ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 515, 2017-12-06 09:02

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.

דוד אמסלם: אנחנו בדיון המשך לדיון שקיימנו ואני לא רוצה לפתוח שוב את הדיון.

דוד אמסלם: בעבר טענו את מה שטענו ולי היו מספר שאלות בעניין.

דוד אמסלם: ביקשתי לקבל את חוות הדעת של היועץ המשפטי.

דוד אמסלם: דינה, שלחתם לנו רק הבוקר.

דוד אמסלם: תשתדלו לשלוח לי חומר לא עשר דקות לפני הישיבה.

<דינה זילבר: העברנו גם אתמול למייל האישי שלך.

דוד אמסלם: לא יודע המייל האישי שלי, לא המייל האישי.

דוד אמסלם: אני באתי לוועדה כאן הבוקר ולפני חצי שעה נתנו לי חומרים.

דוד אמסלם: הרבה מאוד חומרים, דרך אגב.

דוד אמסלם: גם מהמשטרה.

דוד אמסלם: מדובר במערכות שיודעות לעבוד וכשאתם רוצים, אתם מביאים חודשיים לפני, שבועיים לפני, אבל לא יכול להיות שאני אקבל את החומר לפני הישיבה.

דוד אמסלם: לא הצלחתי לקרוא אותו.

<דינה זילבר: שלחנו אתמול.

<דינה זילבר: מה שהעברנו הבוקר, שלחנו כבר אתמול.

דוד אמסלם: לא חשוב.

דוד אמסלם: ברשותכם, אני רוצה בעיקר את ההתייחסות שלך, דינה.

דוד אמסלם: זה מה שמעניין אותי בכל הדיון הזה.

דוד אמסלם: כל השאר, אני לא פותח אותו, הוא פחות חשוב לי.

דוד אמסלם: בדיון הקודם, בעקבות מה שהראינו, העליתי מספר שאלות שהייתי מבקש את ההתייחסות שלך בעל פה.

דוד אמסלם: בדרך כלל הליך ההתקשרות – אני ראיתי את הסיפור של המבקר, כבודו במקומו מונח, אני לא מקבל את העניין – בגדול, הליך התקשרות, הליך מכרוז, מה הרעיון שלו?

דוד אמסלם: שאתה מגדיר את פעולת העבודה ואת הזמן.

דוד אמסלם: מדוע הזמן חשוב?

דוד אמסלם: כי יש הבדל אם אני רוצה לקנות כיסא אחד לבין זה שאני רוצה לקנות מאה כיסאות.

דוד אמסלם: אני אומר, רבותיי, אני רוצה מאה כיסאות, יש מחיר איקס ואם אני רוצה עשרה כיסאות, המחיר הוא ואי.

דוד אמסלם: זה ההיגיון.

דוד אמסלם: כאן היה תהליך הפוך.

דוד אמסלם: זאת אומרת, בדרך כלל אתה נותן את מרב הזמן.

דוד אמסלם: נניח אתה הולך לשלוש שנים, לארבע שנים, למכרז פומבי או להצעות מחיר ולאחר שהסתיימה התקופה, אתה אומר, תשמעו, עוד לא התארגנתי, בואו ניקח עוד איזו שנה כדי להמשיך.

דוד אמסלם: לה הפוך.

דוד אמסלם: אתה לא הולך למכרז לשנה ומאריך אותו לשלוש שנים.

דוד אמסלם: דבר כזה הוא לא הגיוני.

דוד אמסלם: אם כך, תוריד את הזמן.

דוד אמסלם: תחליט מה שאתה רוצה וזהו.

דוד אמסלם: אין הליכי מכרז כאלה.

דוד אמסלם: אני לא מכיר אותם.

דוד אמסלם: גם בהגיון זה לא מתקבל.

דוד אמסלם: הרי כל פונקציית הזמן היא פונקציה של מחיר.

דוד אמסלם: זה כסף.

דוד אמסלם: אם אתה מתקשר עם מוסך לשנה או לארבע שנים, אתה מקבל על אותו מוצר מחיר אחר.

דוד אמסלם: לכן בהגיון זה לא נתפס.

דוד אמסלם: וכשזה לא נתפס, זה לא תקין, גם אם מישהו אישר את זה.

דוד אמסלם: זה לא תקין.

דוד אמסלם: זה לגבי נושא של התהליך עצמו.

דוד אמסלם: ראיתי ברפרוף לפני שנכנסתי, בעצם היו מעין הצעות מחיר שהיו בהן ארבע הצעות כאשר שמונים אחוזים הם האיכות, עשרים אחוזים המחיר.

דוד אמסלם: דרך אגב, הפרופורציות האלה, צריך להוריד את המחיר בכלל.

דוד אמסלם: הכוונה היא שמכוונים למישהו.

דוד אמסלם: שמונים אחוזי נכות.

יעל גרמן: דודי, אולי תשתף אותנו כי אנחנו לא יודעים ולא ראינו את המסמך הזה.

דוד אמסלם: היא כתבה לי תשובה.

דוד אמסלם: אני עוד לא קראתי אותו.

דוד אמסלם: היא ביקשה ממני גם לא לפזר אותו כרגע.

דוד אמסלם: עוד מעט נשאל אותה גם למה.

דוד אמסלם: בדרך כלל במכרז יש שמונים אחוזים, הם קבעו שאיכות היא שמונים אחוזים והמחיר הוא עשרים אחוזים.

דוד אמסלם: זאת פרופורציה שלא מתקבלת על הדעת בכלל אבל גם אם נלך על זה, הרי בסופו של דבר האיכות בנושא של יועצים הם היועצים עצמם.

דוד אמסלם: היות ובעצם היועץ המרכזי כאן הוא מר ליאור חורב של גולדפינגר, שהוא הרונלדו שלהם, אז אם הוא הלך, פותחים את המכרז מחדש כי הנושא של האיכות ירד.

דוד אמסלם: צריך עכשיו מכרז חדש.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה קרה בעבר כולל כאן בכנסת, ביררתי.

דוד אמסלם: הייתה חברה שזכתה עם יועץ מסוים – אני מדבר על ייעוץ – ויועץ אחד עזב.

דוד אמסלם: ביטלו את המכרז באמצע, אמרו שזה לא מה שהתכוונו.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על איכות ולכן אין כאן איכות כרגע.

דוד אמסלם: אתה משלם עכשיו כסף לכאורה בלי איכות.

דוד אמסלם: דבר שלישי שעניין אותי כאן, כל הסיפור בהתקשרות שלא הייתה עם ליאור חורב.

דוד אמסלם: ליאור חורב הוא לא העניין כאן.

דוד אמסלם: חברת גולדפינגר בעצם הייתה במכרז והיא זכתה.

דוד אמסלם: לכן אם יש פגם בסופו של הליך בזה שאחד מעובדי החברה לטעמי פועל באופן קיצוני לא נכון, אז זאת לא בעיה של אותו עובד.

דוד אמסלם: זאת גולדפינגר.

דוד אמסלם: מי שהפר כאן את הכללים זאת חברת גולדפינגר ולא ליאור חורב.

דוד אמסלם: למה הדבר דומה.

דוד אמסלם: בוא נניח שחברה מסוימת עכשיו זכתה בבניית הגשר של הרכבת והגשר קרס.

דוד אמסלם: תבוא החברה ותגיד, אני מניח, שהמהנדס שהיה בבוקר, אנחנו הזזנו אותו.

דוד אמסלם: אבל זאת אחריות שלכם, האחריות הכוללת וזה בכלל לא קשור לעובד.

דוד אמסלם: לכן לא הבנתי את העניין הזה.

דוד אמסלם: דרך אגב, עד היום – הדובר שלי הראה לי – ליאור חורב מופיע באחד האתרים של גולדפינגר, כנראה הם עוד לא הספיקו להוריד, באחד האתרים המשורשרים, שהוא יושב ראש החברה.

דוד אמסלם: בסך הכול, בלי קשר, אני מציע לכם לבדוק את ההתקשרויות של גולדפינגר עם משרדי ממשלה אחרים.

דוד אמסלם: להערכתי הם נמצאים בחשש של ניגוד עניינים מול המשטרה.

דוד אמסלם: ברגע שהוא נותן ייעוץ למשטרה, אני לא בטוח שהוא יכול לתת ייעוץ למשרד הבריאות או למשרד להגנת הסביבה.

דוד אמסלם: מה קורה אם מישהו שם נמצא מול המשטרה בבעיה?

דוד אמסלם: הוא נותן לו ייעוץ הפוך?

דוד אמסלם: חבר'ה, משהו כאן לא בסדר בכל המכלול הזה.

דוד אמסלם: תבדקו.

דוד אמסלם: הם בעצם נותנים שירותים למשרד להגנת הסביבה, למשרד הבריאות, משרד הבינוי והשיכון, לרשות העתיקות שבאמת אולי אין קשר אבל בוודאי למשטרה יש קשר בין כל הגורמים האלה.

דוד אמסלם: המשטרה היא גוף שאוכף את החוק.

יעל גרמן: אני מבקשת רשות דיבור.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: אני בהתחלה חשבתי שהסיפור עם גולדפינגר בעצם הופסק כתוצאה מזה וחשבתי שזאת הדרך שצריכה להיות.

דוד אמסלם: בסופו של דבר כשאתה פועל בנושא כזה ואתה בעצם עובר על כל כללי המשחק התקין, הרי אם היה מדובר בעובד מדינה, היו מעמידים אותו לדין ויכול להיות שגם מפטרים אותו, גם על החוצפה וגם על זה שהוא עובר ורומס ברגל גסה את כל הכללים.

דוד אמסלם: מה שקורה הוא שליאור חורב לכאורה גם קשור לגולדפינגר, גם מועסק שם בדרך כזו או אחרת וגם משמיץ אותנו עכשיו ברישיון כאילו הכול בסדר.

דוד אמסלם: זאת החוצפה כאן.

דוד אמסלם: יש כאן איזה ישראבלוף ואני משוכנע לחלוטין שאם משטרת ישראל הייתה אמורה לחקור את זה, אם היה התהליך הזה באיזו עירייה, אני לא בטוח שלא היו יוצאים כאן כתבי אישום על כל מה שקורה כאן.

דוד אמסלם: בוודאי לא היינו מקבלים תשובות כאלה.

דוד אמסלם: זה מה שיש לי לומר וכאן הייתי רוצה את התשובות שלך, אבל לפני כן, ברשותך, חברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: תודה.

יעל גרמן: אני רוצה לומר את דעתי וזאת גם מחאתי על כך שמכתב שנשלח אליך, אתה זימנת אותנו בנושא מסוים, אני ביקשתי חומרים ואמרו לי שאין, אבל יש כאן בהחלט מכתב של המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, של עורכת הדין דינה זילבר - - -

דוד אמסלם: מי נתן לך אותו?

יעל גרמן: הגיע אלי.

יעל גרמן: מה זה משנה מי?

יעל גרמן: אתה רוצה עכשיו לבדוק מי נתן לי אותו?

דוד אמסלם: שאלתי.

דוד אמסלם: את לא צריכה לכעוס.

