הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 286, 2017-12-04 12:00

שלי יחימוביץ': אנחנו פותחים את הדיון בנושא ליקויים באספקת שירותי רפואה לחיילי צה"ל – דו"ח מבקר המדינה 67ב', המדבר על השירות הרפואי לחיילים בשירות חובה, אבל גם נוגע בעקיפין בשירות רפואי לחיילי קבע ולכל התנודות שחלו בעניין הזה, לרבות מה שהדו"ח מכנה מיקור חוץ.

שלי יחימוביץ': אני האחרונה לצדד במיקור חוץ, אבל במקרה הזה לא מדובר במיקור חוץ לאיזה גוף פרטי, אלא ל-Outsourcing לקופת חולים כללית, שבה החיילים היו מבוטחים.

שלי יחימוביץ': סליחה, לקופות החולים בכלל, לאו דווקא לקופת חולים כללית.

שלי יחימוביץ': לקופות החולים, שבהן היו החיילים מבוטחים קודם לכן וגם יחזרו להיות מבוטחים בהן אחרי השירות הצבאי.

שלי יחימוביץ': לפיכך אני לא רואה מקום להתייחס לאותו ניסוי שנעשה בשנים 2010 עד 2013, שבו הועבר הטיפול הרפואי בחיילים לקופות החולים.

שלי יחימוביץ': אני לא רואה בזה Outsourcing במלוא מובן המילה, אלא החלטה שיש בה היגיון רב ואני מניחה שהיא גם נבדקה ביסודיות לפני שנעשה המהלך הזה.

שלי יחימוביץ': דו"ח המבקר לא בחן - - -

<יוסי ביינהורן: אבל זה לא מה שהדו"ח אומר.

שלי יחימוביץ': תיכף אני אתן לכם לפרט.

שלי יחימוביץ': אני לא אקח לכם את פירוט הדו"ח, חס וחלילה.

שלי יחימוביץ': אני רק אומר שדו"ח המבקר לא בחן את האיכות של הטיפול הרפואי, האם הרופאים היו טובים או לא טובים או האם הטיפול היה טוב או לא טוב, מהסיבות שהם יסבירו כאן וזה גם הגיוני.

שלי יחימוביץ': הם בדקנו את הדבר שהוא לכאורה נשמע שולי וזה זמינות, אבל זה מאד מאד לא שולי.

שלי יחימוביץ': כי ברגע שהשירות הרפואי הוא לא זמין וחיילים לא מקבלים את הטיפול הרפואי שהם זקוקים לו, אז גם אם זה מחלות פשוטות וקלות, כמו שפעת, הם מדביקים את סביבתם ולא מקבלים טיפול רפואי ואנחנו עדים לגלים של הדבקות.

שלי יחימוביץ': או לחילופין אם מדובר במשהו יותר רציני, מדובר באנשים צעירים שלא מייחסים משקל רב לבריאותם העתידית לעתים קרובות - זה דבר שהוא מגיע עם הגיל - ואז לפעמים בעיה מאד מאד משמעותית לא נפתרת ואחר כך יכולות להיות לה תוצאות חמורות ביותר ופגיעה בבריאותם ואולי אפילו בחייהם של אנשים צעירים שבאו לשרת את המדינה.

שלי יחימוביץ': אין שום ספק שלסוגית הזמינות יש השלכות מרחיקות לכת על גורלם של החיילים ואנחנו נעסוק עכשיו בתוצאות ומסקרנות הדו"ח וגם ננסה לבדוק עם הנציגים של משרד הביטחון ומשרד הבריאות בעיקר, מה נעשה מאז.

שלי יחימוביץ': האם אנחנו כבר רואים איזה שהוא פתרון או איזה שהוא כיוון באופק.

שלי יחימוביץ': מי מהמבקר מציג את הדו"ח?

<יוסי ביינהורן: אני אציג בקצרה.

שלי יחימוביץ': בסדר גמור.

שלי יחימוביץ': תת אלוף במילואים יוסי ביינהורן ומנהל החטיבה לביקורת מערכת הביטחון, בבקשה.

<יוסי ביינהורן: אוקיי, ראשית גברתי יושבת הראש אני אציג את הצוות שערך את הביקורת.

<יוסי ביינהורן: מנהלת האגף ירדנה דורון, יעקב מושקוביץ שמכונה מושקו ואפרת שנמצאים איתנו.

<יוסי ביינהורן: כפי שגם פתחת גברתי, בסופו של דבר אנחנו כמשרד מבקר המדינה, חלק מהמטלות שלנו מסתכמות בנושא שקשור לזכויות הפרט והארגון הגדול והענק הזה שנקרא צה"ל, מקבל לתוכו כל שנה אלפים של חיילים צעירים שמגיעים מביתם וההורים ששלחו אותם לצה"ל מצפים שצה"ל ישמור עליה, ואני אגיד את זה בצורה הכי פשוטה.

<יוסי ביינהורן: חלק ממה שישמור עליהם זה שהם יקבלו שירות רפואי טוב וזמין.

<יוסי ביינהורן: ולכן החלטנו שזה יהיה אחד מהנושאים שנעסוק בהם והסתכלנו ובחנו את עצמנו, כפי שגם ציינת, על מה נוכל להסתכל כמבקרים, על עניין של השירות הרפואי.

<יוסי ביינהורן: הגענו למסקנה שבאמת בתחום של איכות הטיפול, ואגב המסקנה הזאת הגיעה לא רק בגלל שאנחנו מקצועית לא יכולים כל כך להתמודד עם זה, אלא גם מתוך החומר שראינו בפנינו, הבנו שזאת לא הנקודה העיקרית שחיילים בסקרים שונים מתלוננים עליה, אלא באמת על בעיית הזמינות.

<יוסי ביינהורן: לכן הלכנו לכיוון הזה ובחנו את עצמנו קודם כל בשאלה איפה החיילים מקבלים את השירות.

<יוסי ביינהורן: ראינו כשהתחלנו את הביקורת, שאכן כמו שצוין פה, בשנת 2010 הייתה החלטה של צה"ל, של סגן הרמטכ"ל בצה"ל, לצאת למיקור חוץ לחיילים בשירות החובה.

<יוסי ביינהורן: חיילים עורפיים בשירות החובה.

<יוסי ביינהורן: לא חיילים - - -, חיילים עורפיים.

<יוסי ביינהורן: ובשנת 2013, כדי לקצר, התקבלה החלטה הפוכה, להחזיר את החיילים אל תוך צה"ל, כששתי הסיבות העיקריות שמונחות ביסוד ההחזרה, היא אחת העלייה הדרמטית לכאורה בגימלים, והנתונים נמצאים בדו"ח.

<יוסי ביינהורן: הדבר השני זה שליטה של מפקדים על החיילים.

<יוסי ביינהורן: בסקרי שביעות הרצון שראינו, שעשה מקרפ"ר פעם אחת לפני מיקור חוץ ופעם אחרי מיקור חוץ, ראינו פער מאד גדול בשביעות הרצון של החיילים.

<יוסי ביינהורן: בשנת 2012, כאשר זה היה במיקור חוץ – 84% מהחיילים מסרו שיש להם שביעות רצון גבוהה.

<יוסי ביינהורן: כאשר אנחנו מפלחים את זה אז עיקר ההתייחסות של החיילים שוב, זה לא לאיכות הטיפול אלא זה לזמינות שלו; ובשנת 2015, כאשר זה כבר חזר לצה"ל, אז 19% בלבד אמרו שהם מרוצים.

<יוסי ביינהורן: זה פער ענק שמצביע באמת על הבדל.

<יוסי ביינהורן: הסיבות, אני חוזר אליהן, שהחליטו בצה"ל להחזיר זה א' הגימלים ו-ב' השליטה.

<יוסי ביינהורן: אנחנו שואלים את השאלה כביקורת ופה אני מתייחס למה שאמרתי קודם – האם עבודת המטה שהביאה להוצאת מיקור החוץ הייתה מספיק יסודית.

<יוסי ביינהורן: כי אם היא הייתה יסודית, - - - שאלות כאלה, על פניו נראות שאלות בסיסיות שהיה צריך לשאול אותן - מה יקרה לגימלים ומה יקרה לשליטה.

<יוסי ביינהורן: כלומר דברים ברורים לכל קצין בצבא.

שלי יחימוביץ': אתה יכול להבהיר את סוגית השליטה.

שלי יחימוביץ': מה זאת אומרת שליטה?

<יוסי ביינהורן: שליטה הכוונה שחייל צריך לפנות למרפאה בחוץ.

<יוסי ביינהורן: כשהוא פונה למרפאה בתוך צה"ל הוא יודע לאיפה הוא הולך, ופה ההבדל שהוא פונה למרפאה רגילה, בחוץ והוא לא יודע מתי הוא חוזר ומתי הוא הלך.

<יוסי ביינהורן: סוגיות מהסוג הזה.

<יוסי ביינהורן: אבל אולי סגן מקרפ"ר יסביר את זה יותר טוב אחרי.

שלי יחימוביץ': אתה מבקר יוסי, אתה שואל האם נעשתה עבודת הכנה, האם לא ידעו את הדברים האלה לפני שיצאו למהלך של ה-Outsourcing, אבל אני שואלת אותך שאלה אחרת.

שלי יחימוביץ': האם נעשתה עבודת הכנה לפני החזרה, לפני הוויתור על ה-Outsourcing?

<יוסי ביינהורן: שם נעשתה אולי עבודה קצת יותר טובה, אבל אנחנו לא מבקרים בדרך כלל את ההחלטה, זאת אומרת את התהליך.

<יוסי ביינהורן: אנחנו אומרים שהתהליך של הלוך חזור, אני לא אומר את זה במילים של הדו"ח, נראה קצת תמוה.

<יוסי ביינהורן: מה עוד שאנחנו מדגישים את שביעות הרצון שהייתה כשזה היה בחוץ.

<יוסי ביינהורן: זאת אומרת היו לזה תוצרים.

<יוסי ביינהורן: היה צריך בתוך צה"ל להעמיד את הדברים אחד מול השני, אבל בסופו של דבר זה המצב.

<יוסי ביינהורן: כרגע – וזה הדבר הבא שקורה – זה שיש בצה"ל עבודה שעוד מעט נשמע איפה היא עומדת, להוציא את אנשי הקבע החוצה.

<יוסי ביינהורן: אז אם זה - - -.

<יוסי ביינהורן: לא יודע.

<יוסי ביינהורן: אני רוצה להגיד עוד דבר לפני זה.

שלי יחימוביץ': רגע, תסביר את עצמך.

<יוסי ביינהורן: אני אסביר.

שלי יחימוביץ': להוציא את אנשי הקבע החוצה זה להשאיר את חיילי החובה בתוך הבסיס ואת אנשי הקבע להוציא ל-Outsourcing.

<יוסי ביינהורן: נכון, נכון.

<יוסי ביינהורן: עכשיו, אחת מהסיבות הנוספות שהוצגו לטובת ההוצאה בשנת 2010 הייתה שאפשר יהיה לפנות רופאים לטובת החיילים הלוחמים.

<יוסי ביינהורן: מה שראינו בנתונים שמופיעים בדו"ח שזה לא כל כך קרה ו - - - לא כל כך עברו למקומות האלה - - -

שלי יחימוביץ': - - -

<יוסי ביינהורן: כן, ולכן זה לא השיג גם את המטרה הזאת ואז אנחנו שואלים את השאלה או מבקשים לפחות מהצבא לבחון את זה, האם כרגע, כאשר נעשה מיקור חוץ למשרתי הקבע, שגם אחת מהסיבות זה לשחרר רופאים, האם זה יקרה.

<יוסי ביינהורן: למה עכשיו זה יקרה.

<יוסי ביינהורן: מה השתנה שכרגע זה יקרה.

<יוסי ביינהורן: זאת אומרת צריך לקחת את זה בחשבון.

שלי יחימוביץ': ברור.

שלי יחימוביץ': אוקיי.

<יוסי ביינהורן: ועכשיו אני בא לעיקר ואני חושב שזה עיקר הדו"ח, מעבר לנושא מיקור החוץ שהוא חשוב.

<יוסי ביינהורן: חשוב איפה חיילים יקבלו השירות, אבל הזמינות היא מפתח שראינו אותה בכל הסקרים שנעשו ובכל סקר שאנחנו עשינו בעצמנו – משרד מבקר המדינה, נוכח זה שלא מצאנו סקרים כאלה במקרפ"ר.

<יוסי ביינהורן: ציפינו שכן נמצא סקרים לגבי שביעות הרצון של חיילים לוחמים.

<יוסי ביינהורן: חיילים לוחמים אין ספק שהם הבסיס החזק של צה"ל ולכן נאלצנו לעשות סקרים בעצמנו.

<יוסי ביינהורן: לרדת גם לשטח ולהיפגש עם מפקדים וחיילים ולהביא תוצאות גם למה שהחיילים הלוחמים מרגישים.

<יוסי ביינהורן: הדבר הבא שקשור לזמינות, הוא נושא השירות הטלפוני, שכולנו מכירים אותו לאו דווקא מהזמנת תורים בטלפון, אלא מכל דבר אחר.

<יוסי ביינהורן: אבל דווקא מצופה שרמת הזמינות הטלפונית להזמין תורים לרופא תהיה קצת יותר גבוהה, עם רמת בקרה יותר טובה של מקרפ"ר.

<יוסי ביינהורן: אז האחוזים פה בשנים 2014-2015 זה בשנת 2014 – 45,000 שיחות שננטשו.

<יוסי ביינהורן: מעבר ליעד - - -

שלי יחימוביץ': מתוך?

