ויש קשיים אובייקטיביים, אבל זו לא הנקודה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מיקי זוהר בא לכבד אותנו ורוצה להמשיך הלאה.

מכלוף מיקי זוהר: באתי לכבד בפרט את חברתי, בת עירי, יפה בן דוד שכולנו שמחנו לרגל בחירתך ואין לי ספק שהארגון זכה באישה שתריץ אותו קדימה, אז אני קודם כול שמח להיות כאן וכמובן לכלל המורים במדינת ישראל שלעניות דעתי הם אחד מהיסודות המרכזיים בבניינה של האומה הזו, שבעצם יקבעו האם עתידנו הוא עתיד טוב, של ילדים מחונכים, של ילדים מצליחים, של ציבור שמשגשג ופורח.

מכלוף מיקי זוהר: חשיבות המורה בעיניי, יש לה ערך לא פחות מחשיבות הצבא של מדינת ישראל, כי כפי שהצבא מגן על החוסן הביטחוני שלנו, המורים יגנו על החוסן האינטלקטואלי שלנו, על ההון האנושי שלנו, ועל כן יש מספר דברים שאני מתכוון לקדם והדבר הראשון זו חקיקה שאני וחברתי יפה שוקדים עליה, כדי קודם כול להגן על המורים, להגן על מקרי תקיפות שנתקלנו בהם לאחרונה, שיצרה איזושהי, מה שנקרא אווירה, שאומרת שלפגוע במורה פיזית זה לא דבר כל כך נורא, והדבר חייב לצאת ולעבור מן העולם ואנחנו נילחם בתופעה הזאת גם באמצעות חקיקה, באמצעות החמרת ענישה, באמצעות פעולות שלא ישאירו מקום לספק, שאם תלמיד חלילה יפגע במורה, המחיר לכך יהיה כבד מנשוא.

מכלוף מיקי זוהר: זה עניין אחד.

מכלוף מיקי זוהר: עניין שני שלעניות דעתי הוא קריטי זה שכר המורים שהיום מצוי ברף מאוד נמוך.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו צריכים במקצוע הזה אנשים טובים.

מכלוף מיקי זוהר: כדי להביא למקצוע הזה אנשים טובים, כדי להשאיר במקצוע הזה אנשים טובים כמוכם שמצויים בו כיום, צריך להצדיק את זה מבחינת השכר, כי בסוף אנשים שרוצים לבחור מקצוע, הם עושים שיקול כלכלי, מה שווה להם יותר לעבוד, לא רק עניין פטריוטי, כי רוב המורים בעיניי הם פטריוטיים בהתאם לשכר שהם מקבלים, אבל גם צריך את העניין הכלכלי, אז את הסוגיות האלו אנחנו כן מתכוונים לקחת על עצמנו ובעזרת השם גם נעשה את זה ובעזרת השם גם נצליח.

יעקב מרגי: אנחנו מודים לך, חברי, מיקי זוהר.

יעקב מרגי: בבקשה גבירתי, ספיר.

<ספיר בלוזר: תודה.

<ספיר בלוזר: נעים מאוד, קוראים לי ספיר בלוזר, אני מיוזמת יום המורה.

<ספיר בלוזר: לפני חמש שנים התכנסנו כמה חברים צעירים וחשבנו מה אנחנו יכולים לעשות כאזרחים שהם לא מורים כדי קצת לשפר את מערכת החינוך כדי להודות למורות ומורים ועוד הרבה מאוד אנשי חינוך שעושים עבודה מדהימה לאורך שנים, ואמרנו לעצמנו, בואו ננסה לעשות איזשהו יום שהוא פשוט יום הוקרה, יום שאומרים בו תודה, יום המורה.

<ספיר בלוזר: מאוד מרגש אותי חמש שנים אחרי לשמוע את כל הדוברים והדוברות הנכבדים פה מברכים בברכת יום חג המורה שמח.