יעל גרמן: אני לא יודעת.

יעל גרמן: מישהו העביר לי.

יעל גרמן: אני אפילו לא יודעת מי.

דוד אמסלם: חברת הכנסת גרמן, את יכולה לא לענות לי.

דוד אמסלם: עוד מעט תרביצי לי, תזרקי עלי פחית עוד מעט.

יעל גרמן: אני בוודאי שלא.

דוד אמסלם: למה אני שואל.

דוד אמסלם: כי כאשר החבר'ה בוועדה הוציאו את המכתב, הם אמרו לי שדינה ביקשה לא להפיץ אותו.

<דינה זילבר: אין לי בעיה.

דוד אמסלם: לכן שאלתי מאיפה הוא הגיע אליך.

<דינה זילבר: אין לי בעיה.

<דינה זילבר: המכתב מיועד לוועדה בכללותה.

דוד אמסלם: אומרים לי משהו ואז לפני שאני עושה פעולה, הייתי שואל אותך.

יעל גרמן: זאת לא הפעם הראשונה.

יעל גרמן: אנחנו באמת לא סטטיסטיים ולא פחיות ספרייט.

יעל גרמן: אנחנו כאן נמצאים כדי להביע את דעתנו על סמך מסמכים.

יעל גרמן: אנחנו לא יכולים לבוא לכאן ולא לדעת על מה אנחנו מדברים.

יעל גרמן: אני קוראת כאן את המכתב ויש כאן סיכום מאוד ברור: "נוכח האמור לעיל – ויש כאן כמובן נימוק של ארבעה עמודים מאוד מאוד מנומקים שהצלחתי לרפרף עליהם, לא לקרוא אותם בעיון, אבל "בהחלט השתכנעתי, ועל בסיס דוח מבקר המשרד לביטחון פנים, והנתונים המפורטים לעיל שנמסרו לנו על ידי משטרת ישראל, ובהמשך לישיבה שקיימתי - - -

דוד אמסלם: את רוצה להקריא לנו את כל המכתב?

יעל גרמן: לא.

יעל גרמן: אני קוראת שני משפטים.

דוד אמסלם: מה את רוצה להגיד?

יעל גרמן: "שקיימתי עם הגורמים וכולי, הגעתי לכלל מסקנה כי ההליך התחרותי במסגרתו בוצעה התקשרות של חברת גולדפינגר עם משטרת ישראל נערך באופן תקין ובהתאם להוראות התק"ם".

יעל גרמן: "לגבי הנשוא עליו אנחנו מדברים וגם דיברנו בפעם הקודמת, באשר לעניינו של מר חורב, הבדיקה בנושא זה התייתרה ...

יעל גרמן: מר חורב לתת שירותי ייעוץ למשטרה".

יעל גרמן: אני רוצה לומר לך, ואמרתי לך את זה גם בפעם הקודמת, אתה אמנם לא נתת לי לדבר והוצאת אותי, אבל אולי עכשיו אתה כן תיתן לי.

דוד אמסלם: מתי לא נתתי לך?

דוד אמסלם: בשלוש שעות?

יעל גרמן: לא.

יעל גרמן: בדיון על הנושא הזה לא נתת לי לדבר והוצאת אותי.

יעל גרמן: אני רוצה לומר שאני לא יודעת מיהו מר חורב, מעולם לא נפגשתי אתו, ויכול להיות שמה שהוא עשה אלה דברים מאוד בלתי נסבלים, אבל - - -

דוד אמסלם: את היית בישיבה?

יעל גרמן: כן.

יעל גרמן: הייתי.

דוד אמסלם: את ראית מה הוא כתב?

יעל גרמן: כן, ראיתי.

יעל גרמן: אני חושבת שכאשר בן אדם, לא משנה מי, כותב באופן אישי נגדך או נגדי באותה מידה, זאת לא סיבה לכנס את ועדת הפנים.

יעל גרמן: לא.

יעל גרמן: זאת לא סיבה.

יעל גרמן: יכול להיות שנעלבת אבל אתה לא יכול להשתמש בתפקידך כיושב ראש ועדת הפנים כדי לחסל חשבונות אישיים.

דוד אמסלם: חברת הכנסת גרמן, הבנתי.

יעל גרמן: אני לא סיימתי.

יעל גרמן: אם יש איזשהו הליך לא תקין בהתקשרות, זה ענייננו והוא זה שמעניין אותי.

יעל גרמן: ברגע ששמעתי שההליך היה תקין, אני חושבת שבזה אנחנו צריכים לגמור את הדיון.

דוד אמסלם: תודה רבה לך חברת הכנסת גרמן.

דוד אמסלם: כנראה שאת רואה את זה באופן צר.

דוד אמסלם: הטיעון שלך לדעתי לא מתקבל על הדעת.

דוד אמסלם: אני בכלל לא באתי מההיבט שלי.

יעל גרמן: שמת כאן התבטאויות שלו כנגדך וכנגד חברת הכנסת, אני לא זוכרת מי.

יעל גרמן: נאוה בוקר.

דוד אמסלם: אני עונה לך.

דוד אמסלם: עכשיו אני מתקדם.

דוד אמסלם: שמעתי אותך.

דוד אמסלם: אני אשיב לך.

דוד אמסלם: בסופו של דבר זה לא דודי אמסלם.

דוד אמסלם: אני בז לאנשים שכותבים עלי דברים כאלה.

דוד אמסלם: בכלל, על כל האנשים.

יעל גרמן: אז למה קיימת כאן דיון עליו ובלעדיו?

דוד אמסלם: הסברתי.

דוד אמסלם: אני חושב שיש כאן משהו מינהלי לא תקין.

יעל גרמן: מינהלי לא תקין, יש לך כאן הוכחה שהכול היה תקין.

דוד אמסלם: שנייה, גברת גרמן.

דוד אמסלם: את כבר קיבלת את זכות הדיבור.

דוד אמסלם: את לא צריכה להשתלט על האירוע כרגיל.

דוד אמסלם: לכן, אני לא מקבל את זה ולכן עשיתי דיון.

דוד אמסלם: כשאת תהיי יושבת ראש ועדה, תחליטי מה שאת רוצה.

דוד אמסלם: לא הבנתי, את מטיפה לי מוסר עכשיו?

יעל גרמן: כן.

יעל גרמן: בהחלט.

דוד אמסלם: בסדר.

יעל גרמן: אני מעירה לך.

יעל גרמן: זאת זכותי כחברת כנסת.

דוד אמסלם: הערת.

דוד אמסלם: מצוין.

דוד אמסלם: המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, דינה זילבר.

<דינה זילבר: בוקר טוב.

<דינה זילבר: תודה על ההזמנה.

<דינה זילבר: אנחנו כאן, כמו שאמרת, בדיון המשך לדיון שקיימת לפני מספר שבועות בנושא הזה.

<דינה זילבר: כפי שאמרת, נשלחנו לעשות שיעורי בית ולבדוק שתי שאלות ממוקדות כאשר האחת היא לגבי העניין של פגמים בהתקשרות, והשנייה, ליאור חורב בתוך הקונטקסט של גולדפינגר ולכך בעצם ניסינו לתת תשובות.

<דינה זילבר: כפי שאמרה חברת הכנסת גרמן, בסיכום המסמך שלנו בעצם המסקנה שלנו לגבי שני הנושאים: האחת, לגבי העניין של תקינות – ואני תכף אתייחס לשאלות הקונקרטיות שעכשיו הפנית אלי – ההתקשרות, הנושא נבדק בצורה מאוד מאוד מקיפה.

<דינה זילבר: צירפנו דוח מאוד מפורט של מבקר המשרד לביטחון פנים שגם אנחנו אחרי כן בדקנו אותו וקיימנו ישיבה אתו ועם כל האנשים הרלוונטיים של רכש והתקשרות בתוך המשטרה.

<דינה זילבר: זאת אומרת, לא הסתפקנו בדוח הכתוב אלא קיימנו גם ישיבה אצלנו.

<דינה זילבר: גם המסקנה שלו שנמצאה על ידינו, לא מצאנו לנכון להתערב בקביעות שלו כי כמו שאתה בוודאי מכיר, ועסקת רבות בנושאים של המכרזים בהקשר העירוני והנושא מוכר לך, הנושא הזה של מכרזים, יש מנעד רחב בתוכו ההתנהלות של המשטרה בהקשר הזה היא בהחלט התנהלות - - -

דוד אמסלם: אני שאלתי עכשיו אם מקובל עליכם.

דוד אמסלם: אם כך, אני אפזר את זה גם לכל ראשי הרשויות.

<דינה זילבר: אני אפרט.

<דינה זילבר: ביקשת שאני עכשיו אתייחס לארבע נקודות.

<דינה זילבר: האחת, לגבי העניין של השגרתיות של משך ההתקשרות.

<דינה זילבר: הנקודה השנייה היא האם צריך לעשות מכרז חדש כי מר ליאור חורב עזב.

<דינה זילבר: הנקודה השלישית היא האם חברת גולדפינגר, יש לה איזשהו סוג של אשם עליה או אי תקינות עליה שנובעת בעצם מההתנהגות שלו.

<דינה זילבר: הנקודה האחרונה היא שאלת ניגוד עניינים פוטנציאלי בעבודה מול משרדי הממשלה האחרים.

<דינה זילבר: לגבי הנושא של משך ההתקשרות.

<דינה זילבר: מה שהיה כאן, הייתה כאן התקשרות שעברה את כל המסלולים ואת כל ועדות הפטור הרלוונטיות למשך שנה.

<דינה זילבר: לאחר מכן, כפי שבוודאי זה מוכר לך, יש את הפרוצדורה האת שמאפשרת במקרים מסוימים, במקרים בהם הגוף שמקבל את השירותים, מרוצה, שבע רצון וכולי, יש את העניין הזה של המשך ההתקשרות לשנה ובעצם אנחנו נמצאים כרגע בשנה השנייה של המשך ההתקשרות עם אופציה להארכה בשנה נוספת.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: אני רוצה את הכלל.

דוד אמסלם: הרי אני בא מהעולם של המכרזים.

<דינה זילבר: בדיוק.

דוד אמסלם: בדרך כלל לא עושים לשנה ומאריכים לשלוש שנים.

דוד אמסלם: יש כאן משהו לא תקין במשהו דרמטי.

דוד אמסלם: את לא רואה את מה שאני רואה?

דוד אמסלם: דרך אגב, ואם היו עושים את זה לעשר שנים?

דוד אמסלם: נראה לך שמישהו עכשיו לוקח הצעת מחיר, אתה בא לעשות אירוע ואתה אומר לבעל האירוע שאתה רוצה להזמין מאה אורחים.

דוד אמסלם: הוא אומר לך, אין בעיה, זה המחיר.

דוד אמסלם: אחרי כן אתה אומר לו שבמחיר הזה, תן לי עכשיו אלפיים.

דוד אמסלם: נשמע לך הגיוני מה שאת אומרת לי?

דוד אמסלם: זה נראה לך תקין?

<דינה זילבר: אני אומר.