<יוסי ביינהורן: הקרפ"ר הציב לעצמו יעד שעד 15% מהנטישה זה סביר.

<יוסי ביינהורן: אנחנו מצאנו 22%.

<יוסי ביינהורן: זאת אומרת 7% ובשנת 2015 20% מעל.

שלי יחימוביץ': נטישה במהלך - - -

<יוסי ביינהורן: נטישה, אבל צריך להבין כמה שיחות.

<יוסי ביינהורן: זה 45,000 שיחות שננטשו בשנת 2014 ו-36,000 בשנת 2015.

שלי יחימוביץ': ומה היה זמן ההמתנה, שזה מתן הסתם מה שגרם לנטישה.

<יוסי ביינהורן: אוקיי, לגבי זמני המתנה, יש את הפילוח.

<ירדנה דורון: שתי ללוחמים ועד חמש דקות בממוצע ללא לוחמים.

<יוסי ביינהורן: ואחרי 2 עד 5 דקות נטשו?

<יוסי ביינהורן: כן?

<יוסי ביינהורן: חסרי סבלנות.

<יוסי ביינהורן: החיילים עסוקים, אני יודע.

<יוסי ביינהורן: מחכים להם חזרה.

שלי יחימוביץ': זה זמן המתנה סביר יחסית למה שאנחנו רגילים במוקדים טלפונים.

<יוסי ביינהורן: נכון, אז לכן הדגשתי בהתחלה שזה יפה לחייל, שהוא בדרך כלל עסוק או צריך לחזור לעסוק בעיסוקים הרגילים שלו והוא כנראה בגלל זה נוטש.

<יוסי ביינהורן: עובדה שנוטשים כל כך הרבה.

שלי יחימוביץ': זה נשמע קצת לא הגיוני, אני חייבת להגיד לכם.

<ירדנה דורון: אי אפשר להגיד, אני לא בטוחה שאפשר להגיד שאחרי שתי דקות או אחרי חמש דקות הם נטשו.

שלי יחימוביץ': לא, אני שואלת מה זמן ההמתנה למענה.

שלי יחימוביץ': בדקתם את הדבר הזה, זה obvious לבדוק את זה אם בודקים נטישה.

<ירדנה דורון: אני חושבת שבנתונים שאנחנו קיבלנו מהמוקד, אנחנו קיבלנו רק הרכב קיצון - 45 עד 60 דקות של משך זמן ההמתנה.

<יוסי ביינהורן: זאת אומרת יש גם כאלה.

<ירדנה דורון: יש גם כאלה.

שלי יחימוביץ': טוב, זה כבר מסביר נטישה, אבל לא בדקתם בעצמכם זמן המתנה?

<ירדנה דורון: אנחנו לא יכולים לבדוק.

<ירדנה דורון: אנחנו נסמכנו - - -

שלי יחימוביץ': בטח שאתם יכולים.

<יוסי ביינהורן: מה, בטלפון?

<ירדנה דורון: מה, בטלפון שלנו?

שלי יחימוביץ': כן.

שלי יחימוביץ': כמו שאתם סוקרים סקר, מה הבעיה לעשות סקר על זמן המתנה?

<ירדנה דורון: כן, אבל זה הסקר שאני עושה פעם.

<ירדנה דורון: כמה טלפונים אני יכולה לעשות?

<ירדנה דורון: פה מדובר על אלפי חיילים.

שלי יחימוביץ': אבל אתם עובדים על מדגמים.

שלי יחימוביץ': אתם עושים סקרים, אז מה הבעיה לייצר מדגם גם של זמן המתנה?

<יוסי ביינהורן: יכול להיות שאפשר היה לעשות את זה.

<ירדנה דורון: לא עשינו את זה.

שלי יחימוביץ': אף אחד לא מבקש ממך לשבת ולחייג.

<ירדנה דורון: לא עשינו את זה.

<ירדנה דורון: מהמקרפ"ר בזמנו אנחנו לא יכולנו לקבל.

<ירדנה דורון: יכול להיות שהיום כבר יש את הנתונים.

שלי יחימוביץ': בסדר, אז נקבל אותם.

<יוסי ביינהורן: אחת מההערות שלנו היא שגם לא יכולנו לקבל נתונים ממקרפ"ר.

<יוסי ביינהורן: לא עשינו בעצמנו, אמרנו שקיבלנו את ההערה.

<יוסי ביינהורן: עשינו סקרים שזה לא פשוט לעשות בקרב הלוחמים.

<יוסי ביינהורן: יש גם מגבלה למשך הזמן שאנחנו יכולים לעסוק בזה והנתונים האלה, שמצביעים על מקרי קיצון כאלה, הצביעו וגם בסקרים שעשינו לחיילים, הם מציגים כזמינות טלפונית, כחלק מהבעיה שלהם באי שביעות הרצון.

<יוסי ביינהורן: אז ברור ששילוב של כל הדברים האלה הוא ברור.

שלי יחימוביץ': טוב.

<יוסי ביינהורן: בשורה התחתונה, כדי לא להלאות.

שלי יחימוביץ': שורה תחתונה, כן.

<יוסי ביינהורן: בשורה התחתונה, מה שמצופה זה אלף שאם עכשיו עושים איזו שהיא עבודת מטה ותיכף נשמע איפה היא עומדת, לגבי משרתי הקבע, לשאול ולבחון את עצמם האם כל הנתונים האלה, שבגינם הדברים השתנו בשנת 2013, חוזרים על עצמם, השתנו.

<יוסי ביינהורן: כיצד מקבלים פני הדבר.

<יוסי ביינהורן: הדבר הבא זה לשפר את רמת הבקרה.

<יוסי ביינהורן: קרפ"ר יש לו אחריות על הזמינות הזאת, לשפר את רמת הבקרה, את מערכות המידע המאוכנות שעוסקות בזה, את השליטה וההבנה מה הם הגורמים, מה הן הסיבות.

<יוסי ביינהורן: זה לא מספיק.

<יוסי ביינהורן: אנחנו מציגים נתונים וכו', אבל להבין את הסיבות כדי לנסות ולשפר, כי אין ספק שרמת הזמינות הזאת, ואני מדבר לכל הרוחב, היא לא סבירה.

<יוסי ביינהורן: ואם את זה נשפר, אני חושב שגם שביעות הרצון של החיילים תעלה.

<יוסי ביינהורן: הדבר הכי חשוב זה שהבריאות שלהם תהיה יותר טובה, כי כמו שאמרת בצדק קודם, אם החיילים האלה בסופו של דבר נוטשים או בגלל מענה טלפוני או מזה שמתייאשים מזמן שצריך להמתין לרופא, בסופו של דבר מישהו לא מקבל את הרפואה שהוא זקוק לה.

<יוסי ביינהורן: לפחות חלקם הגדול זקוק לה והוא נטש, כי הוא איבד את הסבלנות ויכו להיות שבעתיד הדבר הזה יפגע בו וכמו שאמרתי קודם, יש אחריות לצה"ל על רפואת חייליו.

שלי יחימוביץ': אוקיי.

שלי יחימוביץ': אני בכל זאת, אני האחרונה ללמד אתכם איך לעשות ביקורת, אולי קצת, אני יודעת, אבל זה באמת נראה לי דבר ממש חיוני ובסיסי שאתם הייתם בודקים בעצמכם את זמן המענה, כי מה זה זמינות אם לא זה, בסופו של דבר.

שלי יחימוביץ': זה חלק אינטגראלי מהזמינות.

שלי יחימוביץ': נכון שמהרגע שיש מענה כמה זמן שאורך עד לקביעת תור זה זמינות, אבל גם המענה הוא מאד מאד משמעותי, במיוחד נוכח שיעורי הנטישה שאתם בעצמכם מציינים.

<ירדנה דורון: אנחנו עשינו סקר על שביעות רצון חיילים בקרב לוחמים.

<ירדנה דורון: עשינו מדגם מייצג שבודק בסך הכל - - -

שלי יחימוביץ': הבנתי.

<ירדנה דורון: את שביעות הרצון שלהם גם מהשירות הכללי וגם מרפואת מומחים, ובין היתר אנחנו מצאנו שמתוך אלה, 57% שלא היו מרוצים מהזמינות, 60% אמרו שהסיבה - - -

<יוסי ביינהורן: היא זמינות טלפונית.

<יוסי ביינהורן: זאת אומרת יש לנו מספיק נתונים פה בתוך הדו"ח הז, שמצביע על זמינות טלפונית כבעייתית.

שלי יחימוביץ': אוקיי, נמוכה.

שלי יחימוביץ': בסדר.

<ירדנה דורון: גם הנתונים של הקרפ"ר עצמם וגם החיילים.

שלי יחימוביץ': כן, הבנתי.

שלי יחימוביץ': בסדר גמור.

שלי יחימוביץ': אגב, כשחייל לא מרגיש טוב והוא היה אמור לקבוע תור בטלפון, יש לו נגישות למספר הטלפון בכלל?

שלי יחימוביץ': הוא יודע למי להתקשר?

<ירדנה דורון: כן, כן.

<קריאה: לא תמיד.

שלי יחימוביץ': איך הוא יודע?

שלי יחימוביץ': לא ברצינות, מאיפה הוא יודע?

שלי יחימוביץ': טוב, אתה אלון?

שלי יחימוביץ': אלוף משנה אלון גלזברג, תגיד לי את תפקידך המדויק.

<אלון גלזברג: קוראים אלון, אני אלוף משנה, פרופסור אלון גלזברג.

<אלון גלזברג: אני מפקד המרכז לשירותי רפואה זה מספר חודשים.

שלי יחימוביץ': מפקד המרכז לשירותי רפואה של צה"ל.

<אלון גלזברג: כן.

שלי יחימוביץ': אוקיי.

<אלון גלזברג: ותודה.

שלי יחימוביץ': אז בוא קודם תתייחס לדברים שנאמרו.

שלי יחימוביץ': אני אשאל אותך קצת שאלות בהמשך.

<אלון גלזברג: כן, אני אתחיל ואומר שהדו"ח הוא כלי מאד חשוב.

<אלון גלזברג: הגם שהביקורת קרתה, אנחנו מדברים פה על נתונים שחלקם משנת 2016, כמעט שנתיים לאחור, אבל הוא מייצג בעיני תמונת מצב מקיפה של הממצאים שהם מצאו.

<אלון גלזברג: אגב, אנחנו אולי לא במפתיע לקחנו את הדברים האלה והפכנו אותם לתכנית עבודה.

<אלון גלזברג: חלקם, אני מודה בכנות, ללא להכיר את הדו"ח, אבל במהלך הדרך למדתי את הדו"ח ולמדנו אותו ואנחנו מתיישבים איתו.

<אלון גלזברג: אני אתייחס ברשותך ל - - -

שלי יחימוביץ': זה מאד נדיר, אגב.

שלי יחימוביץ': כי בדרך כלל המבוקרים שמגיעים לפה חולקים קשות על מסקנות המבקר.

<אלון גלזברג: לא, אני לא - - -

שלי יחימוביץ': אבל זה יפה.

שלי יחימוביץ': זה מראה על בקרה פנימית.

<קריאה: על בגרות.

<אלון גלזברג: אני גם שותף לתחושה ולתפיסה שפתחתם בה, שזמינות, או במילים שלי שירות, הולכת יד ביד עם איכות ושניהם מרכיבים במענה השלם.

<אלון גלזברג: לא ילך אחד מהם בלי השני.

<אלון גלזברג: אני נוטה לומר שבמערכת הרפואה הצבאית, שעובדת אגב בהספקים מאד מאד גבוהים, אנחנו מדברים פה על אם הייתי עושה סקר בחדר כמה חושבים שיש מפגשי רופא בצה"ל בשנה, אני מתקשה להאמין שמישהו היה מתקרב לפקטור של 10 למספר הנכון.

<אלון גלזברג: זו מערכת שעובדת בהספקים מאד מאד מאד גבוהים.

שלי יחימוביץ': אבל השאלה היא כמה פר חייל.

<אלון גלזברג: כן, אני ברשותך לא אכנס למספר פה, אבל אנחנו מחזיקים את המספרים בידינו ונשמח להעביר מה שתבקשו.

<אלון גלזברג: אני אומר את זה לא בגלל שהמספר איננו המהות פה.

<אלון גלזברג: אנחנו מתמקדים כרגע במענה לדו"ח, אבל אני משקף את העובדה שבכל מערכת – אגב זו התפיסה שלי – ואני כל זמן שאני נותן שירות, ולי יש ש' בשם של התפקיד שלי מהמילה שירות, ברור לי שכמה שאני אחשוב שזה טוב או רע זה לא משנה, הלקוח שלי תמיד צודק.

<אלון גלזברג: כמה שאני אנסה יותר טוב, תמיד הרף למחרת יהיה יותר גבוה ותמיד צריך להשתפר.

<אלון גלזברג: עוד דבר שחשוב לי לשקף, הוא שאנחנו נוגעים בדברים מורכבים.

<אלון גלזברג: שביעות הרצון של החייל לא תמיד מורכבת מאיך שאני אשקף את שביעות הרצון.

שלי יחימוביץ': כן, אבל זמינות זה דבר מדיד.

<אלון גלזברג: ולכן זמינות - - -

שלי יחימוביץ': אנחנו לא שואלים אותו אם הרופא היה נחמד, קשוב או מקצועי.

שלי יחימוביץ': אנחנו מדברים כאן על בעיה מאד מאד' מפוקסת.

<אלון גלזברג: אני התייחסתי לסוגית איך שופט החייל שנשאל פה על החוויה שלו כלקוח, ואני אומר שיהיה מאד קשה לפרט אותה לרכיבים, אבל אנחנו מבינים שזמינות בתוך הדבר הזה היא מרכיב משמעותי.