<ספיר בלוזר: חשוב לי להודות לכבוד היום הזה גם למשרד החינוך וגם להסתדרות המורים וגם לוועדת החינוך שכבר שנים מלווים את היום הזה ומעורבים ושותפים ומובילים בו.

<ספיר בלוזר: כבוד חבר הכנסת מרגי, אנחנו יודעים שבכם תלויה יצירת המציאות של להפוך את היום הזה שהוא יום שכולנו בוחרים לחגוג, ליום מעוגן, יום חג רשמי במדינת ישראל.

יעקב מרגי: בכנסת הוא כבר רשמי.

<ספיר בלוזר: אז בכנסת הוא רשמי ואני מאחלת לנו שלכבוד יום המורה השישי בשנה הבאה הוא יהיה גם מעוגן בלוח החגים, ויום מורה שמח לכולם.

יעקב מרגי: יפה, תודה רבה לך.

יעקב מרגי: יוסי קורן.

<יוסי קורן: אני יוסי קורן, מגיע מקריית שמונה, יושב ראש הסניף.

<יוסי קורן: אני גם שמח ומלא הערכה על הבחירה של הגברת סוניה פרץ.

<יוסי קורן: אין ראויה יותר ממנה לשמש בתפקיד הזה.

<יוסי קורן: יחד עם זאת, נכון שהיום אדוני, זה לא מקום להעלות הרבה טענות, זה יום חג, אבל חשוב להדגיש שאנחנו נמצאים בצומת, הסתדרות המורים, ויש ארגון המורים.

<יוסי קורן: אני מברך את המזכ"לית שלנו שבוחרת בדרך היושרה, המחשבה, התחשבות מלאה בילדים הקטנים, בילדים של כיתות א', רק אני מציע לך ולחברך לא להתבלבל לגבי הכוונות שלה ולהוכיח שהדרך שלה והדרך שלנו, של לא להחריף את המאבק - - -

יעקב מרגי: היא תוכיח לכם שזו הדרך הנכונה.

<יוסי קורן: לכם יש משימה כחברי כנסת, לעשות את כל מה שאפשר, כי תסכים איתי, בכל הדיון פה כולם אמרו את המשפט - מעמדו של המורה ושכרו זה הולך ביחד.

<יוסי קורן: גם חבר הכנסת אמר את זה, אז אני ביום החג הזה רוצה להודות לך ואני מקווה שתיתנו לנו את הכוח הציבורי שיוכיחו שאנחנו ללא שביתה השגנו את הדברים הטובים ביותר למורים.

יעקב מרגי: תודה רבה לך שבאת מקריית שמונה לכאן.

יעקב מרגי: כרמלה קופלד, בבקשה.

<כרמלה קופלד: כרמלה קופלד, חברת הנהלת הסתדרות המורים, ממלאת מקום ראש סניף גוש דן.

<כרמלה קופלד: אני אשת חינוך ותיקה, מורה, מנהלת, מנחה מחוזית ובכל מיני צמתים אני משמשת ושימשתי.

<כרמלה קופלד: אני שומעת, קודם כול האווירה כאן מאוד חגיגית.

<כרמלה קופלד: אדוני יושב ראש הוועדה, אני מאוד מודה לך על ההתכנסות הזו, ההתייחסות הזו למעמד המורה.

<כרמלה קופלד: אני חושבת שכל מה שנאמר כאן על ידי כל החברים, בעיקר על ידי חבר הכנסת כהן שיצא, באמת כולם בדעה אחת שיש לכבד את המורה, אין ויכוח, אבל קרה לנו משהו בחברה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו בעד חובה לכבד את המורה, לא יש את לכבד את המורה, חובה לכבד את המורה.

<כרמלה קופלד: חובה, כולנו יודעים, אבל דה פקטו זה לא מה שקורה לדאבוני הרב.

<כרמלה קופלד: אנחנו הגענו לחינוך מתוך שליחות.