<דינה זילבר: אנחנו נמצאים במסגרת הפעולה השגרתית שמאפשרים חוק חובת מכרזים ותקנות המכרזים במסגרתם עושים התקשרות לשנה ויש אופציה להאריך לשנה נוספת, אנחנו עכשיו בה, עם אופציה לשנה נוספת.

<דינה זילבר: זה משהו שהוא קיים, הוא שגרתי, הוא שורר בהרבה הקשרים.

<דינה זילבר: זה לא המכרז הראשון או היחיד שיש לגביו את הפרקטיקה הזאת.

<דינה זילבר: יש מכרזים שמתנהלים גם אחרת אבל אנחנו בתוך הריבוע של גבולות הסביר והאפשרי בהקשר של דיני מכרזים.

דוד אמסלם: זאת אומרת, את אומרת שאפשר לעשות מכרז לשנה ולהאריך אותו אחרי כן לעוד שלוש שנים.

<דינה זילבר: לא לשלוש שנים.

<דינה זילבר: אחרי שנה הייתה התקשרות נוספת לשנה נוספת ועכשיו אנחנו עם אופציה לעוד שנה.

<דינה זילבר: אתה מסתכל על התקופה המצטברת.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אני ראיתי.

<דינה זילבר: קודם כל, בסוף השנה הנוכחית - - -

דוד אמסלם: אני ראיתי את הטופס של הוועדה שישבה.

דוד אמסלם: הרי ביקשתי אותו מהחשב.

דוד אמסלם: הם הביאו לשלוש שנים 2,4 מיליון שקלים.

דוד אמסלם: זה היה הדיון.

<דינה זילבר: לא.

<דינה זילבר: הם הגישו את הבקשה.

<דינה זילבר: אני אומרת שיש הבדל בין הבקשה שהוגשה לבין מה שאושר על ידי ועדת הפטור.

דוד אמסלם: אני סתם מבקש בקשות לשלוש שנים, סתם אני כותב 2,4 מיליון שקלים.

<דינה זילבר: לא.

<דינה זילבר: אתה יכול לבקש.

דוד אמסלם: אבל אישרו את זה.

דוד אמסלם: 2,4 מיליון שקלים.

<דינה זילבר: הייתה בקשה בגלל שזה סוג שירותים כזה, ואתה גם מכיר את הדברים האלה ולכן אני לא ארחיב בנושא.

<דינה זילבר: הנושא הזה של שירותי ייעוץ בהקשרי דוברות, תקשורת וכולי, זה סוג של מערכת יחסים שהרבה פעמים גם כרוכה בלימוד המטריה המיוחדת, גם ביחסי אמון מיוחדים.

<דינה זילבר: זאת אומרת, זה לא כמו שאתה מזמין שירותים ממהנדס, בא, בונה לך והולך.

<דינה זילבר: זאת אומרת, הקטע הזה של ליווי דוברותי למשטרה, זה משהו שהוא גם דורש את לימוד המטריה המיוחדת וגם דורש איזשהו תהליך ארוך טווח.

<דינה זילבר: שוב, יכול להיות שהם לא היו מרוצים בסוף השנה והיו אומרים תודה, קיבלנו את השירותים, ניפרד לשלום אבל זה בהחלט יכול להיות, כפי שקרה כאן, שהם היו מרוצים מהשירות שהם קיבלו - - -

דוד אמסלם: בדרך כלל, אמרתי, כשאתה הולך להפך, היא הנותנת.

דוד אמסלם: היות ובעצם אתה אמור לקחת נניח שירות ייעוץ שהוא לא ייעוץ, לחצי שנה, בדרך כלל אתה מוציא מכרז לשלוש שנים עם נקודות יציאה.

דוד אמסלם: אתה אומר שאם בשנה הראשונה זה לא ימצא חן בעיני, אני אוכל להיפרד ממך לשלום.

דוד אמסלם: אבל כשאני ראיתי את הטופס, הם יצאו לשנה אחת.

דוד אמסלם: המכרז היה לשנה.

דוד אמסלם: לכן גם נגזר המחיר.

דוד אמסלם: אחרי כן בעצם אני ראיתי טופס, השנה הראשונה, תקציב של 800 אלף שקלים ואחרי כן לשלוש שנים 2,4 מיליון שקלים.

דוד אמסלם: זאת אומרת, הבקשה להאריך.

<דינה זילבר: יכול להיות שאתה ראית את הטופס התחילי, אבל אני אומרת שמה שבפועל אנחנו נמצאים בו הייתה שנה שתאמה, אחריה הייתה הארכה לשנה נוספת שאנחנו במסגרתה ועכשיו, במסגרת השנה שאנחנו במהלכה, יש להם אופציה לשנה נוספת שאו שתמומש או שלא.

דוד אמסלם: אז איך הגענו ל-3,2 מיליון שקלים?

<דינה זילבר: לא הגענו בשום שלב ל-3,2 מיליון שקלים.

<דינה זילבר: זה סכום שזורקים אותו בתקשורת.

דוד אמסלם: זה היה.

דוד אמסלם: אני אגיד לך.

דוד אמסלם: היה 800 אלף שקלים בשנה הקודמת.

דוד אמסלם: אני ראיתי.

<דינה זילבר: אתה מדבר על מסגרת ההתקשרות.

<דינה זילבר: הסכומים שהוצאו בפועל הם בחצי על השנתיים.

דוד אמסלם: אני מדבר על מסגרת ההתקשרות.

דוד אמסלם: הייתה שנה אחת עם 800 אלף שקלים, ההתקשרות.

דוד אמסלם: היה מדובר על שנה.

<דינה זילבר: נכון.

דוד אמסלם: אחרי זה, אני ראיתי טופס, אני אשלח לך אותו, בו כתוב 2,4 מיליון שקלים, זאת הבקשה, לשלוש שנים.

דוד אמסלם: יכול להיות שאני לא מבין כלום.

<דינה זילבר: חברתי היועצת המשפטית למשטרת ישראל תעזור לי להשלים את הנקודה הזאת.

<אילת אלישר: אולי אני אקריא לך.

<אילת אלישר: הבקשה הוגשה למשרד האוצר והבקשה הייתה "היקף ההתקשרות המבוקש הוא 2,4 מיליון שקלים כולל מע"מ".

דוד אמסלם: לכמה שנים?

<אילת אלישר: "ההסכם כולל תקופת האופציה לתקופה שמיום פברואר 2017 עד פברואר 2020".

<אילת אלישר: לשלוש שנים.

דוד אמסלם: זה מה שאני אומר.

<אילת אלישר: "היקף ההתקשרות המאושר – 800 אלף שקלים כולל מע"מ".

יעל גרמן: לשלוש שנים?

<אילת אלישר: בסוגריים, בתוספת אופציה עד 800 אלף שקלים בכפוף לאישור סגן בכיר".

איתן ברושי: מי קבע שבכלל צריך את הפונקציה הזאת?

דוד אמסלם: רגע.

דוד אמסלם: אני לא שם.

איתן ברושי: הרי יש לכם דוברות.

איתן ברושי: מי צריך את הפונקציות האלה?

איתן ברושי: הממשלה צריכה יחסי ציבור כשיש לה דוברות?

איתן ברושי: יש להם ניצב שעוסק באג"ת.

איתן ברושי: הם צריכים ייעוץ אסטרטגי ממי שלא עשה בחיים שום דבר?

איתן ברושי: מה הריצה הזאת של הממשלה להעסיק גורמים כאלה?

איתן ברושי: מי צריך אותם בכלל?

דוד אמסלם: אני לא שם.

איתן ברושי: זאת הייתה קריאת ביניים שלא קשורה למשטרה.

איתן ברושי: אתם מלבינים כל דבר שצריך, חוץ ממאחזים.

דוד אמסלם: 2,4 מיליון שקלים, הייתה התקשרות ראשונית של 800 אלף שקלים בשנה קודמת.

דוד אמסלם: זה בעצם ל-2017, נכון?

דוד אמסלם: או 2018.

<אילת אלישר: 2016.

<אילת אלישר: מינואר 2016 עד ינואר 2017.

דוד אמסלם: הראשון היה מ-2016 עד 2017.

דוד אמסלם: אחרי כן הם בעצם ביקשו התקשרות לשלוש שנים.

<אילת אלישר: נכון.

דוד אמסלם: 2,4 מיליון שקלים, כפי שאמרתי.

<אילת אלישר: נכון.

דוד אמסלם: זה חייב להיות כל שנה כי התקציב הוא שנתי.

<דינה זילבר: לא.

<דינה זילבר: אבל זאת הבקשה.

<דינה זילבר: מה אושר?

<דינה זילבר: כתוב, החלטת הוועדה, ממליצים בפני החשב וכולי, לאשר לתקופה שמיום 29 פברואר 2017 עד ליום 28 פברואר 2018 עם אופציה נוספת לשנה עד 2019.

<דינה זילבר: זאת אומרת, אושר בפועל לשנה עם אופציה לשנה.

<דינה זילבר: אגב, לא ברור אם האופציה הזאת תמומש, כן או לא.

<דינה זילבר: גם הסכום שאושר הוא לא סכום של 2,4 מיליון שקלים להמשך ההתקשרות אלא סכום של 800 אלף שקלים נוספים.

דוד אמסלם: כפול שתיים.

<דינה זילבר: כן.

<דינה זילבר: צריך להסתכל, מתוך המימוש של זה, וגם על זה כתבנו, שבפועל, בתוך השנתיים האלה - - -

דוד אמסלם: זה משהו אחר.

דוד אמסלם: אני לא בא לסכומים.

<דינה זילבר: זה גם חשוב.

<דינה זילבר: יש כמה שילמו להם בפועל.

<דינה זילבר: שילמו בפועל חצי מהסכום.

דוד אמסלם: אני יודע.

יעל גרמן: 400 אלף שקלים?

<דינה זילבר: ביחד על השנתיים האלה, אפשר היה כאילו להוציא 1,6 מיליון ובפועל הוציאו 760 ומשהו אלף שקלים.

<דינה זילבר: זאת אומרת, חצי מהסכום.

יעל גרמן: 360 אלף שקלים לשנה.

דוד אמסלם: אמרתי לחשב שגם זה כשלעצמו חמור.

דוד אמסלם: אני איש תקציבים.

דוד אמסלם: אם בשנה ראשונה לא הבנת מה אתה עושה, לא ידעת, אירוע חדש, אנחנו מתקצבים 800 אלף שקלים ופתאום מסתבר שאנחנו צריכים 400 אלף שקלים, בשנה הבאה זה לא מקצועי לתקצב את זה ב-800 אלף אם צריך 400 אלף.

דוד אמסלם: אתה סתם מבזבז תקציב.

דוד אמסלם: קח אותו למקומות אחרים למשל לפשיעה בדרום הארץ.

דוד אמסלם: חבל.

דוד אמסלם: אבל לא משנה.

איתן ברושי: לפשיעה החקלאית.

דוד אמסלם: אני רק מספר לך שזה גם לא מקצועי לתת תשובה מהסוג הזה, אבל בואו נתקדם.

דוד אמסלם: לכן אני לא מעלה את זה.

<דינה זילבר: קודם כל, לגבי משך ההתקשרות, אני אומרת שהשבתי.