<אלון גלזברג: אני אתייחס - - -

שלי יחימוביץ': אלון, אני מתנצלת, אבל נורא קשה לי לשמוע על חיילים כעל לקוחות.

שלי יחימוביץ': באמת, הרטוריקה הזאת.

שלי יחימוביץ': הם משרתים את המדינה.

<אלון גלזברג: אני מקבל את ההערה.

שלי יחימוביץ': הצבא צריך לשרת אותם בחזרה.

שלי יחימוביץ': זו ברית בין הצבא לעמו.

<אלון גלזברג: כוונתי לא הייתה להקטין באחריות שלנו אלא דווקא להגדיל ואם המונח לא מתאים, אז זה.

שלי יחימוביץ': יש כאלה שזה מתאים להם.

שלי יחימוביץ': לי זה לא מתאים.

<אלון גלזברג: הבנתי.

שלי יחימוביץ': בסדר גמור.

<אלון גלזברג: זה לא נעשה מתחושת חוסר אחריות לעניין, אלא מתחושת אחריות שלמה לא רק למענה הטכני, אלא גם לתחושה.

<אלון גלזברג: לזה התכוונתי.

<אלון גלזברג: כלומר זה צריך להיות משהו שהוא שלם ואני מקבל את החידוד הזה.

<אלון גלזברג: בדבר הזה עוסקים אגב מי מכם שמכיר את צה"ל, עוסקים באופן אישי כמובן קרפ"ר וראש אט"ל וסגן הרמטכ"ל.

<אלון גלזברג: היינו אצלנו בשבוע שעבר בעניין הזה עוד פעם ובדרקטיבת הרמטכ"ל, לשים פה פוקוס הסיפור הזה, כדי להשתפר.

<אלון גלזברג: אנחנו עובדים גם עם משרד הביטחון וגם עם משרד הבריאות.

<אלון גלזברג: אני תיכף אגיד במה.

<אלון גלזברג: ככה, שני דברים אולי גדולים שנאמרו פה.

<אלון גלזברג: אחד זה סוגית הזמינות.

<אלון גלזברג: אני לא רוצה להשתמש במילים גדולות, אבל יש שיפור דרמטי בזמני ההמתנה שלנו.

<אלון גלזברג: קודם כל אני שותף לעובדה שאני צריך למדוד לזמני ההמתנה במוקד.

<אלון גלזברג: הנה - - -

שלי יחימוביץ': מדדת?

<אלון גלזברג: זה מדוד פה ביחידות בציר ה-Y עם דקות ושניות וזה בחודשים.

שלי יחימוביץ': מה זה?

שלי יחימוביץ': תגיד לנו בכמה מילים.

<יוסי ביינהורן: אלה הנתונים שלא היו לנו.

שלי יחימוביץ': בסדר, אז הנה, אנחנו שומעים אותם עכשיו.

<אלון גלזברג: הנתונים הללו משקפים את זמן ההמתנה למוקד, שאגב עונה ל-800,000 פניות בשנה.

<אלון גלזברג: זמן ההמתנה במוקד הזה הגיע ל-47 דקות, זה מספרים שצוינו פה.

שלי יחימוביץ': זה בפיקים.

שלי יחימוביץ': זה לא הזמן הממוצע, או ש-47 דקות זה הזמן הממוצע.

<אלון גלזברג: נכון, הזמן הממוצע היה גבוה מדי, בואו נגיד את זה.

<אלון גלזברג: אנחנו - - -

שלי יחימוביץ': מה היה הממוצע?

<אלון גלזברג: בנקודות זמן שונות הוא הגיע למספר דו ספרתי של דקות.

<אלון גלזברג: נכון להיום, וטכנית נכון לאתמול - - -

שלי יחימוביץ': אתה מוכן להעביר לנו אחר כך את הנתונים?

<אלון גלזברג: אחוז הנטישה במוקד הוא 4%.

<אלון גלזברג: 96% מהחברה איתנו.

<אלון גלזברג: זמן ההמתנה הממוצע הוא דקה ותשע שניות.

<אלון גלזברג: זמן ההמתנה בפיק הוא 32 שניות.

<אלון גלזברג: אני לא מקבל את זה.

<אלון גלזברג: אנחנו נרד לזמן המתנה של פחות מ-30 שניות ואחרי זה 20 שניות, אבל כרגע - - -

שלי יחימוביץ': כרגע על כמה הוא עומד?

<אלון גלזברג: דקה ותשע שניות עם 4% נטישה.

שלי יחימוביץ': וכמה הממוצע?

<אלון גלזברג: דקה ותשע שניות.

שלי יחימוביץ': הממוצע.

<אלון גלזברג: דקה ותשע שניות.

<קריאה: באיזה חלק של היממה בדקתם את זה?

<אלון גלזברג: חברה, אני מוכן לעשות את העבודה כמו שאתם רוצים.

<אלון גלזברג: הנתונים קיימים.

<אלון גלזברג: אני מבטיח שלא נחביא אותם מכם.

<אלון גלזברג: אני מספר לכם ככה, אלף - - -

שלי יחימוביץ': וכשאתה מדבר על ממוצע דו ספרתי, על אלה שנים אתה מדבר?

<אלון גלזברג: לפני שנה וחצי.

שלי יחימוביץ': תוך שנה וחצי עליתם ממספר דו ספרתי?

<אלון גלזברג: לא, תוך חצי שנה.

שלי יחימוביץ': תוך חצי שנה?

<אלון גלזברג: עשינו את זה על ידי זה שהגדלנו את מספר המוקדניות.

<אלון גלזברג: עשינו את זה על ידי זה שפתחנו שירותים שנשמעו מובנים מאליהם לכל מי שמגיע - - -

שלי יחימוביץ': בכמה הגדלת את מספר המוקדנים?

<אלון גלזברג: 9.

שלי יחימוביץ': פי תשעה?

<אלון גלזברג: לא, 9.

<אלון גלזברג: 9 בנות.

<אלון גלזברג: מ-52 ל-61.

שלי יחימוביץ': למה אתה אומר בנות?

<אלון גלזברג: כי אלה מוקדניות.

<אלון גלזברג: זה קשור ל- - -

שלי יחימוביץ': הן חיילות?

<אלון גלזברג: כן.

שלי יחימוביץ': למה רק חיילות עושות את זה?

<אלון גלזברג: זה קשור לעובדה שהמוקד הזה עובד 24 שעות ביממה ובלילות הן עם עצמם ולא עם בנים ובנות ביחד.

<אלון גלזברג: זה עניין טכני.

שלי יחימוביץ': אוקיי, אז כמה חיילות משרתות שם בעצם?

<אלון גלזברג: כרגע 67.

<אלון גלזברג: 4 אמורות להשתחרר בסוף החודש.

<אלון גלזברג: 62 זה הולך להתייצב.

<אלון גלזברג: פתחנו שוב שירות לפנות אלינו באימייל.

<אלון גלזברג: אני חייב לומר בעניין הלוחמים, הגם שאנחנו מסכימים, אני בא מאותו מקום שהלוחמים הם הלקוחות ואנחנו – סליחה, הם האנשים שאנחנו צריכים לתת להם מענה בראש ובראשונה, והוא שרוב החיילים הלוחמים בצה"ל לא נדרשים לפנות למוקד בעצמם.

<אלון גלזברג: יש להם חופ"ל שמקיים למענם את התורים.

<אלון גלזברג: ואז הלכנו לחופ"ל בתור הפיבוט.

<אלון גלזברג: נתנו לחוקרים יוזרים שהחופ"ל מזהה אוטומטית כשונים.

<אלון גלזברג: יש מוקדניות שמתעסקות רק איתם.

<אלון גלזברג: אנחנו נותנים להם תעדוף והחייל מקבל תשובה מהחופ"ל.

<אלון גלזברג: הרעיון היא לפתור את - - -

שלי יחימוביץ': מן הסתם גם משקיות ת"ש קובעות תורים לחיילים.

<אלון גלזברג: להבנתי את גורמי הת"ש, הם משתדלים להפריד.

שלי יחימוביץ': ומידיעה יש גם מפקדים שקובעים תורים לחלק.

<אלון גלזברג: יש - - -

שלי יחימוביץ': כן.

<אלון גלזברג: אבל החופ"לים באופן ספציפי, כיוון שזמנם של החיילים בעיקר בהכשרה הוא קצוב, אנחנו לא רוצים שהוא יעמוד על הטלפון וימתין.

<אלון גלזברג: החופ"ל קובע לו תור.

שלי יחימוביץ': בטח לא בזמן שהוא נלחם למשל.

<אלון גלזברג: אני מניח שאחד שנלחם גם פחות יפנה למוקד, אבל זה סיפור אחד.

<אלון גלזברג: הממשק המכוון שלנו, המספר לא חשוב, אבל אדום וכחול מראים פה בהפרש של חציונים, אם אתם מצליחים לראות, את העלייה בשימוש בממשק המקוון, את הפניות באימייל.

שלי יחימוביץ': ותוך כמה זמן הם מקבלים תשובה על מייל שהם שולחים?

<אלון גלזברג: ביום עד שלוש שעות, שמתי קו.

<אלון גלזברג: בלילה זה שלוש שעות מפתיחת היום שלמחרת.

<אלון גלזברג: אנחנו עומדים בפחות מזה.

<אלון גלזברג: מה שאני רוצה לשקף פה, זה את העובדה שלתפיסתי את השירות שאנחנו נותנים לאנשים, המוקד הוא נקודת חיכוך משמעותית של הפונים אלינו, הם לא לקוחות.

<אלון גלזברג: של הפונים אלינו עם המערכת והמפקדים והחיילים, ועל כן שמנו שם מיקוד.

שלי יחימוביץ': ואתה יכול גם לתת לנו נתונים כמה זמן אורך לקבוע תור מהרגע שנוצר המגע?

<אלון גלזברג: כן.

<אלון גלזברג: את כמובן הולכת לשלב הבא, שאומר שחוזקה של השרשרת נמדד בחוליה החלשה ולכן לא מספיק לתקן את המוקד, צריך שיהיה לו גם מה לענות.

<אלון גלזברג: כן, גם הנתונים האלה פה.

<אלון גלזברג: אנחנו ריכזנו מאמץ גדול מאד, שכרוך בעיקר במיצוי טוב יותר של המשאבים שהיו לנו ביד וברתימת אנשים נוספים לתוך העניין הזה.

<אלון גלזברג: זמני ההמתנה שלנו לרופאים מומחים הם – אני לא רוצה להגיד מספרים, לא כי הם סוד צבאי, אלא כי הם חלק ממערכת הבריאות הלאומית ואנחנו חיים באותה מערכת וחווים הן את הקשיים ואת הדברים הטובים.

<אלון גלזברג: דרמטית השתפרו.

<אלון גלזברג: היום אחד האתגרים שלי בתפקיד זה שכל מה שאני אומר פה הוא בבחינת יכול להיות גרף, הוא יכול להיות עובדה, הוא יכול להיות מספר.

<אלון גלזברג: עם תחושות קשה להתמודד בדברים האלה.

<אלון גלזברג: ייקח דור של אנשים שיצטרכו להיצבע בהצלחה של להתקשר למוקד, שיענו להם מיד, שיקבלו את התור, שילכו ויטפלו בהם כמו שצריך ויקבלו רפואה טובה יותר בכדי שהשינוי גם יורגש.

<אלון גלזברג: אבל יש לנו יותר ויותר כאלה וזה באמת משהו שאנחנו מתעסקים בו יום יום, שעה שעה, כי אנחנו מבינים אגב, שכל אחד כזה שנצבע בחוויה הלא טובה, היא מה שהולכת איתו והוא יוותר על בריאותו בפעם הבאה ולא יפנה כשהוא ירגיש שהוא יכול לסחוב את זה עוד קצת.

<אלון גלזברג: זה מביא אגב לתסכול גם מהצד של המטפלים.

<אלון גלזברג: גם הם חשים שהחיכוך הזה מתנפץ אצלם.

<אלון גלזברג: אנחנו עושים על זה תהליכים סדורים בהיבט הזה.

<אלון גלזברג: אני מבחינתי לקחתי את הדו"ח ושמתי אותו כבנצ'מרק שלי, כדי שאני אוכל ואגב אנחנו עושים סקרי שביעות רצון.

<אלון גלזברג: את האחרון נדמה לי שהפצנו לפני שלושה שבועות, נכון ענבר?

<אלון גלזברג: אני לא זוכר בדיוק את התאריך.

<אלון גלזברג: שלושה שבועות.

<אלון גלזברג: אנחנו עושים סביב זה סקרים כי אנחנו בדיוק מודעים לעובדה שאתה ציינת, שאם אני לא אמדוד את עצמי, איך אני אדע שאני משתפר או הולך אחורה.

<אלון גלזברג: כלומר חלקים גדולים מתוך הדו"ח אנחנו לקחנו והפכנו אותם למשהו שאנחנו עושים ואני לחלוטין לא אומר את זה כי באתי לספר לוועדה, אלא זו תכנית העבודה שלי.

<אלון גלזברג: זה מה שהגשתי לצה"ל, זה מה שהראיתי השבוע לסגן הרמטכ"ל.

<אלון גלזברג: אנחנו מודעים לכובד האחריות.

שלי יחימוביץ': אתה שלם עם החזרה ל-In House?

<אלון גלזברג: חזרה In House – קודם כל כרגע שאלת אותי שאלה אישית, אני אענה תשובה אישית.

<אלון גלזברג: אני חושב החזרה In House עשינו אותה, אגב הייתה עוד סיבה שלא ציינת, היו שלוש סיבות, עשינו אותה כאילוץ ומהר.