<כרמלה קופלד: המשכורות כפי שנאמר כאן, ידועות לכולם.

<כרמלה קופלד: תנאי העבודה, גם הם ידועים.

<כרמלה קופלד: הכבוד בשפל.

<כרמלה קופלד: אנחנו שק חבטות של החברה הישראלית על כל החוליים, על המורה.

<כרמלה קופלד: יש לי כמה השגות.

<כרמלה קופלד: קודם כול הבית, רבותיי.

<כרמלה קופלד: לפני שהילד בא למערכת החינוך, הוא גדל בבית.

<כרמלה קופלד: לדאבוני הרב גם הבית וגם המשפחה התרוקנה מאותן סמכויות שהיינו רגילים בעבר ואני חושבת שההורים, גם הם צריכים לעבור איזושהי מעבדה פנימית של חינוך וגבולות לתת לילדים, מה מותר ומה אסור.

<כרמלה קופלד: מדברים כל הזמן על אלימות.

<כרמלה קופלד: זאת מחלה שאני עדיין לא יודעת איך נתגבר עליה, אבל חברים, הלשון, השפה, התרבות.

<כרמלה קופלד: עד שאנחנו מגיעים לאלימות, כל צורת הדיבור, כל האינטונציה של כולנו, ולדאבוני הרב גם הכנסת לא משדרת את אותו מודל לחיקוי כמנהיגות במדינה שלו.

יעקב מרגי: לא מציע לך להדליק ערוץ 99 בלילה.

יעקב מרגי: רק בבוקר תראי את הוועדות, זו הנאה.

<כרמלה קופלד: אני מסתכלת בעיניים בוחנות ובודקת ושומעת ורואה וכואב הלב, כי באנו לכאן לבנות ולהיבנות בה מתוך שליחות ומתוך אמונה אמיתית לתת חינוך הוגן, ישר ואמיתי לילדים שלנו.

<כרמלה קופלד: ההורים, והכי גרוע, שאין לנו גם כלים להתמודד עם אותה אלימות.

<כרמלה קופלד: למורה אסור כלום, אז איך אנחנו יכולים להגיע לאיזה שהן החלטות שיש להן מה לומר?

<כרמלה קופלד: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אין ספק שאנחנו לא חיים בעולמות סגורים ואטומים.

יעקב מרגי: השיח בחברה הישראלית, השיח בפרלמנט, השיח בסלון, ואני תמיד אומר בדיונים סיפור שסיפרו לי באחת הסדנאות לחינוך ילדים.

יעקב מרגי: המרצה הביא את זה בהומור.

יעקב מרגי: הוא אמר, הורה בא לאסיפת הורים, המורה אומר להורים, תעשו לי טובה, כשאתם מתווכחים ביניכם ואת מטיחה בחמתך והוא מטיח בחמותו, לא בנוכחות הילדים כי הם באים לספר לי הכול, אז ההורה אומר למורה אחר כך בפגישה אישית, תעשי לי טובה, כשאת מרכלת על המורה השנייה בפני המורה השלישית, גם מספר לי הכול.

יעקב מרגי: אני אומר את זה בהומור.

יעקב מרגי: אין ספק שלמורה יש תפקיד חשוב ומרכזי, אבל אסור לנו לזרוק הכול על המורה.

יעקב מרגי: לעיתים אנחנו באים וזורקים הכול על המורה.

יעקב מרגי: זו מערכת חינוך.

יעקב מרגי: לא לחינם קוראים לה מערכת החינוך.

יעקב מרגי: זה הורים, ילדים, מורים, הנהגה, אווירה בית ספרית, אווירה בחברה הישראלית.

יעקב מרגי: השיח הוא אלים לצערנו הרב, אבל אסור לנו שזה יחלחל למסגרות החינוכיות, ואני אומר לכם, המורים הם ההון האנושי.

יעקב מרגי: אין ספק בתחרותיות שיש בחברה הישראלית והרצון של כל אחד להתעשר בשנתיים הראשונות של החיים שלו אחרי שהוא התחתן.