<דינה זילבר: כרגע אנחנו נמצאים ב-סקופ שחוק חובת המכרזים ותקנות חובת מכרזים מאפשרים.

<דינה זילבר: יש הרבה מכרזים כאלה של הארכת התקשרות לשנה נוספת עם אופציה לשנה ולכן בנסיבות האלה לא מצאנו לנכון להתערב בבדיקה המאוד מאוד מקיפה שעשה מבקר המשרד לביטחון פנים.

<דינה זילבר: לגבי הנקודה השנייה שהצבת.

<דינה זילבר: השאלה האם כאשר רונלדו עוזב יש צורך בעצם לפתוח את ההתקשרות.

<דינה זילבר: כאן בעצם מדובר על התקשרות עם שבעה יועצים.

<דינה זילבר: זאת אומרת, חברת גולדפינגר סיפקה שבעה יעצים שמר ליאור חורב היה אחד מהם.

<דינה זילבר: גם עכשיו, אחרי שהוא עזב, כמובן הנושא נשקל, גם בהמשך לישיבה שהייתה אצלך, והמפכ"ל החליט שהוא כן מרוצה מאוד מהשירותים שחברת גולדפינגר מעניקה, גם בלי נוכחותו של ליאור חורב.

<דינה זילבר: יש עוד שישה יועצים, ביניהם גם מר טל גולדפינגר עצמו שעומד בראש החברה, שמספק את השירותים ומהבחינה הזאת המשטרה, שהיא זאת שמקבלת את השירותים, מרוצה מהייעוץ השוטף שהיא מקבלת ולא מוצאת לנכון להפסיק את ההתקשרות.

איתן ברושי: אין מצב שהחברה מספקת שירותים לגורמים שיש ביניהם ניגודי עניינים?

<דינה זילבר: זו השאלה הרביעית ואני מיד אתייחס אליה.

איתן ברושי: אני מכיר את האנשים האלה.

איתן ברושי: צריך להיות יועץ משפטי כדי לענות על זה.

דוד אמסלם: מה אחוז השעות של ליאור חורב מול שאר היועצים?

<דינה זילבר: קטן יחסית.

<דינה זילבר: עשרה אחוזים.

<קריאה: בדקנו.

<קריאה: עשרה אחוזים.

<דינה זילבר: גם אנחנו ראינו.

<דינה זילבר: אני רוצה לדייק במספרים.

<דינה זילבר: בדקנו את זה.

<דינה זילבר: יחסית הוא נתן משהו כמו עשרה אחוזים מסך שעות הייעוץ שנתנה חברת גולדפינגר על ידי שבעת היועצים, כך שהוא לא היה היועץ הבכיר המוביל.

איתן ברושי: אבל הם פועלים כשותפים.

איתן ברושי: כל אחד מביא משכורת נפרדת אבל זה מתחלק בין כולם.

איתן ברושי: הם קבוצה של שותפים כמו במשרדים של רואי חשבון,.

<דינה זילבר: נכון.

<דינה זילבר: זה מה שאמרנו.

<דינה זילבר: הם קבוצה.

איתן ברושי: הכול כאן לא מובן.

איתן ברושי: זה לא קשור בכלל לדודי ולא קשור לדיון הזה.

איתן ברושי: לשם מה המשטרה צריכה לעבוד עם גופים כאלה?

<דינה זילבר: אני אשיב גם לשאלה הזאת בסוף.

<דינה זילבר: אני מנסה להשיב לפי סדר השאלות.

איתן ברושי: לא המשטרה ולא משרדי ממשלה אחרים.

דוד אמסלם: אני מבין שליאור חורב היה זניח בכל הסיפור הזה.

דוד אמסלם: זה מה שאתם אומרים.

<דינה זילבר: אני אומרת מבחינת היקף השעות שהוא נתן - - -

איתן ברושי: מה זניח?

איתן ברושי: אתה יודע מה הם עושים?

<דינה זילבר: מבחינת היקף השעות שהוא נתן, אלה היו שעות בכמות מוגבלת.

דוד אמסלם: מה באיכות של השעות?

דוד אמסלם: הוא היועץ הבכיר?

דוד אמסלם: הוא הרי היושב ראש.

<דינה זילבר: לא.

דוד אמסלם: אני מניח.

דוד אמסלם: דינה, אני מצפה לתשובות קצת יותר עמוקות.

<דינה זילבר: אני אומרת את מה שמעלה תמונת המצב העובדתית.

דוד אמסלם: אני העסקתי יועצים.

דוד אמסלם: בסוף יש את היועץ הבכיר ויש את היועצים הזוטרים.

דוד אמסלם: בסוף היועץ הבכיר בדרך כלל, אתה לא מעסיק אותו ברמה של מאה אחוזים אתך בשוטף.

דוד אמסלם: הוא מוביל את כל האסטרטגיה.

דוד אמסלם: בסופו של עניין, הוא מגיע לדיונים הכי מעמיקים והכי משמעותיים.

דוד אמסלם: זאת האיכות.

יעל גרמן: השאלה אם הוא באמת לא עבר על החתימה שלו, על ניגוד העניינים.

יעל גרמן: זאת השאלה.

דוד אמסלם: לכן הוא האיכות.

דוד אמסלם: זאת האיכות.

דוד אמסלם: האיכות לא באה לידי ביטוי רק במספר השעות.

דוד אמסלם: האיכות היא בהובלה של הבן אדם.

<דינה זילבר: נכון.

דוד אמסלם: לכן האם נראה לך סביר שבעניין הזה כרגע, היות וליאור חורב הוא לא חלק ממה שנקרא פאנל היועצים, נראה לך שהם היו בוחרים את גולדפינגר היום במכרז חדש בלי ליאור חורב?

<דינה זילבר: אני אשיב.

<דינה זילבר: אני אתן דוגמה מהעולם שמוכר לי יותר שזה עולם עריכת הדין.

<דינה זילבר: גם בתחום עריכת הדין, הרבה פעמים אנשים הולכים משרד עורכי דין, בוחרים לפי עורך הדין הכוכב שבעצם בשביל הם באו.

<דינה זילבר: הרבה פעמים קורה שפתאום נכניס תיק נוסף, משהו, ואותו שותף מוביל מתפנה לדברים אחרים.

<דינה זילבר: עדיין משרד או חלק גדול מהמשרדים האלה, הם לא נבנים על אדם אחד אלא זה משרד איכותי מוביל שיש לפחות עוד בן אדם אחד או שניים שהם יכולים להיכנס בנעלי האסטרטג הגדול.

דוד אמסלם: התשובה שלך חיזקה אותי יותר כי בסופו של דבר המוח, השם של אותו מוביל, הוא החשוב.

<דינה זילבר: לא.

דוד אמסלם: לפי הדוגמה שלך, אם אני הייתי בא לאותו משרד בגלל פלוני אלמוני והוא היה אומר לי, תראה, אני לא יכול להתעסק אתך אלא יהיה מישהו אחר, הייתי אומר לו תודה רבה.

דוד אמסלם: לכן כאן זה לא חשוב הסיפור.

דוד אמסלם: אם זה היה מחיר, בסדר.

דוד אמסלם: שמונים אחוזים איכות ועשרים אחוזים הם מחיר.

דוד אמסלם: האיכות היא האנשים.

<דינה זילבר: נכון.

דוד אמסלם: ההצעה הגבוהה התקבלה, במחיר.

דוד אמסלם: הצעות אחרות היו נמוכות יותר אבל הן לא התקבלו.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: כי אמרת, אני רוצה ליאור חורב.

<דינה זילבר: לא.

<דינה זילבר: אני רוצה את חברת גולדפינגר.

דוד אמסלם: כן, אבל כשאתה אמרת גולדפינגר, אני רוצה ליאור חורב.

<דינה זילבר: לא בהכרח.

<דינה זילבר: יש גם את טל גולדפינגר שעומד בראש החברה.

דוד אמסלם: תראי את הרזומה.

דוד אמסלם: הם בדקו את הרזומה של כל אחד מהם כולל ראיונות.

דוד אמסלם: לכן אני אומר שאני מבקש מכם לבדוק את העניין הזה.

דוד אמסלם: אני טוען שכרגע אנחנו לא משלמים עבור המוצר אותו ביקשנו.

דוד אמסלם: זה קרה גם כאן.

דוד אמסלם: אמרתי לך.

<דינה זילבר: אדוני, יש את העניין של הבקרה הפרלמנטרית המוצדקת כפי שאמרת בדיון הקודם, שאלות בהחלט שמצדיקות התייחסות וניסינו להתייחס ברצינות הראויה והקדשנו לזה זמן, לבדיקה ולכל.

<דינה זילבר: מעבר לזה, לשאלת הערכת השירות המקצועי שניתן על ידי חברה ספציפית, זה עניין שמסור למשטרה פנימה, שהיא עצמה מחליטה אם טוב לה עם השירותים האלה או לא טוב לה.

<דינה זילבר: זאת לא שאלה משפטית.

<דינה זילבר: אני לא יכולה להעריך האם השירות של ששת היועצים בלי ליאור חורב - - -

דוד אמסלם: זאת היא שאלה משפטית.

<דינה זילבר: לא.

<דינה זילבר: זאת לא שאלה משפטית.

<דינה זילבר: האם הם מרוצים מהשירות?

<דינה זילבר: הם אמרו כן.

<דינה זילבר: הם מרוצים מהשירות.

דוד אמסלם: לא קשור אם הם מרוצים מהשירות כן או לא כי בסופו של דבר יכול להיות שהם מרוצים מהשירות אבל שירות שהם מקבלים, צריך לשלם עליו פחות כסף.

דוד אמסלם: בואו נתקדם.

יעל גרמן: אני כן רוצה להבין.

יעל גרמן: אחרי כל מה שאמרתי קודם, כן מעסיק אותי האם אחד מהחתומים – במקרה הזה ברור שאנחנו מתייחסים לליאור חורב – הפר את תנאי ההתקשרות.

יעל גרמן: הוא חתם על איזושהי התחייבות והאם לדעתכם הוא הפר?

יעל גרמן: ואם הוא אכן הפר, מה עשיתם?

יעל גרמן: זה מה שאותי מעניין.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: אנחנו כרגע בדיון בשאלות ששאלתי.

דוד אמסלם: בואו נתקדם אחד-אחד.

דוד אמסלם: אני הבנתי לגבי האיכות.

דוד אמסלם: תשובה שלא קיבלתי.

דוד אמסלם: אני לא מקבל את העמדה אבל בסדר.

דוד אמסלם: זה לדעתי גם יענה לשאלת חברת הכנסת גרמן, לגבי הנושא הזה של ההתקשרות מול גולדפינגר.

דוד אמסלם: הרי היועץ המשפטי של המשרד לביטחון פנים, אם אני לא טועה, או מבקר הפנים של המשרד, קבע שהם הפרו את כללי ההתקשרות.

דוד אמסלם: במסמך.

דוד אמסלם: בישיבה הקודמת.

דוד אמסלם: גולדפינגר.

דוד אמסלם: הוא לא דיבר על ליאור חורב אלא הוא דיבר על גולדפינגר.