<אלון גלזברג: יש מקומות והדו"ח מדבר עליהם, טכנית הקריה ותל השומר, המרפאות שהקמנו בזריזות בשיטת חומה ומגדל, כמעט בין לילה, כדי לתת מענה לאנשים שהחזרנו, לא נבנו ליעדן.

<אלון גלזברג: נבנו לייעודן אך לא בהיקף הנדרש.

שלי יחימוביץ': זאת אומרת החזרה הייתה בחופזה מדי.

<אלון גלזברג: החזרה הייתה החלטה, עד כמה שאני - - -

שלי יחימוביץ': בעצם לא הייתה תשתית.

שלי יחימוביץ': הקמתם אותה מחדש.

<אלון גלזברג: על התשתית ויתרנו כשיצאנו למיקור והקמנו אותה מחדש.

<אלון גלזברג: זו שמיכה קצרה, זו אותה מערכת לאומית.

<אלון גלזברג: משכנו ממקומות אחרים כדי לתת מענה פה.

<אלון גלזברג: אגב, בחלוף השלוש שנים היום המערכת מתייצבת למקום ולכן קל לי לענות שלוש שנים אחורה.

<אלון גלזברג: כלומר לשאלתך זו תשובתי.

<אלון גלזברג: האם השאלה היא האם היה צריך לחזור או לא, זאת שאלה אחרת לגמרי.

שלי יחימוביץ': ומה התשובה?

שלי יחימוביץ': יכול להיות שהיה נכון להמשיך לבדוק את המודל הזה של קופות החולים?

<אלון גלזברג: אז גם זה - - -

שלי יחימוביץ': זה בסדר, זה לא יעורר סערה ציבורית.

שלי יחימוביץ': שום תשובה.

שלי יחימוביץ': זו שאלה פשוטה.

<אלון גלזברג: אני מרגיש נוח יותר בחדר ניתוח מאשר בכנסת, אבל זו בעיה שלי.

שלי יחימוביץ': אתה בסביבה אוהדת, באמת.

<אלון גלזברג: כן, כן, אני חש את זה, זה בסדר.

<אלון גלזברג: אני לא מתעכב בתשובתי כי אני שוקל את מילותיי בהיבט של איך הן תיתפסנה.

<אלון גלזברג: אני באמת מנסה לענות תשובה כנה ועניינית.

<אלון גלזברג: אנחנו יכולים לומר על המיקור הקודם שלא נתנו לו מספיק זמן.

<אלון גלזברג: זה אנחנו מבינים.

<אלון גלזברג: אנחנו יודעים להגיד על המיקור הנוכחי, ניסינו לעשות תהליך – את זה עשו קודמי – תהליך סדור, בליווי אגב של כל האנשים בצה"ל שתוארו פה קודם ובליווי משרד הביטחון, מנה"ר על הסיפור הזה גם, כדי לנסות להפיק לקחים מהפעם הקודמת.

<אלון גלזברג: המיקור הפעם אמור לעשות דברים קצת אחרת, בראיית המקומות שנפלנו בהם לא טוב, לסדר אותם טוב יותר.

<אלון גלזברג: האם הוא חסין מאיומים ומסיכונים?

<אלון גלזברג: לא, אבל הוא אמור לתת לזה מענה.

<אלון גלזברג: בין השאר טכנית, אם הייתי משתמש במילה שדמיינתי, אז הייתי חוטף מהדוברת אחר כך, אבל המחשבה שלנו, שנוכל במחי החלטה שהיא מנהלית להסיט אנשים ממקום - - - למקום אחר, אני חושב שעליה אחרת.

<אלון גלזברג: במיקור הנוכחי זה לא מבוסס על אותו דבר.

<אלון גלזברג: מבינים אגב שחלק גדול מהאנשים שיכולנו להסיט הם אזרחים עובדי צה"ל.

<אלון גלזברג: גם בחוזה איתם אי אפשר להסיט אותם למקום אחר.

<אלון גלזברג: כלומר - - -

שלי יחימוביץ': אפשר, אבל זה כרוך במשא ומתן ובפיצויים ובחוקי עבודה.

<אלון גלזברג: נכון מאד, בהסכמות, נכון.

<אלון גלזברג: ולכן התכנון הפעם אמור ל - - -

שלי יחימוביץ': הפעם – אתה מתכוון למה שמתוכנן בעצם וזה להשאיר את חיילי החובה בתוך צה"ל ואת שירותי הקבע להחזיר לקופות החולים, שזה התכנון.

<אלון גלזברג: כן.

שלי יחימוביץ': איפה זה עומד?

<אלון גלזברג: זו תכנית שמתגלגלת ובעבודה שנה וחצי או שנתיים.

שלי יחימוביץ': והפעם היא תעשה יותר בקפידה וכדי להימנע מהכשלים הקודמים, כמו למשל רופאים שהם אזרחים עובדי צה"ל, לדעת שהם באמת לא עברו ליחידות שמייעדים אותם?

<אלון גלזברג: לא, אזרחים עובדי צה"ל לא אמורים הפעם לעבור למקומות אחרים, הם אמורים להישאר במקומם ולתת מענה טוב יותר וזמין יותר לחיילי החובה שנשארים באותו מקום.

שלי יחימוביץ': הבנתי.

<אלון גלזברג: בכל מקום שנותן שירות יש הרי היצע ויש ביקוש.

<אלון גלזברג: תוצאה אנשי הקבע אמורה לתת לנו גם במונה וגם במכנה - - - להקטין את המונה, כלומר פחות ביקוש, כי אנשי הקבע כבר לא איתנו ואת אלה שיש, לשפר את ההיצע לאלה שנותרו.

<אלון גלזברג: זה הרעיון פה.

<אלון גלזברג: כלומר זה גישה קצת אחרת.

<יוסי ביינהורן: זאת אומרת הצורך להעביר את זה לחיילים הלוחמים לא קיים עכשיו בפעם הזו?

<אלון גלזברג: הצורך להעביר חיילים לוחמים?

שלי יחימוביץ': זו הייתה אחת הסיבות בפעם הקודמת.

<יוסי ביינהורן: בפעם הראשונה, כן.

<אלון גלזברג: הצורך להעביר חיילים לוחמים קיים גם הפעם, פחות בעולם הרופא הראשון, כי הרופא הגדודי הוא רופא גדודי גם היום.

<אלון גלזברג: אחת המטרות שלנו הייתה להביא יותר קדימה רופאים מומחים שיחנכו ויתמכו.

<אלון גלזברג: עשינו את זה במחיר פערים בעורף והחלק עכשיו היה לאזן את זה.

<אלון גלזברג: גם כשהתכנית הזו עולה - - - מצליחה, היא איננה השלטת.

<אלון גלזברג: היא רכיב.

<אלון גלזברג: אגב, אנחנו יודעים לכמת להערכתנו כמה שווה ערך משרות רופא זה שווה.

<אלון גלזברג: זה לא - - -

שלי יחימוביץ': כמה?

<אלון גלזברג: זה עכשיו עניין של - - -

שלי יחימוביץ': טוב, בסדר, אתה לא צריך להגיד.

<אלון גלזברג: אני אומר, מדובר בעשרות לא במאות, כך שזה לא עניין מספרי, זה עניין של אלה שיוותרו יוכלו לעשות יותר.

שלי יחימוביץ': תסביר ברמת הבסיס מה המשמעות של זה שקצין צעיר, ברגע שהוא נכנס, יום אחד הוא יהיה אצל הרופא בבסיס וביום שבו הוא עובר לקבע, כבר יחזור לקופת חולים?

<אלון גלזברג: טכנית כן.

<אלון גלזברג: את נוגעת בכמה מהמורכבויות הגדולות.

<אלון גלזברג: יש פה אלמנטים של רציפות הטיפול, יש פה אלמנטים של העברת התיאומים בין ספקי השירות השונים.

<אלון גלזברג: יש פה אלמנטים של ההוא בהר דוב עכשיו והסכמנו שהוא צריך להיות מרכזי בעשייה שלנו והוא לא יכול להגיע למרפאה שלו.

שלי יחימוביץ': טוב, הוא יכול להגיע למרפאה אחרת שקרובה להר דב.

<אלון גלזברג: יש במדינת ישראל פריפריה ויש מרכז.

<אלון גלזברג: צה"ל בנוי בשביל להיות בפריפריה.

<אלון גלזברג: אנחנו מכירים את האתגרים הלאומיים.

<אלון גלזברג: זה מורכב יותר מאשר בינארי, זה מה שאני מנסה לומר פה.

<אלון גלזברג: אנחנו מנסים לתת פה פתרון לגם וגם וגם, אבל חשוב לי להדגיש את זה.

<אלון גלזברג: יש לנו בערך 11 ערוצים שונים של פעולה.

<אלון גלזברג: המיקור הוא אחד מהם, הוא לא חזות הכל.

<אלון גלזברג: הוא לא ייתן - - -

שלי יחימוביץ': אבל הוא יוצר סוג של בעיה, בטח בקבע ראשוני.

<אלון גלזברג: הוא כמו כל דבר אחר, יש בו יתרונות ויש בו חסרונות.

שלי יחימוביץ': ואתם שלמים, אתם הולכים על המהלך הזה?

<אלון גלזברג: המהלך הזה כבר אושר בצה"ל גם על ידי הרמטכ"ל והוא במשא ומתן בין שני משרדי ממשלה.

שלי יחימוביץ': אוקיי.

שלי יחימוביץ': עוד משהו שאתה רוצה לומר?

<אלון גלזברג: לא.

שלי יחימוביץ': יש כאן הורים לחיילים שביקשו לדבר.

שלי יחימוביץ': תתחילו אתן בבקשה, אחת משתיכן, תחליטו מי.

שלי יחימוביץ': בקצרה.

<איילת גונן בריש: בקצרה, אני אגיד מאד בקצרה.

שלי יחימוביץ': תציגי את עצמך.

<איילת גונן בריש: שמי איילת.

<איילת גונן בריש: אני אמא לארבעה ילדים, אחת כבר השתחררה.

<איילת גונן בריש: הבן שלי עכשיו בשירות סדיר.

<איילת גונן בריש: השלישית בדרך, בקיץ הקרוב והרביעית בדרכה.

<איילת גונן בריש: לפני כשנה אני שמעתי איזה שהוא סיפור לאו דווקא על הילדים שלי, שפשוט עורר את תדהמתי.

<איילת גונן בריש: אני קראתי לחברתי נורית, שהיא עוסקת בתחום ואמרתי לה - - -

שלי יחימוביץ': שמעת סיפור, זה אומר שאת יודעת?

<איילת גונן בריש: כן, כן, סיפור אמיתי.

שלי יחימוביץ': זה סיפור עם שעובר מדור לדור או סיפור אמיתי?

<איילת גונן בריש: לא, לא, ממש לו.

<איילת גונן בריש: יש לי את הפרטים, אני רק לא רוצה להיכנס לזה כאן.

<איילת גונן בריש: אם תרצי אני אספר לך.

<איילת גונן בריש: פניתי לחברתי, שהיא עוסקת בתחום ואמרתי לה תקשיבי, הגיע הזמן להפסיק לשבת ולקטר.

<איילת גונן בריש: הגיע הזמן לעשות מעשה.

<איילת גונן בריש: פניתי לחברת הכנסת יעל גרמן ואמרתי לה – אנחנו חושבות שצריך לעשות פה שינוי מהותי.

שלי יחימוביץ': מתי זה היה, הסיפור הזה?

<איילת גונן בריש: ינואר שעבר.

<איילת גונן בריש: שינוי מהותי בטיפול הרפואי בחיילי צה"ל.

<איילת גונן בריש: אני חייבת להגיד שנושא הוועדה הוא אספקת שירותי רפואה לחיילי צה"ל – זה מה שלפחות אני הבנתי – ואני פתאום יושבת פה כאמא, שאתם צריכים להבין שאולי זה נורא טבעי במדינת ישראל שאמא מוסרת את ילדיה לידי צה"ל.

<איילת גונן בריש: כולנו על זה, זה אמור להיות דבר נורא נורא ברור, אבל כשהרגע הזה מגיע הבטן מתהפכת.

<איילת גונן בריש: וכשהוא מדבר על לקוחות ואני הסכמתי איתך שההגדרה של חייל כלקוח היא לא נכונה ואני גם מבינה למה אמרת את זה.

<איילת גונן בריש: יש פה עוד לקוח והלקוח הזה זה ההורים.

<איילת גונן בריש: כי כשאני מוסרת את הילד שלי, שעד אותו יום שהוא התגייס לצבא ההגנה לישראל דאגתי לו, עשיתי לו את הביטוחים המתאימים, בחרתי לו את קופת החולים הנכונה, את הרופא האישי, הספציפי, שיטפל בו הכי נכון.

<איילת גונן בריש: פתאום מגיע הרגע שאני מאבדת שליטה, כי אני מוסרת אותו לידי הצבא.

שלי יחימוביץ': נו, מה לעשות?

<איילת גונן בריש: לא, לא, סבבה.

שלי יחימוביץ': כולנו מאבדים שליטה כשהילדים שלנו מתגייסים.

<איילת גונן בריש: הכל טוב, אוקיי, זה רגע מאד קשה.

שלי יחימוביץ': זה טיבו של השירות בצה"ל.

<איילת גונן בריש: וכל עוד העגלה נוסעת בסדר, אז הכל סבבה.

<איילת גונן בריש: אבל ברגע ש- - -

שלי יחימוביץ': נכון שהיינו רוצות לנסוע איתם לשם ולשבת איתם בבסיס, אבל זה לא יקרה.

שלי יחימוביץ': מה לעשות?