יעקב מרגי: הזוגות הצעירים של היום רוצים שיהיה להם הכול, לכן הם מחפשים גם אפיקים ומקצועות שהם מייד מכניסים.

יעקב מרגי: אנחנו כמדינה חייבים לשים את המורה במרכז ואני לא אומר את זה בגלל שזה יום חג של המורים.

יעקב מרגי: לא מחניף לכם.

יעקב מרגי: מי שמכיר אותי, לא יודע להחניף.

יעקב מרגי: כשיש ביקורת, אני שם אותה בפנים בלי לעשות חשבון.

יעקב מרגי: לא בגלל שזה יום המורה אני אומר זאת.

יעקב מרגי: אני מאמין בכך.

יעקב מרגי: אני חושב שהמורים הם ההון האנושי והם צריכים לקבל את התמורה הראויה לכך, לתת להם את הכלים הכי מיטביים כדי שיעבירו את המסרים החינוכיים ואת החומר הנלמד בצורה היעילה ביותר.

יעקב מרגי: גם הכשרות המורים צריכות להשתדרג וגם הסמכות המורים צריכים להשתנות והכול צריך להיות דינמי, משתנה, צופה פני עתיד.

יעקב מרגי: ברגע שתהיה תחרות על כל כיסא באקדמיה להוראה או במכללות לחינוך כל עוד הן קיימות, תהיה תחרות של שלושה-ארבעה על כל כיסא, נגיע ליעד.

יעקב מרגי: אנחנו לא שם.

יעקב מרגי: כן, הטובים לחינוך.

יעקב מרגי: צריך לתת גם שכר הוגן וראוי וגם סביבה מאתגרת, סביבה איכותית, מתקדמת.

יעקב מרגי: אני חושב שימים כאלה עוזרים.

יעקב מרגי: זה לא רק לשחרר כיתות שלנו ושלכם, לתת לכם תחושה שיש הערכה.

יעקב מרגי: ימים כאלה מביאים עוד שיפור, עוד חומר למחשבה גם בידי מקבלי ההחלטות, גם בידנו, אנחנו כנבחרי ציבור וגם בידי הנבחרים שלכם בהסתדרות המורים.

יעקב מרגי: שוב תודה, יפה, על השותפות, שותפות שהלכה והתחזקה.

יעקב מרגי: אני אמרתי ביקורת על נוכחות בוועדה.

יעקב מרגי: הביקורת שלי יותר על ארגון המורים.

יעקב מרגי: הסתדרות המורים בקדנציה הקודמת הייתה לא מספיק והערתי תמיד.

יעקב מרגי: נציגי מועצת התלמידים, שזה על זמן הלימודים שלהם מופיעים בוועדות החינוך.

יעקב מרגי: היום מופיע אחד מחיפה, למחרת זה מתל אביב.

יעקב מרגי: מחלקים את העבודה ביניהם.

יעקב מרגי: אכפת להם כי זה מעצב את פני מערכת החינוך.

יעקב מרגי: אני מודה לך יפה שלאחרונה באמת מצאת לנכון לשים יחידת קשר שנוכחת כאן יום-יום, שעה-שעה.

יעקב מרגי: אני חושב שזה מבורך, זה תורם למערכת החינוך, תורם למורים, תורם לילדים, תורם לחברה בישראל.

יעקב מרגי: בדרך כלל אני בבית אומר את המילה האחרונה וגם בוועדה, אבל היום אני אתן ליפה לסכם את הדיון.

<יפה בן דוד: משפט לפני שאסכם.

<ד"ר מולה: שלום לכולם, אני ד"ר מולה מסניף נהריה, סגן של יקי גוב ארי.

<ד"ר מולה: אנחנו ניתן אמון ביפה בן דוד.

<ד"ר מולה: אני תקווה כי הקשר החי בין הסתדרות המורים לכנסת יתהדק יותר ויותר.