<דינה זילבר: אני חושבת שבאמת חל שינוי במצב, בין היתר אני מניחה שזה קשור גם לדיון שאתה קיימת.

<דינה זילבר: זאת אומרת, המצב ששרר ערב הדיון והמצב ששורר היום, השתנה.

<דינה זילבר: אז, באותה תקופה, ליאור חורב נמנה על היועצים שנתנו שירות למשטרת ישראל והיום אנחנו נמצאים במצב מאוד ברור, עם קביעה ברורה, כתובה על ידי חברת גולדפינגר, שליאור חורב אינו נמנה יותר.

<דינה זילבר: אם כן, אני אומרת שהדיון בוועדה גרם למשהו, הזיז משהו ושינה.

דוד אמסלם: ברוך השם.

<דינה זילבר: חשוב לי להדגיש את הדבר הזה.

<דינה זילבר: בהקשר הזה, גם בהקשרים דומים כאלה, במציאות שבה למשל נטענת טענה על הפרה מסוימת והבן אדם בעצם כבר עוזב את החברה ובעצם לא נמנה - - -

דוד אמסלם: הוא מועסק בחברה?

<דינה זילבר: היא מועסק כפרילנסר.

דוד אמסלם: זה נשמע לך רציני?

<דינה זילבר: כן.

דוד אמסלם: זה לא נראה לך ישראבלוף?

<דינה זילבר: לא.

<דינה זילבר: אני אסביר.

דוד אמסלם: תגידי, את באמת מאמינה במה שאת אומרת לי?

<דינה זילבר: כן אני רוצה להסביר.

דוד אמסלם: את יודעת מה?

דוד אמסלם: אני בשוק.

<דינה זילבר: אדוני, תן לי, אני אנסה להסביר למה התכוונתי.

דוד אמסלם: אתם הייתם מקבלים תשובה כזאת בבית משפט?

דוד אמסלם: הייתם מקבלים תשובה כזאת באיזו חקירה?

<דינה זילבר: אני רוצה להסביר לאדוני בשאלה.

דוד אמסלם: הכול מותר?

<דינה זילבר: אני רוצה לשאול את אדוני, ברשותך.

<דינה זילבר: האם אדוני לא רואה הבדל בין מצב שבו ליאור חורב היה ממשיך לתת שירותים למשטרה - - -

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אני אגיד לך מה אני רואה.

<דינה זילבר: רגע.

<דינה זילבר: או כפי שאמרת, חברת גולדפינגר היא חברה שנותנת קשת שלמה של שירותים לשורה שלמה של גופים וליאור חורב מועסק כלפי גופים אחרים ולא המשטרה.

יעל גרמן: אבל אם הוא הפר חתימה כלפי המשטרה, אני מצפה שייעשה משהו.

<דינה זילבר: הוא עזב את הייעוץ.

<דינה זילבר: נעשה משהו דרמטי מאוד.

דוד אמסלם: לא הוא.

דוד אמסלם: חברת גולדפינגר.

<דינה זילבר: נעשה משהו דרמטי מאוד.

<דינה זילבר: הוא כבר לא נותן ייעוץ.

יעל גרמן: מישהו צריך לתת כאן את הדין.

<דינה זילבר: אני חושבת שנעשה משהו דרמטי.

דוד אמסלם: את טועה.

דוד אמסלם: עכשיו המצב הוא יותר גרוע ואני אסביר לך.

דוד אמסלם: אני מתוסכל.

דוד אמסלם: באמת.

דוד אמסלם: אני פקיד הרבה שנים.

<דינה זילבר: גם אני.

דוד אמסלם: מעולם לא נתקלתי בדבר כזה.

דוד אמסלם: לא נתקלתי בסוגיה מהסוג הזה של טיוח כזה.

<דינה זילבר: למה טיוח?

דוד אמסלם: אני אסביר.

<דינה זילבר: הבן אדם היה בחברה ועבד עבור המשטרה.

<דינה זילבר: עכשיו הוא לא עובד עבור המשטרה.

דוד אמסלם: אני אסביר לך.

דוד אמסלם: מדובר בבן אדם בכיר שם, ביועץ הבכיר, זה המוח של החברה ואתם יודעים את זה, ועכשיו מה שעשיתם לו, הוא עכשיו מכפיש אותנו עם רישיון שלכם.

דוד אמסלם: הוא עובד עם גולדפינגר, מקבל כסף והיום הוא כאילו לא במשטרה והוא ממשיך לעשות את זה בחוץ.

דוד אמסלם: לכן אני מסביר לך כי מה זה משנה מהיכן הוא מקבל את הכסף, מכאן או מכאן או מכאן?

דוד אמסלם: תראי את כל הבלוף הזה שקורה כאן ואת אומרת לי שזה בסדר?

<דינה זילבר: אני אסביר.

<דינה זילבר: אדוני, באמת.

<דינה זילבר: חשוב לי להעמיד את הדברים על דיוקם.

<דינה זילבר: קודם כל, אין כאן שום טיוח ואני חושבת שההתייחסות, גם של המשטרה, גם של המשרד לביטחון פנים וגם של משרד המשפטים, לקחו ברצינות רבה מאוד את הדיון, את השאלות שהופנו אלינו על ידך.

דוד אמסלם: איזו רצינות?

דוד אמסלם: אני שומע אותך עכשיו.

<דינה זילבר: אני אסביר.

<דינה זילבר: תן לי הזדמנות.

<דינה זילבר: אני חושבת שההתייחסות הרצינית מאוד להערות ולביקורת הפרלמנטרית המוצדקת שהופנתה כאן, באה לידי ביטוי בעובדה שמר ליאור חורב עזב את הייעוץ למשטרת ישראל ואיננו מייעץ לה עוד.

<דינה זילבר: איננו מקבל שום שכר או תגמול כלכלי שנכנס לחברה עבור הייעוץ שלו למשטרה.

דוד אמסלם: הוא מקבל ממקום אחר.

דוד אמסלם: מה זה משנה?

דוד אמסלם: לבור נכנס אותו הדבר.

דוד אמסלם: מה זה משנה מאיפה?

<דינה זילבר: מה זאת אומרת?

<דינה זילבר: אני חושבת שאין שום ציפייה ריאלית שמר ליאור חורב לא ירוויח ולא יעסוק בשום תחום מול כל גוף.

דוד אמסלם: לא קשור.

דוד אמסלם: ההתקשרות הייתה מול חברת גולדפינגר.

דוד אמסלם: לכן גולדפינגר הפרה את כל הכללים ולא ליאור חורב.

דוד אמסלם: הוא לא מעניין אותנו.

דוד אמסלם: עכשיו אתם שומרים על גולדפינגר.

דוד אמסלם: אתם.

<דינה זילבר: לא.

<דינה זילבר: אנחנו לא שומרים עליה.

דוד אמסלם: הרי גולדפינגר, לפי מה שכתב דוח המבקר, לא אני.

דוד אמסלם: אז מה את אומרת?

דוד אמסלם: בואו נפרק את המרכיבים של גולדפינגר, גם אם יהיו שם שמונה, נניח שיש תשעה יועצים, שמונה בעצם נהגו שלא לפי הכללים, נוציא אותם, נשאיר את אותו אחד.

<דינה זילבר: לא.

<דינה זילבר: אני רוצה להזכיר לאדוני - - -

דוד אמסלם: שהוא היושב ראש של החברה.

<דינה זילבר: אדוני בוודאי זוכר, אם נלך אחורה לעיקרון שאפילו אברהם אמר בשעתו, אדוני זוכר את פרשת סדום, יש את הפסוק הידוע "איש אחד חטא ועל כל העדה תקצוף"?

דוד אמסלם: בעל הבית חטא.

<דינה זילבר: לא בעל הבית.

דוד אמסלם: המוח.

דוד אמסלם: זה לא פועל הניקיון.

<דינה זילבר: אחד היועצים חטא ואתה רוצה להעניש שבעה יועצים.

דוד אמסלם: אני לפעמים מתוסכל מזה שחושבים שאני גם טיפש.

דוד אמסלם: תראי, זאת תשובה לא אינטליגנטית.

דוד אמסלם: אנחנו הרי מכירים את ליאור חורב לא מאתמול.

דוד אמסלם: אני עוקב אחרי הבחור הזה כבר 15 שנים.

דוד אמסלם: אני הראיתי לכם מה הוא כתב בעבר גם על המשטרה.

דוד אמסלם: אני גם יודע מה הם היו צריכים מגולדפינגר, את ליאור חורב.

דוד אמסלם: אני יודע את האמת.

דוד אמסלם: כל הציבור יודע אבל אתם משחקים בנדמה לי.

דוד אמסלם: חברת גולדפינגר הפרה את הכללים.

דוד אמסלם: לא ליאור חורב.

דוד אמסלם: היא הפרה.

דוד אמסלם: לכן אני ציפיתי שההתקשרות עם החברה תיפסק בגלל שהיא הפרה את הכללים.

דוד אמסלם: זה לא לפי דעתי אלא מבקר המשטרה כתב דוח.

דוד אמסלם: לא אני.

דוד אמסלם: אז מה אתם עושים?

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא התנדב יענו לצאת.

דוד אמסלם: הוא עכשיו נותן לגולדפינגר - - -

<דינה זילבר: אדוני, זה לא דבר כל כך קל ערך.

<דינה זילבר: בן אדם שימש כיועץ למשטרה - - -

דוד אמסלם: זה כסף ציבורי.

דוד אמסלם: מה אנחנו עשינו?

דוד אמסלם: כסף ציבורי שמכפיש אותנו ואת אומרת לי לא כל כך קל?

<דינה זילבר: אני אומרת, זה שהוא יצא.

דוד אמסלם: על מה את מדברת?

דוד אמסלם: כל הערכים כאן התהפכו.

<דינה זילבר: לא.

<דינה זילבר: אדוני, אני רוצה לדייק בדברים שאני אומרת.

<דינה זילבר: העובדה שמר ליאור חורב הפסיק את הייעוץ למשטרה על כל הכרוך בכך, בעיני זאת לא תוצאה שהיא קלת ערך.

<דינה זילבר: זה לא דבר שאפשר לבטל אותו.

דוד אמסלם: דרך אגב, בהודעה שהוא הוציא, הוא התנדב והוא אמר שהוא החליט.

<דינה זילבר: אני מסתכלת על הפן התוצאתי.

דוד אמסלם: את אומרת שאם יש עוד אנשים, עוד חברות שהן יכולות להכפיש את מי שהן רוצות, בסוף נתפוס את הש.ג.

דוד אמסלם: ונגיד לו.

<דינה זילבר: לא ש.ג.

דוד אמסלם: דרך אגב, עכשיו הם יוציאו את הכי זוטר שיכפיש.

<דינה זילבר: אמרת לפני דקה שהוא המוח, אז איך הוא ה-ש.ג.?

דוד אמסלם: בסופו של דבר הם עכשיו ימציאו בכל חברה שיש ייעוץ, ישימו מישהו למטה, איזה קוף כזה שכל היום הוא יכפיש את כולם ואז אם נתפוס אותו, הם יאמרו, טוב, נוציא אותו.