<איילת גונן בריש: אני יכול להגיד לך שכל יום אני רוצה ללוות אותם לאן שצריך, אבל זה לא הנושא.

<איילת גונן בריש: הנושא הוא שבעצם אנחנו לא מדברים על טלפוניה ועל מוקדים ועל זמינות ברמה של דקות כאלה או אחרות.

שלי יחימוביץ': אלא על מה?

שלי יחימוביץ': תמקדי את הדברים שלך.

<איילת גונן בריש: אנחנו מדברים על הטיפול הרפואי בחייל.

<איילת גונן בריש: זמינות מבחינתי זה כשאני שומעת שהבן של המזכירה שלי עם דלקת אוזניים חריפה, 40 מעלות, נמצא בשטח והחופ"ל, שמבין שצריך לשלוח אותו לרופא ומבין שצריך לתת לילד תרופה, בשביל קודם כל להוריד את החום ולטפל בדלקת – אני מדברת על הדבר הכי הכי פשוט – אבל מה?

<איילת גונן בריש: הם בשטח, צריך להגיע לאיזו עיר זמינה בשטח, שזה בשטחים, בשביל להשיג את התרופה ואין לזה מענה.

<איילת גונן בריש: ואין מה לעשות, היום הילדים בקשר טלפוני עם ההורים והאמא יושבת לה מהעבר השני של הקו ושומעת את הילד שלה קודח מחום.

<איילת גונן בריש: אין טיפול.

<איילת גונן בריש: אין סיעוד.

<איילת גונן בריש: אין שום דבר.

<איילת גונן בריש: אז זה מקומם, כי כל כך הרבה דברים אין לנו שליטה עליהם, כשאנחנו נותנים את הילדים לידי הצבא, אבל ברגעים האלה אתה מרגיש שהמינימום זה נקרא טיפול רפואי, שתהיה זמינות.

<איילת גונן בריש: אבל אני באמת מעדיפה שנורית, שהיא קצת יותר מבינה בתחום, תדבר.

שלי יחימוביץ': בבקשה, נורית.

שלי יחימוביץ': בקצרה.

<נורית פלג קנטי: קוראים לי נורית קנטי ואני אעשה את זה מאד בקצרה.

<נורית פלג קנטי: שנה הבאה אני 30 שנה אחות מוסמכת במערכת הבריאות.

<נורית פלג קנטי: אני אמא לשלוש בנות, בורכתי ואין לי חיילים קרביים.

<נורית פלג קנטי: המפגשים שלי עם המערכת הרפואית של צה"ל הם מפגשים טראומתיים.

<נורית פלג קנטי: לפני שנה אחרי לילה קשה בביקור רופא, הוצאתי פוסט וכתבתי את תדע כל אם עברייה שעם גיוס ילדיה מופקר ביטחונם הרפואי, בידי מפקדים שלא השכילו לתת מענה מקצועי הולם.

<נורית פלג קנטי: אני חייבת להגיד שאני מרגישה איזה צורך קצת להתנצל ולהגיד שלא רק שאתה בסביבה אוהדת, אפילו כל העשייה כאן, אין ספק שמהרגע שהבינו שיש פה באמת כישלון מאד גדול, יש פה עשייה מאד מאד גדולה, המרחק הוא מאד גדול.

<נורית פלג קנטי: לא רוצה לקחת את זה למקום של החסם הזה, שאם אין זמינות אז כמובן לא יהיה טיפול.

<נורית פלג קנטי: אני רוצה לקחת אתכם דווקא לחוויה המקצועית.

<נורית פלג קנטי: ברור לכולנו שבאופן אוניברסאלי לכל אדם באשר הוא אדם מגיעה הזכות לטיפול רפואי הולם ועל זה אני חושבת שיש לנו הסכמה רחבה.

<נורית פלג קנטי: כשמגיעים - - -

שלי יחימוביץ': לא.

<נורית פלג קנטי: לא?

שלי יחימוביץ': יש שחולקים על זה, את יודעת.

<נורית פלג קנטי: באמת?

שלי יחימוביץ': כן.

שלי יחימוביץ': מי שרצה לעשות שר"פ בבתי החולים חשב שלאנשים עשירים יש זכות לקבל טיפול יותר טוב.

<נורית פלג קנטי: לא, אבל בבסיס לכל אדם באשר הוא אדם מגיעה הזכות לטיפול רפואי הולם.

<נורית פלג קנטי: לא, אני חושבת שכולם מסכימים עם זה.

<נורית פלג קנטי: אבל יש משהו שאתם צריכים להבין, שכבר מתרחש הטיפול הרפואי.

<נורית פלג קנטי: מי שחווה את החוויה המשפילה והנוראית הזאת והוא יודע לעשות את ההשוואה כמוני למערכת הציבורית ולמה שהחיילים מקבלים, למשל בביקור רופא, יודע שלא מדובר בטיפול רפואי נאות; ויש לזה הרבה מאד סיבות ואני בטוחה שמי שבדק את זה יודע.

<נורית פלג קנטי: לא יכול להיות שרופא בודק חיילים, כמות כזאת גדולה, כי במערכת הציבורית זה לא קורה.

<נורית פלג קנטי: אי אפשר לקחת אנמנזה, אי אפשר לתשאל אותו.

<נורית פלג קנטי: אם אין רפואה רפואית ממוחשבת על ההיסטוריה של החייל שנמצא, מה שלכל אזרח יש, אז אי אפשר לתת טיפול רפואי עם אבחנות נכונות.

<נורית פלג קנטי: שלא נדבר על זה שבטח רופא מצטיין – סליחה על הציניות – הוא זה שנותן פחות גימלים והמבקר באמת חידד את זה, שחלק מהכישלון של השינוי היה בכמות גדולה מאד של גימלים.

שלי יחימוביץ': פי שלושה.

<נורית פלג קנטי: אוקיי.

<נורית פלג קנטי: אבל כל חייל שמגיע לקבל טיפול רפואי יודע שהעין הראשונה שבודקת אותו חושבת שהוא בא לנצל את המערכת ולקחת גימלים.

<נורית פלג קנטי: ויש פה תרבות ארגונית שצריך להסיר אותה.

<נורית פלג קנטי: יש פה משהו מאד מעליב.

<נורית פלג קנטי: אני דרך אגב אף פעם לא חוויתי את זה כאזרחית, שמישהו חושב שאני באה לנצל ימי מחלה.

<נורית פלג קנטי: ואני חושבת - - -

שלי יחימוביץ': זה נכון, זו הערה נכונה.

שלי יחימוביץ': הוא חשוד מיידית.

<נורית פלג קנטי: אני רוצה להגיד לכם שברגע שרופא צריך לחסוך בגימלים או שהחייל חשוד, כל הדרך שבה הוא מסתכל על הלקוח שלו, שהוא שואל את השאלות שלו, שהוא מברר מה יש לו, היא כבר דרך שהיא לא נקייה מקצועית וזה נורא נורא מפריע לי כאשת מקצוע.

<נורית פלג קנטי: אבל אני חייבת להגיד לכם כמה דברים.

<נורית פלג קנטי: יש בחוק זכויות החולה גם את המושג פרטיות.

<נורית פלג קנטי: כשחולה ניגש לקבל טיפול רפואי - את החולים של מערכת הבריאות במדינת ישראל אני מכירה מצוין - יש לו עדיין זכות לקבל פרטיות.

<נורית פלג קנטי: לא יכול להיות שנכנסות נשים צעירות, גברים צעירים, לתוך חלל משותף ומספרים את הבעיה הרפואית שלשמה הם הגיעו, כשכל אחד יכול לשמוע.

<נורית פלג קנטי: גם בבית חולים יש וילון שמפריד ושואלים את התשאיל.

<נורית פלג קנטי: חברה, קצת בקרה וקצת העלאה של המודעות לעובדה שזה לא רק החסם הזה.

<נורית פלג קנטי: גם בתוך הטיפול עצמו מגיע לחייל שלנו שהכבוד שלו כאדם, לא כחייל, יישמר.

<נורית פלג קנטי: מאד מאד אהבתי את המילה שלך רצף טיפולי.

<נורית פלג קנטי: מפריע לי שאין רשומה רפואית.

<נורית פלג קנטי: מפריע לי שכשילד ניגש לקבל טיפול בצבא אי אפשר לראות את ההיסטוריה הרפואית, מה שלכל אחד מאיתנו יש לו רשומה רפואית וכל רופא שניגש רואה שהוא עשה את בדיקות הדם והוא עשה את כל הדברים האלה.

<נורית פלג קנטי: אפשר בסביבה ממוחשבת לקחת את הדברים האלה קדימה.

<נורית פלג קנטי: אני יודעת שזה אפשרי.

<נורית פלג קנטי: אני יודעת מה הפחדים מזליגה של חומר החוצה, אבל אנחנו חייבים לקחת ולהתקדם.

<נורית פלג קנטי: אמרת לי בקצרה, אני הולכת לסכם.

<נורית פלג קנטי: אני מרגישה מאד מאד טוב, קודם כל שמתקיים הדיון הזה.

<נורית פלג קנטי: קודם כל שמכל הנושאים באמת בחרו לקחת את הדברים האלה.

<נורית פלג קנטי: זה משותף לכולנו.

<נורית פלג קנטי: נתת לי הרגשה מאד מאד טובה שיש לכם כוונה מאד מאד טובה ואני מאמינה שאנחנו באמת בדרך הנכונה.

<נורית פלג קנטי: תודה רבה שנתתם לנו לבוא ולהשמיע את הדברים שלנו ובהצלחה.

שלי יחימוביץ': תודה רבה.

שלי יחימוביץ': זו נקודה מאד חשובה, הפואנטה שהחיילים מגיעים לטיפול ומסתכלים עליהם כאל מי שרוצים גימלים ולא כאל חולים.

שלי יחימוביץ': זה הדבר הבסיסי.

שלי יחימוביץ': זו חוויה ששומעים אותה באמת מכל חייל.

<איילת גונן בריש: וגם החופ"ל בצבא הוא הראשון לקבוע אם החייל אם הוא חולה.

<איילת גונן בריש: אני לא בטוחה שהכשרה של ארבעה חודשים כחופ"ל מאפשרת לחייל לקבוע שהבן אדם אכן במצוקה.

<איילת גונן בריש: ואני חייבת גם לתת קרדיט.

<איילת גונן בריש: אני יכולה להגיד לכם שבמקרה של הבן שלי, חופ"ל הציל אותו.

<איילת גונן בריש: ממש ככה.

<איילת גונן בריש: זאת אומרת האבחנה המדויקת והמהירה שלו הצילה את הבן שלי.

<איילת גונן בריש: אבל זה גם יכול להיות הפוך.

<איילת גונן בריש: אני חושבת שרופא צריך לראות מטופל.

שלי יחימוביץ': אוקיי.

שלי יחימוביץ': זאב גולדבלט, גם כן אבא.

שלי יחימוביץ': יש לכם גם עוד איזה תואר, סליחה.

<זאב גולדבלט: אני ייסדתי ומשמש כמנכ"ל כרגע של פורום ועדי ההורים היישוביים.

<זאב גולדבלט: זה אותו גוף שמייצג את כל הורי ישראל מול מערכת החינוך ומול השלטון המקומי.

<זאב גולדבלט: בעברי הרחוק, הפרה-היסטורי כמעט - - -

שלי יחימוביץ': ובסוף אין ברירה והם גדלים, אז צריך לייצג אותם גם מול צה"ל.

<זאב גולדבלט: לא, לא, זה בסדר.

<זאב גולדבלט: עדיין זה בסדר.

<זאב גולדבלט: אמרתי, עכשיו אני מקבל שכר, אז זה משהו אחר.

<זאב גולדבלט: אבל בעברי הפרה-היסטורי שימשתי גם כמפקד חטיבת טנקים וגם מג"ד בשלום הגליל, כך שאני גם מכיר את הפן הלא עורפי, אלא דווקא המסתער.

<זאב גולדבלט: אני אהבתי לשמוע את מה שאמר פרופסור אלון גלזברג - אני מקווה שדייקתי בשם - לגבי זה שהחייל/לקוח תמיד צודק ושהזמינות הולכת ומשתפרת.

<זאב גולדבלט: אני וכמובן אלה שיושבות לשמאלי, באנו להציג את זווית הראייה המעט שונה של ההורה ושל החייל עצמו.

<זאב גולדבלט: אז לאחרונה ואיך אומרים, אני גדלתי במקום שבו האלוהים נמצא בפרטים ולא במסגרת הגדולה, אלא באמת צריכים בסופו של דבר לגשת לקצה.

<זאב גולדבלט: ובקצה אני נתקלתי לפחות בשתי תופעות מעניינות, אחת שנוגעת אמנם לבת שלי האישית ולכן אני מוטה, והאחת - - -

שלי יחימוביץ': תשמעו, חברה.

<זאב גולדבלט: לא, אני אגע ממש עקרונית.

שלי יחימוביץ': לא, אני רוצה להגיד משהו.

שלי יחימוביץ': לכולם פה, אני רואה את קבוצת הגיל, לכולנו יש ילדים חיילים, קצינים.

שלי יחימוביץ': אז בוא לא נהפוך את זה לשיח - - -

<זאב גולדבלט: לא, לא, לא, אני אדבר על משהו מאד מאד מקומם ואולי מסעיר.

<זאב גולדבלט: נחשפתי למשל השבוע לתופעה של חיילת שיש לה גוש בחזה כבר חודש ימים.

שלי יחימוביץ': השבוע?

<זאב גולדבלט: השבוע נתקלתי בחיילת שיש לה גוש בחזה, שרואים אותו מבחוץ והיא לא ראתה רופא, לא שולחים אותה לא לביופסיה, לא לממוגרפיה.