<ד"ר מולה: אני חושב שאם חברי הכנסת יתמכו במורים, זה קידום מעמד המורה מבחינה כלכלית, מבחינה חינוכית.

<ד"ר מולה: אנחנו צריכים לתמוך בו למרות שאנחנו לא מפלגה כלשהי.

<ד"ר מולה: אנחנו צריכים לתמוך בו בבחירות הבאות, שכל חברי הכנסת ידעו.

יעקב מרגי: תתמכו בכנסת.

יעקב מרגי: יש כאלה שלא תומכים בכנסת.

<ד"ר מולה: חג שמח לכולם.

<קריאה: הוא עושה איתך דין.

יעקב מרגי: לא, אני לא עושה דין, אני עובד לשם שמיים.

יעקב מרגי: אמר לך השר בתחילת הדיון.

יעקב מרגי: בבקשה.

<יפה בן דוד: טוב, אז בהחלט זה יום חג לעובדי הוראה וביום חג אומרים גם תודות.

<יפה בן דוד: אני קודם כול רוצה להודות לך, ידיד אמת ורע וחבר עבור ציבור עובדי ההוראה במדינת ישראל, יושב ראש ועדת החינוך, רבי יעקב מרגי, באמת על עבודתך הנאמנה, המסורה, ואני בטוחה שנמשיך לשתף פעולה לטובת כלל עובדי הוראה.

<יפה בן דוד: לידידי, חברי, לבן עירי, חבר הכנסת מיקי זוהר שגם בא מקריית גת, צמח מקריית גת, עושה עבודת קודש גם עבור העיר וגם עבורנו, ציבור עובדי הוראה, שהצטרפת לחוק שאותו מוביל יושב ראש הוועדה, יעקב מרגי.

יעקב מרגי: ולוחם לצדק חלוקתי.

<יפה בן דוד: נכון, ושוויוני, ואנחנו נמשיך לשתף פעולה.

<יפה בן דוד: אני רוצה לסכם בנימה חיובית ולהגיד גם תודה לכל ציבור עובדי הוראה במדינת ישראל, למורים, מורות, גננות, מנהלות, יועצות, סגנים, סגניות וכל ציבור עובדי הוראה שמכיל את כולם.

<יפה בן דוד: תודה וברכה על כך שבחרו במקצוע ההוראה כמקצוע שעושים אותו בשליחות רבה עם מסירות, עם נתינה אין סופית, עם אהבה רבה.

<יפה בן דוד: אני רוצה לאחל לכולנו, לכל מערכת החינוך במדינת ישראל, שהשנה הבאה, א', תהיה נטולת אלימות ושתמשיך למנף את הערכים החשובים, הערכיים של חינוך בישראל.

<יפה בן דוד: אנחנו גם נשתף פעולה עם הרשויות.

<יפה בן דוד: יש ראשי רשויות שקוראים על שם רחובות, על שם מנהלים, על שם מורים באמת שהטביעו את חותמם במערכת החינוך בעירם ואנחנו נמשיך גם לעשות ולשתף פעולה.

<יפה בן דוד: אני חושבת שזה גם צעד מאוד חיובי ובאמת אקט מאוד חשוב שרשות מודה לאיש חינוך.

<יפה בן דוד: לסיכום, אני שוב רוצה להודות לכל מי שהגיע, כל אחד לפי תפקידו, לפי מעמדו כדי לכבד את יום המורה, את יום הגננת, את ציבור עובדי הוראה ולהוקיר אותם על עבודתם.

<יפה בן דוד: אנחנו מפה רוצים לשלוח להם ברכה חמה, שימשיכו בעשייתם החינוכית, שימשיכו לעשות ולהצליח בעזרת השם ויהיו ברוכים כולכם.

<יפה בן דוד: תודה לך, אדוני.

יעקב מרגי: תודה רבה לך, תודה רבה לכולם.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.