דוד אמסלם: נשמע לך הגיוני מה שאת אומרת לי?

<דינה זילבר: אני אומרת שאני חושבת שהדבר שנעשה, ודווקא אני נותנת קרדיט לוועדה בראשותך - - -

דוד אמסלם: אל תתני לי קרדיט.

דוד אמסלם: אני רואה בזה פגיעה באינטליגנציה שלנו.

דוד אמסלם: זה בכלל לא קרדיט.

דוד אמסלם: לא קרה כלום.

דוד אמסלם: להפך.

דוד אמסלם: החמרנו את המצב.

דוד אמסלם: מה הוא עושה היום?

דוד אמסלם: הוא מייעץ למשרד השיכון, כאילו, הכול בישראלוף, והוא עכשיו בטוויטר שלו אומר שהוא כבר לא של המשטרה, אז מותר לו הכול.

דוד אמסלם: בשמו.

דוד אמסלם: הבנתם מה עשיתם?

<דינה זילבר: אדוני, מה שנעשה, נעשה בין היתר לבקשת הוועדה לבדוק.

<דינה זילבר: אני חושבת שיש משהו קצת לא פיירי בעיני בעובדה שגורמי מדינה מתייחסים ברצינות להנחיות ולבקשות של הכנסת ולאחר מכן, כאשר חוזרים לדיון, בעצם כאילו דבר לא נעשה.

דוד אמסלם: אבל אני צובט את עצמי כדי להאמין שאת אומרת את זה.

דוד אמסלם: הרי הסברתי.

דוד אמסלם: אני לא נולדתי אתמול.

דוד אמסלם: אני שלושים שנים פקיד וכששאלו אותי שאלות, נתתי תשובות.

דוד אמסלם: מעולם לא הייתי נותן תשובה כזאת.

דוד אמסלם: אני יודע מה היו עושים לי.

דוד אמסלם: אני יכול להגיד לך שאם זה היה אירוע שהייתי עובד בעיריית ירושלים ומשטרת ישראל הייתה חוקרת אותי על זה – הייתה העמדה לכתב אישום.

דוד אמסלם: אני אומר לך, אם הייתי נותן תשובות כאלה.

דוד אמסלם: אז את נותנת לי?

דוד אמסלם: הבנתי את התשובות שלהם אבל את נותנת לי תשובות כאלה.

דוד אמסלם: הרי למי אני פונה?

דוד אמסלם: לשומר.

דוד אמסלם: אומר לו, מר שומר, תראה מה קורה, תתעורר קצת, תראה את מה שאני רואה.

דוד אמסלם: מר שומר לא רואה כלום.

<דינה זילבר: לא, מר שומר רואה שבעצם השתנה משהו בעקבות הדיון הקודם.

דוד אמסלם: מה השתנה?

<דינה זילבר: מה שהשתנה זה שהבן אדם שכנגדו הופנו הטענות, שהתבטא בצורה לא ראויה כלפי משרדי ממשלה, כלפי חברי כנסת, כלפי הממשלה אותה הוא מייצג, כבר לא מועסק על ידי המשטרה וההעסקה שלו הופסקה.

<דינה זילבר: אני חושבת שזה דבר משמעותי.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: אני לא מקבל את זה בשום פנים ואופן.

דוד אמסלם: אני חושב, כפי שאמרתי קודם, שזה טיעון לא אינטליגנטי וגם לא חכם להגיד אותו.

דוד אמסלם: אני חושב שהטיעון הזה הוא לא נכון.

דוד אמסלם: אני חושב שכל מי ששומע אותנו עכשיו מבין שיש כאן ישראבלוף.

דוד אמסלם: מבין.

דוד אמסלם: מבין בהגיון.

דוד אמסלם: דרך אגב, לא קשור כרגע אם הוא אוהב אותו או לא אוהב אותו, ומה שמפריע לי זה ששומעים אותנו עכשיו עוד הרבה מאוד, עשרות אלפי ספקים, קבלנים, שיודעים שיש לנו פטור ואם מחר אנחנו עושים איזה משהו קטן, שטויות, נזיז את אותו עובד והכול בסדר.

דוד אמסלם: זה השדר וזה המסר שאת מעבירה, כאילו אין משמעות לחברה, אין משמעות למי שמתקשר.

דוד אמסלם: אותו גורם, גנב גנב, לא תפסו אותו, מצוין.

<דינה זילבר: עם כל הכבוד, הוא לא גנב.

<דינה זילבר: הוא התבטא בצורה לא ראויה.

<דינה זילבר: יש הבדל.

דוד אמסלם: לא הוא.

דוד אמסלם: אני לא מדבר על הנושא שלו.

דוד אמסלם: אני אומר, מחר חברה אחרת מעסיקה, נניח חברה קבלנית ואחד העובדים שלה, היא אומרת לו, תשמע, הוא גנב, אז אומרים, שמע, לא תפסו אותו, בסדר, אבל אם תפסו אותו, מקסימום נוציא אותו ונמשיך.

דוד אמסלם: זה נשמע לך הגיוני?

יעל גרמן: אדוני היושב ראש, אני מבקשת לומר.

דוד אמסלם: אני אתן לך בסוף.

דוד אמסלם: אני רוצה שהיא תסיים את התשובה לגבי השאלה הרביעית.

<דינה זילבר: מתן שירותים למשרדים.

דוד אמסלם: גם למשרדי ממשלה אחרים כשאתה נותן למשטרה.

דוד אמסלם: תביני, יש פוטנציאל לניגוד עניינים.

דוד אמסלם: טוב שהוא לא נותן גם לבתי המשפט ולשופטים ואז הוא היה סוגר את כל המעגל, אתכם, עם בית המשפט, עם המשטרה והכול בסדר.

דוד אמסלם: כל המדינה באים אליו.

<דינה זילבר: קודם כל, לגבי העניין.

<דינה זילבר: זה דבר שגרתי שחברות או משרדי דוברות או דוברים או אנשים שעוסקים בהקשרים האלה נותנים ייעוץ לכל מיני גופים מדינתיים.

<דינה זילבר: שאלת ניגוד עניינים פוטנציאלי נבחנת בין היתר גם על ידי הגורם עצמו כאשר הגורם עצמו יודע לומר – שוב, אני לא מתייחסת כרגע לחברת גולדפינגר.

יעל גרמן: לחברת גולדפינגר אין ניגוד עניינים?

<דינה זילבר: כן, בוודאי.

<דינה זילבר: אני מדברת כרגע ברובד העיוני.

<דינה זילבר: דקה לפני שאני צוללת לגולדפינגר.

<דינה זילבר: אני אומרת בגדול, גורם שנוטל על עצמו לתת ייעוץ לגופים מסוימים, הוא זה שאמור כגורם ראשוני, קודם כל להבטיח את העניין הזה שלא ייווצר ניגוד עניינים בין גופים.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין.

דוד אמסלם: עזבי את הקטע הפורמלי.

דוד אמסלם: אני שואל אותך שאלה.

דוד אמסלם: יש עכשיו אירוע במשרד הבריאות.

דוד אמסלם: כתבה.

דוד אמסלם: יש לה ניחוח פלילי.

דוד אמסלם: הוא עכשיו יושב שם והוא אמור לעזור להם.

דוד אמסלם: משם הוא הולך למטה הארצי לשבת עם המפכ"ל על דיון אחר ועל ייעוץ אחר.

דוד אמסלם: נראה לך הגיוני?

דוד אמסלם: נראה לך סביר?

דוד אמסלם: את יודעת מה, אני כבר לא יודע מה להגיד.

דוד אמסלם: אני כבר מרים ידיים.

<דינה זילבר: אדוני, אני לא רוצה שתרים ידיים.

<דינה זילבר: אני אומרת שכרגע אנחנו קצת מדברים באוויר, מנותק מהבסיס העובדתי.

<דינה זילבר: לא אתה ולא אנחנו יודעים כרגע לאיזה גופים נוספים - - -

דוד אמסלם: אני אגיד לך.

דוד אמסלם: כתוב אצלם.

דוד אמסלם: אני מקריא לך רק חלק.

דוד אמסלם: הוא נותן - - -

<דינה זילבר: הוא או חברת גולדפינגר?

דוד אמסלם: גולדפינגר.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים על גולדפינגר.

דוד אמסלם: גם עליו אני לא מדבר, גם גולדפינגר מול המשטרה.

דוד אמסלם: לאיכות הסביבה, למשרד הבריאות, למשרד השיכון, לרשות העתיקות.

דוד אמסלם: יש עוד רשימה.

דוד אמסלם: ולמשטרת ישראל.

<דינה זילבר: קודם כל, אני אגיד מהניסיון, ממה שאני מכירה.

<דינה זילבר: הרבה פעמים כל מיני פרסומים פומביים של חברות מתייחסים לתיאור הפעולה שלהם לאורך שנים.

<דינה זילבר: זאת אומרת, יכול להיות שהם נתנו בעבר לגופים מסוימים והם מציעים את הרזומה שלהם.

דוד אמסלם: זה היום.

דוד אמסלם: זה מהאתר של גולדפינגר.

<דינה זילבר: בסדר.

<דינה זילבר: באתר הרבה פעמים - - -

דוד אמסלם: לא מעודכן.

<דינה זילבר: לא.

<דינה זילבר: כשאתה מתאר את הרזומה שלך.

דוד אמסלם: זה עוד יותר חמור.

<דינה זילבר: למה?

<קריאה: זה רזומה של אדם.

<דינה זילבר: זה רזומה של אדם.

<דינה זילבר: למה זה חמור?

דוד אמסלם: תבדקו את זה.

<דינה זילבר: מה שאדוני יאמר לנו לבדוק, נבדוק.

<דינה זילבר: אבל אני באמת חושבת שהסוגיה שבה התחלנו, זה הדיון השלישי בסדרה, יש את הדיון מלפני כמה חודשים, הדיון מלפני כמה שבועות והדיון היום, בעצם היה בכיוון מסוים שבאמת נושא ראוי שהעלית, שהטריד אותך ורבים אחרים, חברי כנסת ובכלל, של הנושא של האם יועץ חיצוני שמועסק על ידי גורמי מדינה ומתבטא כנגד גורמי מדינה, האם זה בסדר להמשיך להעסיק אותו.

יעל גרמן: חתום.

יעל גרמן: הוא מתחייב שלא לעשות זאת.

<דינה זילבר: בסדר.

<דינה זילבר: אני אומרת האם זה בסדר להמשיך להעסיק אותו.

<דינה זילבר: אני חושבת – אתה כמובן תחליט ומה שתחליט, אנחנו נבדוק – שלטעמי הכיוון הזה באמת מוצה.

<דינה זילבר: עכשיו בעצם יש כאן איזושהי הרחבה לכיוונים אחרים שמעוררים גם שאלות רחבות - - -

יעל גרמן: אני לא חושבת שהוא מוצה.

יעל גרמן: אני מוכרחה להביע את דעתי.

יעל גרמן: אני בכל זאת יושבת כאן.

יעל גרמן: מה שאמרתי קודם, אני מאמינה.