שלי יחימוביץ': היא ניסתה?

<זאב גולדבלט: היא ניסתה ועדיין מה שנקרא משהים אותה.

<זאב גולדבלט: האם זה מקומם?

<זאב גולדבלט: אותי מאד, כי יש כאן

<זאב גולדבלט: סכנת חיים - - -

שלי יחימוביץ': ברור.

<זאב גולדבלט: בעיקר כשאתה לוקח בחשבון שסבתא שלה נפטרה מזה.

שלי יחימוביץ': אני מקווה שהסיפור הספציפי הזה נפתר.

<זאב גולדבלט: לא.

<זאב גולדבלט: עוד לא נפתר.

<זאב גולדבלט: אני היום מרים טלפון גם למפקדת המחוז שלה כדי להתריע גם על זה, אבל אותי זה - - -

שלי יחימוביץ': טוב, זה נשמע.

שלי יחימוביץ': רגע, סליחה - - -

<זאב גולדבלט: האם זה מקומם?

<זאב גולדבלט: התשובה היא בוודאי שזה מקומם.

שלי יחימוביץ': סליחה רגע.

שלי יחימוביץ': מה שהעלית עכשיו זה נפרד מהדיון כי זה פיקוח נפש ממש.

<זאב גולדבלט: אני יודע.

<זאב גולדבלט: בגלל זה זה ממש מסעיר אותי.

שלי יחימוביץ': אז גם אנחנו - - -

<זאב גולדבלט: בגלל זה החלטתי להגיע לכאן.

<זאב גולדבלט: אם זה היה רק הילדה שלי לא הייתי מגיע לכאן.

שלי יחימוביץ': אז זה דבר שדורש טיפול היום, בלי להתברבר על תופעות כלליות.

שלי יחימוביץ': אז אנחנו נטפל בזה היום.

שלי יחימוביץ': בתום ישיבת הוועדה נדאג שהדבר הזה ייבדק.

<זאב גולדבלט: אני אשמח.

<זאב גולדבלט: דבר נוסף, חיילת אחרת שעברה תאונת דרכים, במשך שלושה חודשים חשבו שהיא מתחזה, אחרי שלושה חודשים סוף סוף הגיעה לנוירולוג ואז מסתבר שהיה לה זעזוע מוח והיה לה את מה שנקרא צליפת שוט וכן הלאה והיא לא טופלה.

<זאב גולדבלט: חודשים על חודשים לא מטופלת.

שלי יחימוביץ': גם זה היה לאחרונה?

<זאב גולדבלט: בוודאי, בוודאי.

<זאב גולדבלט: כי המערכת כבילד אין, בעיקר בעורף מתייחסים אל רוב החיילים כחשודים בהתחזות ולהתחמק מהשירות הצבאי ולא כולם כאלה מה לעשות?

<זאב גולדבלט: וצריכים להיות באמת מומחים כדי לאתר את זה.

<זאב גולדבלט: דיבר פרופסור אלון על ביטול מיקור החוץ.

<זאב גולדבלט: איך מוגדר ביקור רופא?

<זאב גולדבלט: אני שואל ברצינות.

<זאב גולדבלט: איך זה מוגדר, כמיקור חוץ או כחלק מ - - -

שלי יחימוביץ': תיכף הוא יוכל להשיב לכל הדברים באופן כללי.

<זאב גולדבלט: זמינות – תראו, סתם דוגמא.

<זאב גולדבלט: חייל שלצורך העניין כל מפקדיו והרופא היחידתי מחליטים שהוא צריך להגיע לנוירולוג – אז אין נוירולוגים בצבא.

<זאב גולדבלט: אז לאיפה הוא ייגש?

<נורית פלג קנטי: חצי שנה תור.

<זאב גולדבלט: אז לאיפה הוא ייגש?

<זאב גולדבלט: בזה אני מדבר על זמינות.

<זאב גולדבלט: אז לאיפה הוא ייגש?

<זאב גולדבלט: אז אין ברירה אלא לגשת לנוירולוג פרטי, אזרחי, בבית חולים.

<זאב גולדבלט: אבל לזה הצבא נרתע מלהעביר, כי זה עולה כסף מן הסתם.

<זאב גולדבלט: ושוב, אנחנו מדברים על המון המון דברים.

<זאב גולדבלט: ואז נשאלת השאלה בסופו של דבר, מכיוון שאנחנו מדברים, נכון, צריכים לשחרר, אבל אנחנו לא יכולים להשתחרר מזה שהם ילדים שלנו.

<זאב גולדבלט: ואז נשאלת השאלה האם צריך להקים ועד הורים של חיילי צה"ל או לא.

<זאב גולדבלט: ואני מתקומם כנגד הדבר הזה בכל ליבי.

<זאב גולדבלט: כי אני גדלתי במערכת שלא היו צריכים את זה.

<זאב גולדבלט: באמת לא היו צריכים את זה, כי אנחנו דאגנו לחיילים שלנו.

שלי יחימוביץ': אל תיסחף.

שלי יחימוביץ': זאת אומרת הצבא מבחינת-.

שלי יחימוביץ': לא, באמת, בואו רגע נהיה ריאליים.

שלי יחימוביץ': בעבר גם הציפיות של ההורים מהצבא היו פחותות והמגע בין ההורים והמפקדים היה פחות והיום באמת הנגישות של ההורים, גם במערכת החינוך וגם בצבא היא מאד מאד גבוהה ואני ארשה לעצמי להגיד שהצבא היום הוא יותר טוב בדרגה הרפואית לחייליו מאשר הוא היה בעבר.

<זאב גולדבלט: כחייל וכלוחם אני הרגשי שיש מי שדואג לי, תאמיני לי.

<זאב גולדבלט: באמת אני הרגשתי שדואגים לי.

<זאב גולדבלט: ולא הורי, דרך אגב.

שלי יחימוביץ': אוקיי, אני מודה לך.

שלי יחימוביץ': משרד הבריאות, יש כאן נציג?

<הדר אלעד: אין לנו משהו קונקרטי להגיד.

<הדר אלעד: כשהצבא בחר בזמנו ללכת למיקור חוץ, משרד הבריאות היה איתו וגם אם הצבא יבחר כרגע ללכת למיקור חוץ, אז נשתדל.

שלי יחימוביץ': תציג את עצמך.

<הדר אלעד: הדר אלעד ממשרד הבריאות.

שלי יחימוביץ': כן, תמשיך.

<הדר אלעד: אני יודע שהיו ישיבות עם הצבא, מתוכננות ישיבות המשך עם הצבא בנושא הזה.

<הדר אלעד: ככל שהצבא יבחר ללכת לכיוון, עניין של החלטה שלו, אז נסייע במידת האפשר.

<הדר אלעד: יש כרגע התדיינות שהיא כלכלית בעיקרה, אבל אין התדיינות על עיקרון.

<הדר אלעד: אם זו תהיה הבחירה, להעביר את אנשי הקבע לקופות החולים, אין לי - - -

שלי יחימוביץ': ולמשרד הבריאות אין עמדה?

שלי יחימוביץ': הרי יש לזה גם השלכות תקציביות, מן הסתם.

<הדר אלעד: אז שוב, הדיון הוא - - -

<ליאור אברהם ברק: ליאור ברק, מהאגף לפיקוח על קופות החולים במשרד הבריאות.

<ליאור אברהם ברק: אחד החסמים המשמעותיים זה עניין תקציבי בין היתר.

שלי יחימוביץ': כן, שמה זה אומר מבחינה תקציבית?

<ליאור אברהם ברק: אנחנו לא רוצים שקופות החולים יאלצו לממן מהגירעונות הכבדים שהן נמצאות בהם היום, גירעונות נוספים.

<ליאור אברהם ברק: יש לנו - - -

שלי יחימוביץ': וכשהיה המעבר הזה אז לא היה לזה גיבוי תקציבי?

שלי יחימוביץ': כלומר, זה לא היה כרוך במשא ומתן של האוצר, משרד הבריאות ומשרד הביטחון לפני?

<ליאור אברהם ברק: היה כרוך במשא ומתן תקציבי.

<ליאור אברהם ברק: את מדברת על הקודם?

שלי יחימוביץ': על הפיילוט.

שלי יחימוביץ': זה לא היה פיילוט, זה נמשך שלוש שנים, אבל - - -

<ליאור אברהם ברק: היו הסדרים תקציביים, שהסדר תקציבי נבחן גם בדיעבד אחרי שנתיים או שלוש.

<ליאור אברהם ברק: אתה בודק האם ההערכות שלך לגבי ה - - -

שלי יחימוביץ': ומה היו המסקנות?

<ליאור אברהם ברק: והמסקנות היו שהשירות מבחינת הקופות היה הפסדי, היה גירעוני, ולכן הייתה התדיינות על תוספות מסוימות.

<ליאור אברהם ברק: זה לא צלח ב - - -

שלי יחימוביץ': ולא היו העברות מתקציב הביטחון לתקציב הבריאות?

<ליאור אברהם ברק: לא.

<ליאור אברהם ברק: היה תשלום - - -

שלי יחימוביץ': לא היה שינוי?

<ליאור אברהם ברק: היה תשלום של צה"ל לקופות החולים עבור השירות, לפי - - -

שלי יחימוביץ': פר שירות?

<ליאור אברהם ברק: לפי המנגנון שנקבע, תשלום עבור כל חייל שמבוטח ושנרשם באחת מקופות החולים.

<ליאור אברהם ברק: בדיעבד הסתבר שלפחות מנתוני ה - - -

שלי יחימוביץ': פר טיפול, לא כהעברה תקציבית, בבסיס התקציב.

<ליאור אברהם ברק: כן, כן, מכירת שירות.

<ליאור אברהם ברק: מיקור חוץ לכל דבר.

<ליאור אברהם ברק: מכירת שירות שקופות החולים מוכרות שירות לצה"ל.

שלי יחימוביץ': הבנתי.

שלי יחימוביץ': וזה לא היה משתלם לקופות החולים?

<ליאור אברהם ברק: קופות החולים לא מסתכלות על זה בצורה של משתלם, לא משתלם, אלא רק בצורה שבסך הכל זה גם - - -

שלי יחימוביץ': אם זה הפסדי זה לא משתלם.

<ליאור אברהם ברק: בסדר, יש גם דברים ברמה הלאומית שהם לא רק אם הם משתלמים או לא, אבל - - -

שלי יחימוביץ': כן, אבל אתה אומר שזה היה הפסדי.

<ליאור אברהם ברק: זה היה גירעוני, שהקופות לא יכלו להמשיך לממן את זה ולכן הייתה התדיינות על תוספת מסוימת שלא צלחה ועכשיו יש דיונים מיוחדים.

<ליאור אברהם ברק: אמנם על אוכלוסייה אחרת - - -

שלי יחימוביץ': על משרתי הקבע.

<ליאור אברהם ברק: כן.

שלי יחימוביץ': ומצד שני מן הסתם אם אנחנו פותחים את זה, אז יש גם אינטרס כן שהמבוטחים ישובו אליהם.

<ליאור אברהם ברק: נכון, ברור.

<ליאור אברהם ברק: לקופות החולים תמיד יש אינטרס.

<ליאור אברהם ברק: לפעמים אנחנו רואים את זה במקומות אחרים שהאינטרס גדול מדי שיגיעו מבוטחים ולא תמיד עם ליווי תקציבי.

שלי יחימוביץ': אז כאן אתה מקבל קבוצה מאד גדולה של מבוטחים וגם מבוטחים איכותיים.

<ליאור אברהם ברק: נכון.

<ליאור אברהם ברק: מצד שני, יש תחשיב כלכלי שאתה עושה, ואנחנו בתור המפקחים על קופות החולים צריכים לוודא שהן לא תיתנה שירות שהוא גירעונו, שאין להן מקומות אחרים לממן אותם.

שלי יחימוביץ': אוקיי.

שלי יחימוביץ': אלוף משנה פרופסור אלון גלזברג, בבקשה, תשיב כאן לדברים אם אתה מעוניין.

שלי יחימוביץ': כי באמת בעיקר ההורים נכנסו כאן לסוגיות עומק יותר ופחות לסוגיות הטכניות שהן לא טכניות, של הזמינות.

שלי יחימוביץ': וכן, הרי כולנו חשנו הזדהות עם הדברים האלה.

<אלון גלזברג: כן, כמובן גם אני ואין לי ספק שאגב הם צודקים.

<אלון גלזברג: כלומר מראש אני משוכנע שמה שהם מביאים פה הוא נכון.

<אלון גלזברג: אני אומר לעצמי ולאנשי כל יום, שאנחנו מכוונים למאה אחוז הצלחה.

<אלון גלזברג: אין טעויות ופספוסים, במערכת שעושה מיליונים של מפגשים בשנה.

<אלון גלזברג: אחוז אחד של טעות על כל מיליון זה עשרת אלפים.

<אלון גלזברג: על שלושה מיליון זה 30,000.

<אלון גלזברג: נניח ש-30,000 פעם בשנה נעשה עבודה לא טובה – אני לא מוכן לקבל את זה.

<אלון גלזברג: אני לא מוכן לקבל מערכת של 99%.

<אלון גלזברג: אנחנו נכוון לאפס טעויות.

<אלון גלזברג: האם נגיע לאפס טעויות?

<אלון גלזברג: לא יודע, אבל תדעו שבכל אחד מהסיפורים האלה אנחנו צריכים לטפל בהם.

<אלון גלזברג: שמעתי בין השורות שלא הכל זה רפואה.

<אלון גלזברג: אני מקווה שמי שעוצר חיילת עם גוש בשד להגיע להמשך טיפול רפואי איננו איש רפואה, אלא החיבור בינינו לבין שאר צה"ל, מפקדים - - -

<זאב גולדבלט: הממשק של הפיקוד.

<אלון גלזברג: נכון, נכון.

<אלון גלזברג: אנחנו חיים במערכת מורכבת, אנחנו מבינים את זה.

<אלון גלזברג: לכן אגב אנחנו רותמים גם את המפקדים אתנו לתוך הסיפור הזה.

<אלון גלזברג: הזכרתי אחריות, אני אגיד על זה מילה.

<אלון גלזברג: במסגרת זיהוי צווארי הבקבוק והחוליות שצריך לטפל בהן, החופ"לים הם בראש מעייננו, הגם כשהם מייצגים נתח מאד מאד קטן מצה"ל.

<אלון גלזברג: לרוב חיילי צה"ל אין חופ"ל.

<אלון גלזברג: התהליך עכשיו קורה רק ללוחמים, אבל הסכמנו.

<אלון גלזברג: אחיות, אנחנו רואים דמות ומרכיב משמעותי להיכנס פה, הם גוף מקצועי שייכנס.

<אלון גלזברג: אנחנו מרחיבים, זה גם עבודה שאנחנו עושים עם משרד הבריאות ועם האקדמיה אנחנו עומדים לעשות את זה, לגדל יותר אחיות גם לטובת המשק האזרחי בעתיד.

<אלון גלזברג: אנחנו מרחיבים את סמכויות האחיות בעבודה שעכשיו עכשיו סוכמה עם משרד הבריאות, שהאחות שנמצאת תוכל לעשות יותר כדי גם לתת מענה מידי, גם בוא נודה על האמת, אחיות בדרך כלל מביאות הרבה יותר לב לתוך העניין הזה.

<אלון גלזברג: מן משהו שהוא יותר רך שיודע להכיל.

שלי יחימוביץ': למה?

שלי יחימוביץ': מה זו האמירה הזו?

<נורית פלג קנטי: נפל.

<נורית פלג קנטי: נשים הן אמהות, הן מקצועיות.

<אלון גלזברג: לא, לא, לא, יש לנו גם אחים.

<נורית פלג קנטי: הן מקצועיות, יש להן תואר ראשון בסיעוד והן סופר מקצועיות.

<אלון גלזברג: לא לזה התכוונתי.

<נורית פלג קנטי: ויש להן יכולת לתשאל.

שלי יחימוביץ': את מבינה?

שלי יחימוביץ': אני אגיד לך מה - - -

<נורית פלג קנטי: הבנתי, הבנתי.

שלי יחימוביץ': הגברים הרופאים מביאים את השכל, הנשים האחיות מביאות את הלב.

<אלון גלזברג: לא, לא, לא.

<אלון גלזברג: 60% - - -

שלי יחימוביץ': זאת החלוקה.

<נורית פלג קנטי: את מספרת לי?

שלי יחימוביץ': וכיוון שיש פרוטוקול: סוגריים: אירוניה.

<אלון גלזברג: אז אני אדייק.

<אלון גלזברג: 60% מהעתודאיות הן עתודאיות לרופאה.

<אלון גלזברג: כלומר 60% מהרופאים כבר הן רופאות וחלק גדול מהאחים שלנו ומהאחיות שלנו הם אחים, ואם אפשר להגיד שאני ממש לא - - -

שלי יחימוביץ': בסדר.

<אלון גלזברג: לא, אבל אני בכלל לא-.

שלי יחימוביץ': זה לא יקרה לך שוב.

<אלון גלזברג: יש לי תחושה שמה שאני אגיד אני רק אלך ואתדרדר פה, אז אני אעצור את זה כאן.

<אלון גלזברג: זה לא הייתה הכוונה.

<אלון גלזברג: הכוונה הייתה דווקא, אני למדתי בבאר שבע.

<אלון גלזברג: בשנה א' ללימודים לקחו אותנו ואשפזו אותנו במחלקות באופן אקראי, כל אחד שלושה ימים במחלקה אחרת.

<אלון גלזברג: הרעיון היה – סליחה על סיפור הצד, אבל הוא יסגור.

<אלון גלזברג: הרעיון היה שלפני שאתה יודע על הפוטו-פיזיולוגיה ועל הגלים החשמליים שעוברים בלב, אז תשכח שם במיטה פעם אחת, תלחץ בפעמון ותנסה שיבואו אליך.

<אלון גלזברג: לי למשל אמרו שיש לי שבר ברגל, שמו לי גבס, אמרו לי אסור לך לרדת מהמיטה.

<אלון גלזברג: אותי זה צרב להרבה שנים קדימה, בתחושות שכשעמדתי על יד המיטה הזאת אחר כך והתעסקתי בזווית של הבורג שנכנס, אם עשיתי את זה טוב או רע בחדר הניתוח, לא - - - את הפרספקטיבה הזו.

<אלון גלזברג: הכוונה שלי הייתה שדווקא כשעומד שם מישהו שאיננו מובנה בציר, הוא מביא משהו אקסטרה בעיני ולזה התכוונתי.

<אלון גלזברג: לא כי הוא גבר או כי הוא אישה.

שלי יחימוביץ': יש לי שאלה אחרת, אפרופו המבנה בציר.

שלי יחימוביץ': יש לי שאלה אחרת והיא שאלת אתוס.

שלי יחימוביץ': איך אתה מתייחס לחייל חולה שמגיע אליך, בין אם אתה צוות רפואי של אחים ואחיות ובין אם אתה צוות רפואי של רופאים ורופאות.

שלי יחימוביץ': וכן יש את תחושת הבסיס וזה נשמע שזה יותר כרוך בחינוך.

שלי יחימוביץ': האם אתה מטפל בחייל כחולה שבא ונמצא במצוקה פיזית, לפעמים נפשית, אבל זה כבר דיון אחר, יש גם דו"ח של המבקר על בריאות הנפש בצה"ל; האם אתה מתייחס אליו כאל חייל שזקוק לעזרה או אתה מתייחס אליו כאל חשוד מידי שרוצה גימלים.

שלי יחימוביץ': וכאן באמת זאת שאלה של אתוס, חינוך ושינוי דפוסים מחשבתיים.

שלי יחימוביץ': אז השאלה אם גם הדבר הזה מטופל באיזה שהוא אופן.

<אלון גלזברג: אנחנו מקדישים לזה המון אנרגיה.

<אלון גלזברג: אני חושב שהדור הבא יותר טוב מאיתנו, הרבה יותר טוב ממני.

<אלון גלזברג: הצעירים של היום שאנחנו מגדלים אותם לתוך מערכת שמדברת שפה שונה, תראו, אמרתי לקוחות, אתם "כועסים עלי".

<אלון גלזברג: אלה מילים שאנחנו לא השתמשנו בהן מעולם ואולי טוב - - -

שלי יחימוביץ': וטוב שכך.

<אלון גלזברג: ורומזת לי, אבל המילה שירות - - -

שלי יחימוביץ': צה"ל זה איזה שהוא תאגיד כלכלי.

<אלון גלזברג: זה נכון, אבל לא התכוונתי לתאגיד כללי.

<אלון גלזברג: אבל העובדה שאנחנו נותנים שירות שהוא איננו נמדד כולו במספרים ואפסים וגרפים, היא בעיני משמעותית בתחושה של האנשים, שאני עוסק היום בלגדל ולחנך.

<אלון גלזברג: כך שלשאלתך זה מרכיב משמעותי - - -

שלי יחימוביץ': ומה עושים עם זה?

שלי יחימוביץ': איך משנים את זה?

<אלון גלזברג: למשל התחלנו לעשות דברים, ששוב, למדנו הכל מהעמיתים שלנו.

<אלון גלזברג: לקחת את האחיות והרופאים, לשים אותם בסדנאות שחקנים, לצלם אותם בוידיאו ולשקף להם אחרי זה את המפגש.

שלי יחימוביץ': לרופאים צבאיים?

<אלון גלזברג: כן, כן, לרופאים צבאיים.

שלי יחימוביץ': וזה דבר שנעשה סדנאות כאלה, זה קורה בפועל?

<אלון גלזברג: עכשיו עשינו שתיים ראשונות בשלושה חודשים האחרונים ואנחנו הולכים להרחיב את זה.

<אלון גלזברג: אגב, אני מתעסק היום עם האזרחים עובדי צה"ל, כי - - - זה אלה, תמיד טיפלנו באנשים לובשי המדים, אבל חלק מהשירות הרפואי שלנו ניתן על ידי מי שאיננו לובש מדים.

<אלון גלזברג: אנחנו עשינו עבודה עכשיו עם מרכז דעת זה נקרא, מרכז שמתעסק עם החוזים שלהם.

<אלון גלזברג: להכניס להם בתוך החוזה גם אימון למידה, כי גם רמתם חשובה, גם אותה צריך לשנות.

<אלון גלזברג: מורכב.

<אלון גלזברג: שרשרת.

<אלון גלזברג: באמת, מורכב מהמון המון חלקים.

<אלון גלזברג: היה לי חשוב לשתף אתכם שאנחנו לא חפים מטעויות ורחוקים מלהיות מושלמים, אבל זה באמת משהו שאנחנו מתעסקים איתו ומאד חשוב לנו.

שלי יחימוביץ': אוקיי.

שלי יחימוביץ': אתה רוצה להוסיף עוד משהו?

<יוסי ביינהורן: שני משפטים.

<יוסי ביינהורן: אלף, הרפואה זה דבר מורכב.

<יוסי ביינהורן: אנחנו עסקנו בפן אחד שיש כאלה שקראו לו טכני.

<יוסי ביינהורן: אלה הצדדים שאנחנו חשבנו שהם חשובים, שמקדמים את השירות בסוף לחייל ושיש לנו את הכלים כביקורת לגעת בהם ובזה נגענו.

<יוסי ביינהורן: שמענו רוח טובה, מתקנת, של הליקויים שמצאנו, אבל לא שמעתי התייחסות ואני גם לא מבקש אותה כרגע, אלא אני שומר אותה לעתיד, שאחד מהליקויים שמצאנו, אולי פחות הדגשנו אותו, זה נושא רמת הבקרה.

<יוסי ביינהורן: כי זה טוב לעשות פעולות ולנסות לקדם, אבל כל הזמן צריך לדאוג לבקרה, שאכן הדברים מתקדמים ואת זה פחות מצאנו בדו"ח שעשינו.

<יוסי ביינהורן: בחלק מההערות שלנו העלו שאלה הנתונים, או הנתונים האלה גם לא תמיד ידועים לקרפ"ר, הוא לא תמיד שולט בהם ולכן כשהוא לא יודע מה הנתונים, אז קשה לבוא ולתקן, עם כל הרצון הטוב שלו.

<יוסי ביינהורן: לכן ההערה המרכזית שלא נעשתה פה באמת בקרה ופיקוח, של הגוף שלו יש אחריות בצבא וזה קרפ"ר, עם כל העזרה שהוא מקבל מהגופים האחרים, מהמפקדים דרך אגב, שהם חלק מזה, אבל האחריות בסוף היא של הקרפ"ר ורמת הבקרה שלו מאד משפיעה בסוף על רמת השירות שהחיילים מקבלים.

<יוסי ביינהורן: זה חשוב.

שלי יחימוביץ': אייל, אתה אמרת לי בהתחלה על כל תאריכי היעד שאמורים לקרות בדצמבר, אז בוא תעבור עליהם ביעף ונסמן עליהם V, בתקווה.

<אייל קופמן: נכון.

<אייל קופמן: בואו נראה.

<אייל קופמן: אז לפי תשובת משרד הביטחון, כל הנושא של זמן המתנה לרופא ראשוני – נבנית תכנית רב שנתית החל ממרס 2017 והקמת תכנית לתת מענה לפערי מערכות המידע.

<אייל קופמן: צפי סיום בדצמבר 2017.

שלי יחימוביץ': נשמע.

<אלון גלזברג: שני דברים.

<אלון גלזברג: מרס היה התאריך המקורי שבו אמור היה להתרחש המיקור.

<אלון גלזברג: אני מנחש שהמשפט שציטטת כרוך בו, כלומר שאנחנו נראה שיפור שם, אבל ללא שום קשר, קודם כל אני מקבל לחלוטין שמה שאי אפשר למדוד אי אפשר לשפר.

<אלון גלזברג: כלומר לא באמת אפשר למדוד.

<אלון גלזברג: אנחנו הראנו וגם אני הבאתי את זה, מערכת שמשקפת לנו בכל רגע נתון, למשל את משכי זמן ההמתנה לתור לפי מקצועות, ויש פה לפי לוחם, לא לוחם, לפי סוג המקצוע, איפה זה מחולק, כמה אחוז מהתורים פתוחים, למשך כמה זמן וכו' וכו'.

<אלון גלזברג: כשלב א' לשיפור, זה משתנה לא בזכות הדף, אלא העובדה שאנחנו שוקלים, מודדים, משתפרים.

<אלון גלזברג: מערכות המידע – זה משהו שרשמתי קודם ולא התייחסתי אליו.

<אלון גלזברג: מערכות המידע שלנו נכון להיום הן מפגרות בדור ממה שהיינו רוצים.

<אלון גלזברג: יש תכנית רב שנתית על הסיפור הזה.

<אלון גלזברג: חלק מהדברים שציינת לא ניתן לממש היום טכנית במערכות המידע.

<אלון גלזברג: זה לא יהיה דצמבר, אבל אחרי שישבתי השבוע עם החברה שזכתה במכרז ועובדת על זה, באפריל הם יוצאים מהצלילה בצד השני.