יעל גרמן: אסור לנצל מעמד כדי לחסל חשבונות פרטיים ולי הייתה תחושה לא נעימה בדיון.

יעל גרמן: אבל מעבר לזה, היו כאן דברים מאוד נכונים.

יעל גרמן: אני לא רוצה לדבר לא על ליאור, לא על משה ולא על רחל, אני רוצה לדבר על כך שמשרד ממשלתי מעסיק מישהו חיצוני שחותם על איזושהי התחייבות ומפר אותה.

יעל גרמן: מה עשיתם?

יעל גרמן: מה עשיתם?

<דינה זילבר: ההתקשרות אתו בוטלה.

דוד אמסלם: אני רוצה לענות לחברת הכנסת גרמן בהיבט האישי.

דוד אמסלם: כשהוא כותב על יושב ראש ועדת הפנים, זה לא תפקיד פרטי שלי.

<דינה זילבר: ברור.

דוד אמסלם: כשהוא כותב על ראש הממשלה.

דוד אמסלם: לכן זה לא דיון אישי.

יעל גרמן: זה לא היה ראוי.

יעל גרמן: לי יש היום עניין עם משרד הבריאות שלדעתי התקשר בצורה לא ראויה, עדיין לא קיבלתי תשובות, ואני מצפה שמשרד ממשלתי, ודאי כאשר פונה אליו ועדה, גם כאשר פונה אליו סתם חברת כנסת ומצביעה על איזשהו מינהל לא תקין, התנהלות לא תקינה, שתעשו עם זה משהו.

יעל גרמן: אתם עברתם על זה לסדר היום.

יעל גרמן: הוא הלך וזה בסדר?

<אילת אלישר: לא.

<אילת אלישר: הייתה פנייה קודמת.

<אילת אלישר: המפכ"ל היה כאן בוועדה.

<אילת אלישר: הייתה פנייה קודמת אל המפכ"ל - - -

דוד אמסלם: אני אעשה סדר.

דוד אמסלם: אני קיימתי דיון לפני כשנה פלוס.

יעל גרמן: כן.

יעל גרמן: סיפרת לנו.

דוד אמסלם: בא המפכ"ל ואמר לא תקין, נטפל בו.

יעל גרמן: אבל יש כאן הפרה ממש.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: החתימו אותי.

דוד אמסלם: אמרתי, בסדר.

דוד אמסלם: אתה יודע מה?

דוד אמסלם: מודה ועוזב ירוחם.

דוד אמסלם: אתה יודע מה?

דוד אמסלם: עזוב.

דוד אמסלם: טפל, נגמר.

דוד אמסלם: עברו עוד כמה חודשים והבן אדם המשיך לצייץ רגיל וגם כתב בעיתון שבכלל אף אחד לא נזף בו.

יעל גרמן: זאת השאלה.

יעל גרמן: מה עשו עם זה?

יעל גרמן: מה המשטרה עשתה עם זה?

<אילת אלישר: אני אומרת שבפעם הראשונה - - -

יעל גרמן: אמרה לו לצאת והוא יצא?

<אילת אלישר: לא.

<אילת אלישר: בפעם הראשונה המפכ"ל טיפל ונתן התראה לחברת גולדפינגר.

דוד אמסלם: איזו התראה?

דוד אמסלם: אני אספר לך.

דוד אמסלם: היה כאן כתב מעיתון "הארץ" שכתב את זה למחרת בעיתון, שהמפכ"ל נזף בו.

דוד אמסלם: למחרת הכתב בא ואמר לי: תגיד, התקשרתי לליאור חורב והוא אמר שאף אחד לא נזף בו ואם אני אכתוב שנזפו בו, הוא יתבע אותו תביעת דיבה.

דוד אמסלם: כך הוא אמר לכתב.

דוד אמסלם: ולכן אף אחד לא נזף בו.

דוד אמסלם: כלום.

דוד אמסלם: הוא המשיך.

דוד אמסלם: למה הוא המשיך?

<אילת אלישר: אני מרגישה שאתה מניח כאן כל מיני הנחות עובדתיות וקשה לי להתמודד אתן.

<אילת אלישר: זה גם קשור להנחה עובדתית הקודמת שאמרת שההתקשרות עם גולדפינגר היא בעצם לטובתו של ליאור חורב.

דוד אמסלם: אז לטובת מי?

דוד אמסלם: לטובתי?

<אילת אלישר: אני רוצה, אם תרשה לי, קצת להרחיב כי אני חושבת שההנחות העובדתיות האלה הן לא נכונות.

<אילת אלישר: ההתקשרות עם חברת גולדפינגר היא לצורך קבלת שירותים.

<אילת אלישר: יושב כאן ראש חטיבת התקשורת, אנחנו מקבלים מהם מגוון רחב מאוד מאוד של שירותים.

<אילת אלישר: זה לא רק ליאור חורב.

יעל גרמן: מה אתם עושים במקרה של הפרה?

<אילת אלישר: אמרתי מה שאנחנו עושים.

<אילת אלישר: מכיוון שאנחנו עוסקים בשוק הפרטי, זה לא שוטר שהוא שלי שאני יכולה להעמיד אותו לדין משמעתי.

יעל גרמן: זה הסכם שיש לו נפקות.

<אילת אלישר: אני אומרת.

<אילת אלישר: בפעם הראשונה אנחנו התרינו.

דוד אמסלם: מה זה התרינו?

<אילת אלישר: הדבר הזה נפסק באופן כזה שהוא כבר לא - - -

דוד אמסלם: כשאתם התריתם, אני ביקשתי לקבל את מכתב ההתראה.

דוד אמסלם: אמרו לי שאין דבר כזה.

דוד אמסלם: כתבתי לכם מכתבים.

דוד אמסלם: אני אספר לך מה קרה.

דוד אמסלם: בסוף לא יושב כאן טמבל.

דוד אמסלם: אחרי הדיון הראשון חשבתי שבזה נגמר העניין.

דוד אמסלם: שלום על ישראל.

דוד אמסלם: שכחתי מזה.

דוד אמסלם: אחרי שבוע הייתה הכתבה בעיתון ואני אמרתי, רק רגע, מה קורה כאן?

דוד אמסלם: כתבתי למפכ"ל מכתב וביקשתי שישלח לי בבקשה העתק של מכתב הנזיפה שהוא כתב לו.

דוד אמסלם: כותב לי העוזר של המפכ"ל שאין מכתב כזה, אנחנו לא כותבים דברים כאלה.

דוד אמסלם: אז איפה נזפת בו?

דוד אמסלם: במעלית?

דוד אמסלם: מה עשית?

<אילת אלישר: קודם כל, זה לא בו כי אנחנו לא מעסיקים אותו אלא את חברת גולדפינגר.

דוד אמסלם: יפה.

<אילת אלישר: הועברה לחברת גולדפינגר בקשה שהדבר הזה ייפסק.

<אילת אלישר: אני מקווה שלפחות תאמין לי שזה הועבר.

דוד אמסלם: טוב.

דוד אמסלם: אם את מדברת אתי על גולדפינגר, אני מקבל את מה שאת אומרת כי הסיפור הוא גולדפינגר ולא ליאור חורב.

דוד אמסלם: זה מה שאני טוען.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שמי שהפר את כל הסיפור הזה, זאת חברת גולדפינגר ולגבי חברת גולדפינגר, צריך להפסיק את עבודתה מול משטרת ישראל.

דוד אמסלם: זאת היא העמדה שלי, חד משמעית.

<דינה זילבר: יש קפיצה שהיא לא הכרחית, אני חושבת, בין שני חלקי הדברים.

<דינה זילבר: זאת אומרת, אכן הייתה כאן הפרה.

<דינה זילבר: השאלה האם מדובר בהפרה יסודית עד כדי כך - - -

דוד אמסלם: מה זה יסודית?

<דינה זילבר: אני אסביר.

<דינה זילבר: הפרה שעד כדי כך המעשה הזה מצדיק ניתוק כל קשר מקצועי או צעד מידתי יותר מבחינת ההתקשרות באופן ספציפי - - -

דוד אמסלם: את יודעת מה, דינה, עם יד על הלב, נניח שאותו ליאור חורב היה כותב באופן סדרתי על מר מנדלבליט דברים כאלה או על המפכ"ל.

דוד אמסלם: אתם חושבים שזאת הפרה יסודית?

<דינה זילבר: אני חושבת שזה לא משנה.

דוד אמסלם: אותו דבר?

<דינה זילבר: בוודאי.

דוד אמסלם: הייתם עוברים על זה ככה אותו דבר.

דוד אמסלם: הייתם קוראים לו, נותנים לו נזיפה ואחרי כמה חודשים אומרים לו, עזוב, תלך, אנחנו נמשיך עם גולדפינגר?

<דינה זילבר: לא, שוב, קודם כל, במקרה הזה - - -

דוד אמסלם: אני חושב ששלושים שניות הוא לא היה שם.

<דינה זילבר: קודם כל, משרד המשפטים לא נעזר ביועצים חיצוניים.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אם היום היועץ שלהם, אותו ליאור חורב יועץ המשטרה, היה כותב עכשיו על מר מנדלבליט כל מיני דברים, כל יום מצייץ עליו.

דוד אמסלם: אני מניח שאם הוא היה רואה את זה, היה קורא למפכ"ל ושואל אותו מה זה, תעיף אותו הביתה, מה זה הדבר הזה.

דוד אמסלם: פגיעה בשלטון החוק.

<דינה זילבר: קודם כל, בציוצים שהראית היו גם ציוצים נגד משרד המשפטים ונגד היועץ המשפטי לממשלה.

<דינה זילבר: באותה מצגת שהראית היו גם ציוצים נגד היועץ.

דוד אמסלם: אני לא ראיתי דבר כזה, אבל אם היה, זה חמור מאוד.

<דינה זילבר: ישבתי כאן בחדר ואתה הראית.

<דינה זילבר: אני לא מתלהבת מזה.

דוד אמסלם: עוד יותר חמור.

דוד אמסלם: אני חושב שמשרד כזה לא יכול לקבל פרנסה מהמדינה בגלל שהוא מכפיש את המדינה.

דוד אמסלם: פעם בעיריית ירושלים היה מישהו שתבע את העירייה ואמרנו לו או שהוא תובע אותנו או שהוא עובד אתנו.

יעל גרמן: למה?

יעל גרמן: מותר לתבוע את העירייה אם היא לא בסדר.

דוד אמסלם: בוודאי לא מכפיש אותנו.

יעל גרמן: אני לא מסכימה.

דוד אמסלם: נראה לך סביר שמישהו בא ומכפיש את המדינה ואנחנו אומרים לו, בסדר, בוא תיתן לנו ייעוץ בנושא תקשורת?

דוד אמסלם: וזה כשהוא מכפיש אותנו בתקשורת.

יעל גרמן: צריך לנסות להפריד בין הדברים.

יעל גרמן: מותר לבן אדם לעבוד ואם הוא חושב שמישהו פעל שלא כשורה, מותר לו לתבוע.

דוד אמסלם: בגדול אני חושב שיועץ תקשורת הוא לא צבעי והוא לא מסגר.