<אלון גלזברג: תהיה לנו מערכת, בהנחה שהכל שם יעבוד כפי שמתוכנן, הארכיטקטורה תאפשר להתחיל לעשות שינויים, שירגישו אותם בקצה רק בקיץ.

שלי יחימוביץ': כלומר תאריך היעד של דצמבר 2017 לא יהיה.

שלי יחימוביץ': אז מה תאריך היעד החדש?

<אלון גלזברג: המשתמשים בקצה לא יחושו שיפור לפני המחצית השנייה של שנת 2018.

<אלון גלזברג: עולם מערכות המידע הוא סופר מהיר.

<אלון גלזברג: בעולם שלי זה סופר איטי.

<אלון גלזברג: את התסכול הזה אני מכיל כרגע על ידי מערכות עוקפות וכל מיני פטנטים.

<אלון גלזברג: זה משהו שאנחנו מתקדמים בו, באמת באמת זה אתגר רב שנים, שאנחנו לא נעמוד בו ב-31 בדצמבר.

<אלון גלזברג: כן נעבוד בו בחצי השנה הבאה.

שלי יחימוביץ': אז התשובה דצמבר 2017 הייתה מן הסתם סתמית.

<אלון גלזברג: לא, לא, קודם כל לא - - -

שלי יחימוביץ': אני יודעת שזה לא אתה, אבל - - -

<אלון גלזברג: לא, לא, לא משנה איך קראו לזה, אני.

<אלון גלזברג: התשובה דצמבר 2017, כמו שאני מבין אותה, הייתה בראייה שבשליש הראשון אנחנו נוציא למיקור, מפנים את המשאבים משם כדי לעשות דברים אחרים, בונים תכנית של חצי שנה וזה מגיע.

<אלון גלזברג: כיוון שזה לא קרה, אמרנו - - - זה היה בספטמבר האחרון, לקחנו חצי שנה, זה סוף מרס, באפריל החברה מסיימת.

<אלון גלזברג: זה אותם זמנים, פשוט עשו לנו שיפט על לוח השנה.

<אלון גלזברג: זאת התשובה.

<אלון גלזברג: והמשתמשים בקצה, השבוע הוצאתי את זה לכל המטפלים בצה"ל, לא יהיה שיפור לפני קיץ 2018.

<אלון גלזברג: חשוב לי גם לשקף לאנשים את הדיסוננס הזה.

<אלון גלזברג: את הציפייה שיהיה מחר ורוד יותר.

<אלון גלזברג: אז המחר ייקח עוד חצי שנה והוא לא יהיה ורוד, הוא יהיה לאט לאט לאט בגוונים, אבל אנחנו על זה.

<אלון גלזברג: מערכות המידע הן, והבאתי פה את הגאנט, את לוחות הזמנים.

<אלון גלזברג: אנחנו עושים תכנית כבר – ופתאום מדברים על שלוש שנים וחמש שנים.

<אלון גלזברג: אנחנו נכנסים פה לתהליך גדול וכבד.

<אלון גלזברג: אגב, אני לא זוכר שהתחייבנו לתאריך ספציפי, אבל זה - - -

שלי יחימוביץ': זאת התשובה שניתנה למבקר המדינה.

<ירדנה דורון: אמרת בהתחלה שזו התייחסות של משרד הביטחון?

שלי יחימוביץ': כן.

<יוסי ביינהורן: בדו"ח המבקר הכללי.

<ירדנה דורון: זה פשוט מול עיני - - -

<אלון גלזברג: אני לא מכיר את ה - - - חברה, זאת האמת.

שלי יחימוביץ': אוקיי, בסדר גמור.

<אלון גלזברג: האמת היא ש - - - על השיפור, הוא ייקח עוד חצי שנה.

שלי יחימוביץ': איזה עוד תאריכי יעד היו?

<אייל קופמן: הנושא של עבודת מטה לאפיון מיקור החוץ לאנשי הקבע.

<אייל קופמן: צפי - - -

<אלון גלזברג: עבודת המטה הסתיימה.

<אלון גלזברג: המשא ומתן במשרדי הממשלה.

שלי יחימוביץ': אוקיי.

<אייל קופמן: הטמעה של מערכת תזכורות ממוחשבות או חלופות זמניות.

<אייל קופמן: צפי לסיום - יוני 2017.

<אלון גלזברג: קרה, קרה.

<אלון גלזברג: קרה קצת לפני יוני.

<אלון גלזברג: לא יודעים על התאריך הזה, אבל זה קרה קצת קודם.

<אלון גלזברג: בכנות איך אנחנו עושים את זה היום, כי אין לי מערכות מידע?

<אלון גלזברג: אנחנו בכל לילה מנחים ובונים טבלת אקסל ברשימת האנשים שקבעו תור.

<אלון גלזברג: צורבים אותה לדיסק, מעבירים אותה למחשב ב - - -, יש - - - צבאיות, לא צבאיות ויש ביטחון מידע.

<אלון גלזברג: שולחים SMS אחד אחד אחד את כולם.

<אלון גלזברג: הלקוח לא יודע שאני אדיוט, שזה נשלח על ידי אדם, הם חושבים שהתקדמתי.

<אלון גלזברג: אבל הלקוח מקבל תזכורת.

<אלון גלזברג: אגב, גם הג'ימייל הזה, איך הוא קורה בכנות?

<אלון גלזברג: שני מכשירי ג'ימייל - - -

שלי יחימוביץ': זה לא יאומן.

<זאב גולדבלט: זה רחמים עליכם, בחיי.

<אלון גלזברג: לא, לא, לא.

<אלון גלזברג: תוך ימים, אני לא הייתי רוצה להגיד זה, אני מניח שבועות, כל הדבר הזה ממוכן, אבל לא רציתי לחכות לאחרי החגים.

<אלון גלזברג: אז התחלנו.

<אלון גלזברג: האנשים שלנו מקבלים את ההודעות ואנחנו נמכן את זה ממש עכשיו.

שלי יחימוביץ': אוקיי.

<אלון גלזברג: בוא נסכים שאם הם צריכים לקבל הודעה לא איכפת להם, נכון?

<זאב גולדבלט: לא, לא, אתה צודק.

<זאב גולדבלט: אני מרחם עליכם, לא על החיילים.

<אלון גלזברג: לא, אני לא מרחם על אף אחד.

<זאב גולדבלט: החיילים מקבלים את מה שהם צריכים.

<זאב גולדבלט: אני מרחם עליכם.

<אלון גלזברג: הכל בסדר.

<זאב גולדבלט: כי עבודה שצריכה לקחת דקה, לוקחת לכם - - -

שלי יחימוביץ': סליחה חברים, אני על סף סיום.

שלי יחימוביץ': לגבי זמן ההמתנה, מה הוא?

שלי יחימוביץ': הוא המלצה?

שלי יחימוביץ': הוא חזון?

שלי יחימוביץ': הוא פקודה?

שלי יחימוביץ': הוא הנחיה?

<זאב גולדבלט: תכנית עבודה.

<אלון גלזברג: זמן ההמתנה הוא הנחיה של קרפ"ר שניתנה לגופי התכנון שבאו לעשות את התכניות, של כמה אנחנו צריכים מכל דבר אל מול לאיזה זמן אתרים מכוונים.

<אלון גלזברג: צריך לומר שאנחנו מתייחסים אל זה, הגם שאין לזה מעמד חוקי של משהו יותר ממה שאמרתי עכשיו, אנחנו מתייחסים לזה כמעבר ליעד.

<אלון גלזברג: - - - המקרים אנחנו על זה.

<אלון גלזברג: אנחנו ממש שם.

<אלון גלזברג: זה אפילו טוב מזה.

<אלון גלזברג: - - - אנחנו עוד לא שם ולשם אנחנו הולכים.

<אלון גלזברג: ככה אני מתכנן את המענה קדימה.

שלי יחימוביץ': כשאמרת בתחילת הדיון שזו דרקטיבה של הרמטכ"ל, לשים את הפוקוס על סוגית השירות הרפואי, במה זה בא לידי ביטוי הדרקטיבה הזאת?

<אלון גלזברג: קודם כל זה בא לידי ביטוי בדבר הכי יקר של הרמטכ"ל בעיני, שזה זמנים ושל סגן הרמטכ"ל, של לשבת אישית, 4.5 שעות ביום שלישי לפני שבועיים להעמיק בזה, כדי לתת לנו רוח גב.

<אלון גלזברג: ראש אט"ל התיישב על זה ימים וימים באמת כדי להעמיק.

<אלון גלזברג: זה בא לידי ביטוי כשאנחנו מעלים סוגיה כמו מערכות המדינה.

<אלון גלזברג: החברה פה לא יודעים לפתור מערכות מידע לבד, הוא צריך את צה"ל שיעזור לו, אז לתת לזה פוקוס ועדיפות.

<אלון גלזברג: זה באמת ממומש.

<אלון גלזברג: אלה לא דברים של – הוא באמת מתעסק בזה.

<אלון גלזברג: הוא אגב שם את זה כאחד מהדברים שחשובים לו בשלבים של הטיפול במשרתים שלנו.

<אלון גלזברג: אני חש מאד חזק את הרוח.

<אלון גלזברג: אגב, לטוב ולרע.

<אלון גלזברג: זה גם יושב עלי פה וזה בסדר.

<אלון גלזברג: זה תפקידי, אני צריך להצליח.

שלי יחימוביץ': כמה זמן אתה בתפקיד?

<אלון גלזברג: יכולים לספור חודשים אחורה.

<אלון גלזברג: מהאביב.

<אלון גלזברג: יותר מחצי שנה.

שלי יחימוביץ': אוקיי.

שלי יחימוביץ': מתי אתה היית מציע לנו לכנס שוב את הוועדה ולבדוק אם דו"ח המבקר יושם, אם לא? ואל תגיד לנו אמצע 2018.

<אלון גלזברג: יש חגים או משהו?

<אלון גלזברג: קודם כל רציתי להגיד - - -

<זאב גולדבלט: אביב 2020.

<אלון גלזברג: אחד, שישה מתשעת הסעיפים הגדולים מומשו, שזה בעיני – אני לא ותיק פה – אבל זה נראה לי שאנחנו מתקדמים ועובדים באמת.

<אלון גלזברג: שלושת האחרים, קשה לי להגיד מתי לך באמת מתי, כי אלף כל התהליכים האלה לוקחים זמן.

<אלון גלזברג: לגדל רופא לשם, אני לא רוצה להגדיל 19 שנה, אבל זה הרבה זמן.

<אלון גלזברג: להסיט אנשים זה קשה.

<אלון גלזברג: מיקור חוץ זה עניין של משא ומתן בין חברות.

<אלון גלזברג: מערכות מידע ציינתי.

<אלון גלזברג: לפני קיץ 2018 לא נראה משהו דרמטי.

<אלון גלזברג: אני לא יודע להציע משהו טוב מזה.

<אלון גלזברג: אני עכשיו כבר לא יודעת למה את מכוונת.

<אלון גלזברג: אני נזהר.

שלי יחימוביץ': לא, לא, אני לא מכוונת לכלום.

שלי יחימוביץ': טוב, אנחנו נעל את הדיון.

שלי יחימוביץ': קודם כל אני רוצה לשבח אותך על הגישה ועל הנכונות, כי יכול להיות שלך זה נראה מובן מאליו, אבל זה לא מובן מאליו וכבר אמרתי את זה.

שלי יחימוביץ': הרבה מאד מבוקרים שמגיעים לפה לא רק שלא מפנימים את מסקנות הדו"חות, אלא מסרבים להכיר בהם לחלוטין ואפילו קוראים עליהם תיגר וממשיכים לבסס בתוך השגיאה שנעשית וגם לייצר איזה שהוא אתוס שמצדיק אותה.

שלי יחימוביץ': אז גם הגישה שלכם, שהיא במהותה גם ביקורת פנימית ורצון לשפר, היא באמת ראויה לכל שבח; וגם הנתונים שמסרת כאן בהתחלה בדבר זמן ההמתנה והירידה המאד דרמטית ממספר דו ספרתי לדקה ותשע שניות, הוא באמת מרשים מאד.

שלי יחימוביץ': אין ספק שהתסכול שחייל נתקל בו כשהוא מתחיל לחייג וצריך לחכות 43 דקות או 12 דקות, פשוט מונע ממנו לקבל את הטיפול וכאן בוודאי יש שיפור משמעותי ביותר, וגם באת מצויד בנתונים, שזה יפה וטוב.

שלי יחימוביץ': יחד עם זה, יש לנו את העניין של מערכות המידע, שבצדק אתה אומר שהוא לוקח זמן.

שלי יחימוביץ': זה קצת מתסכל, כי הצבא כל כך מצטיין במערכות מידע במקומות אחרים, בחיילות אחרים, וכאן אנחנו באמת רואים, אתה בעצמך השתמשת במילה פיגור.

<אלון גלזברג: אני יודע שזה לא מכובד ובכל זאת.

<אלון גלזברג: מערכות המידע הרפואיות בעולם – יכולים להעיד עמיתי פה – הם אירוע, כל העולם מפגר.

<אלון גלזברג: האמריקאים אגב, שליש מהאמריקאים עדיין מנהלים את הרפואה שלהם על ניירות.

<אלון גלזברג: זה כל העולם הרפואי שמפגר אחרי העולם הטכנולוגי בזה בשנות דור.

<אלון גלזברג: ואגב, לא מעניין אותי אחרים, אני רוצה להצליח בעצמי אז אני מסכים איתך.

שלי יחימוביץ': אז יש לכם נושא לעוד דו"ח, שלא קשור לצה"ל.

שלי יחימוביץ': על כל פנים, אנחנו נעקוב ונהיה בקשר עם משרד המבקר וגם אתכם ונראה את המשך התיקון ותודה רבה.