<דינה זילבר: לגמרי.

<דינה זילבר: ברור.

דוד אמסלם: הוא עוסק בנושא תקשורת.

דוד אמסלם: זה כמו שאם הוא היועץ המשפטי שלהם, הוא לא היה יכול לבוא ולייצג מישהו שתובע את המשטרה.

דוד אמסלם: דינה, יש כאן משהו לא בסדר וזה מטריד אותי למה את לא רואה את מה שאני רואה.

דוד אמסלם: עזבי את הסיפור של גולדפינגר.

דוד אמסלם: גמרנו אותו.

דוד אמסלם: הרי שומעים אותנו ועוקבים אחרי הסיפור הזה עוד עשרות אלפי ספקים וקבלנים ואומרים, רק רגע, נפתח גן החיות, הכול מותר.

<דינה זילבר: אני חושבת, וגם אדוני אמר את זה בדיון הקודם, ששערי הוועדה הזאת פתוחים והסוגיה שהעלית היא בהחלט סוגיה מטרידה ולכן גם המשטרה, גם המשרד לביטחון פנים וגם משרד המשפטים התעסקו ומצאו לנכון לפעול.

<דינה זילבר: יכול להיות שהפעולה לדעת חלק מחברי הכנסת או לדעת חברי הכנסת שנוכחים כאן בדיון איננה מספקת, אולי אפשר היה לעשות יותר, אבל אני חושבת שננקט צעד.

יעל גרמן: אנחנו שמענו עד היום איזו פעולה נעשתה.

<דינה זילבר: מר ליאור חורב לא מייעץ יותר למשטרה ולא מקבל שום תגמול כספי.

יעל גרמן: אבל איזו פעולה נעשתה?

יעל גרמן: המשטרה חתמה על הסכם.

דוד אמסלם: עם גולדפינגר.

יעל גרמן: עם אדם כלשהו.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: עם גולדפינגר.

יעל גרמן: עם חברה.

יעל גרמן: אבל אני משערת לעצמי שכל אחד מהיועצים חתם באופן אישי.

<דינה זילבר: הוא אישית חתם.

יעל גרמן: המשטרה חתמה אישית על הסכם מסוים.

יעל גרמן: האדם שאתו המשטרה חתמה הפר את ההסכם.

<דינה זילבר: נכון.

יעל גרמן: השאלה שלי היא מה נעשה.

יעל גרמן: אני שואלת שאלה פשוטה.

יעל גרמן: אני לא יודעת, אולי נעשה משהו.

דוד אמסלם: מה נעשה מול החברה.

יעל גרמן: לא.

יעל גרמן: מול האדם שחתם.

יעל גרמן: הוא חתם אישית.

דוד אמסלם: אמרו לו, חתמת.

יעל גרמן: אף אחד עוד לא אמר לי את המשפט הפשוט הזה שקראו לו ואמרו לו.

<יובל גת: הוא שלח אלי מכתב באותו ים בו התקיימה ישיבת הוועדה המכובדת.

יעל גרמן: אתם קראתם לו, אמרתם לו שהוא עשה מעשה חמור ואתם מבקשים ממנו התפטר או אתם מפטרים אותו?

יעל גרמן: מה עשיתם?

יעל גרמן: הפרו הסכם.

<יובל גת: כתוצאה מישיבת הוועדה הקודמת, הוא הבין שהוא במצב של ערב פיטורים, שלח אלי כראש החטיבה מכתב שאומר שהוא מבין את המצב והוא מבקש להסיר אותו מהרשימה של האנשים של גולדפינגר שעובדים עם משטרת ישראל.

<יובל גת: הלכתי והתייעצתי עם המפכ"ל והמפכ"ל אמר לי שאאשר לו.

<יובל גת: אישרתי לו.

<יובל גת: שעתיים אחרי זה נותק הקשר הווטסאפי וכל קשר שהוא עם ליאור חורב איננו מתקיים מה-15 בנובמבר בערב.

<יובל גת: מאחר והייתה השגה לגבי עובדת היותו יושב ראש ללא שכר, גם בזה הוא כבר לא מתפקד, כיושב ראש ללא שכר.

<יובל גת: הקשר של משטרת ישראל עם ליאור חורב איננו קיים וברשותך, אני רוצה לומר, כי את צודקת, כמו שכבוד היושב ראש צודק.

<יובל גת: החוזה נעשה עם גולדפינגר.

<יובל גת: בגולדפינגר ישנם שישה אנשים שכל אחד מומחה בתחומו.

<יובל גת: הגברת קארין שהיא מומחית לפייסבוק, אני מנהל את העבודה מולה.

<יובל גת: היא מומחית לפייסבוק ולוויקיפדיה.

<יובל גת: אנחנו עובדים מולה באופן רציף.

<יובל גת: זה לא שיש רונלדו וכל השאר ליגה ד' או ליגה ה'.

יעל גרמן: גם היא חתמה על הסכם דומה.

<יובל גת: ברגע שמנכ"ל החברה חותם על הסכם של ניגוד עניינים, זה כמו נון דיסקלושן.

<יובל גת: אותו דבר.

<יובל גת: זה מחייב את כל עובדי החברה כולל היושב ראש ולכן הוא כבר לא יושב ראש.

דוד אמסלם: הוא עדיין.

דוד אמסלם: הרי הכול ישראבלוף.

דוד אמסלם: אתה לא מבין?

<יובל גת: זה לא נכון.

דוד אמסלם: הכול שקר אחד גדול.

<יובל גת: כבודו, אני לא מסכים להגדרה הזאת.

דוד אמסלם: בסדר, אל תסכים אבל אני יודע מה אני הייתי עושה.

<יובל גת: אני עובד מולם.

דוד אמסלם: אם הוא היה פוגע במפכ"ל המשטרה ומצייץ, באותו רגע כל גולדפינגר עפים והוא כותב לנו להוציא אותם מכל משרדי הממשלה.

<יובל גת: כבודו, אני עובד מולם יום יום.

יעל גרמן: הפרה היא הפרה ולא משנה אם זה נגדך או נגד מישהו אחר.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: זה חשוב.

יעל גרמן: לא.

דוד אמסלם: עזבי, את הולכת לקטע הפורמלי.

דוד אמסלם: אני הולך לקטע המהותי.

יעל גרמן: אתה הולך לקטע האישי.

דוד אמסלם: לא אישי.

יעל גרמן: תעזוב את האישי.

דוד אמסלם: לא אישי.

דוד אמסלם: מה שמפריע לי, עוד פעם אני חוזר על עצמי, אני בא עם השכל הישר שלי ואני לא חושב ששלכם יותר משלי ושלי יותר טוב משלכם.

דוד אמסלם: אני פקיד בנשמה שלי.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אני כמוכם.

דוד אמסלם: אני בא בסטנדרטים כאלה.

דוד אמסלם: כל החיים שלי עבדתי כך.

דוד אמסלם: אני לא יודע משהו אחר.

דוד אמסלם: אני יודע מה אסור ומה מותר, בדיוק כמו שאתם יודעים.

דוד אמסלם: כאן אני יודע שאתם מורחים.

דוד אמסלם: גולדפינגר לא צריכה להיות במשטרה.

יעל גרמן: אני לא בטוחה שהם מורחים.

דוד אמסלם: אני בטוח.

יעל גרמן: אז אני לא.

יעל גרמן: גם אני ניהלתי מערכות די גדולות.

<יובל גת: לכן אני רוצה לתת דוגמה מהרצליה.

יעל גרמן: אצלי זה לא היה עובר בשקט.

יעל גרמן: בן אדם שאני חתמתי אתו על הסכם והוא הפר את ההסכם, לא משנה אם הוא פגע בי, פגע בו, לא פגע באף אחד, עשה איזשהו דבר אחר, הוא הפר הסכם.

יעל גרמן: אני חושבת שזה היה מתחת לרמה שלנו בכלל לדון בשטויות שנכתבו אבל הוא הפר הסכם.

יעל גרמן: אני כראש מערכת שהפרו אתי הסכם, הייתי מוציאה מכתב על ידי עורך הדין ואומרת לו, אדוני, אני רואה בחומרה רבה את העובדה שאתה הפרת הסכם אתי, ראה הוזהרת.

יעל גרמן: אם באמת היו אומרים לי שזאת הפרה מינורית, הייתי אומרת בפעם הבאה שאתה מפר הסכם, אני מזהירה אותך, אנחנו לא נתקשר אתך יותר לעולם.

דוד אמסלם: זה מה שהוא עשה פעמיים.

דוד אמסלם: זאת הייתה הפעם הראשונה.

דוד אמסלם: זה היה לפני שנה.

דוד אמסלם: הם כאילו נזפו בו כשהוא טען שלא.

יעל גרמן: אם זאת הפרה חוזרת, בהחלט הייתי אומרת שאני מבקשת להפסיק את ההתקשרות וזה לא משנה אם זאת חברת ניקיון, אם זאת חברת תאורה, אם זאת חברת אשפה או אם זה יועץ תקשורת.

יעל גרמן: הוא הפר את ההסכם אתי וזה דבר שבעיני הוא חמור מבחינת מינהל תקין ואתם לא עשיתם דבר.

יעל גרמן: אתם סגרתם את הכול בשו-שו, אתה תתפטר.

יעל גרמן: אבל אתם באופן אקטיבי, הפרו נגדכם הסכם, מה עשיתם?

יעל גרמן: כלום.

יעל גרמן: על זה אני לא יכולה לשבת בשקט.

<יובל גת: ב-5 לאפריל חתם ליאור על מסמך אישי שלו שהוא לא מצייץ ולא כותב ולא עושה דבר.

<יובל גת: ברגע שאנחנו הגענו כאן לוועדה והוכח אחרת, האיש בו ביום כבר לא עובד יותר בחברה.

יעל גרמן: למה לא הוצאתם מכתב?

<יובל גת: הוצאנו.

יעל גרמן: אז תראו לנו את המכתב.

יעל גרמן: איפה המכתב?

<יובל גת: אני יכול להראות לך את חתימתו על המסמך.

יעל גרמן: אנחנו כל הזמן מסתובבים סביב ההתראה שכן יש התראה או אין.

יעל גרמן: תראו לנו מכתב.

דוד אמסלם: אני ביקשתי את מכתב הנזיפה ואמרו לי שאין.

דוד אמסלם: דרך אגב, הוא התלונן בעיתון, הוא איים על הכתב של עיתון "הארץ" שאם הוא יכתוב בעיתון על הנזיפה, הוא יתבע אותו על הוצאת דיבה.

דוד אמסלם: דינה, משהו כאן לא בסדר.

דוד אמסלם: ברצינות, אני מעריך אותך מאוד.

דוד אמסלם: אני אומר לך.

דוד אמסלם: בבטן לא מסתדר לי.

דוד אמסלם: הדברים לא מסתדרים לי.

דוד אמסלם: אני חושב שאתם קובעים כאן נורמות חמורות מאוד למדינת ישראל.

דוד אמסלם: אם זה היה נסגר רק כאן בינינו, אף אחד לא שומע, זה נגמר.

דוד אמסלם: אני יודע שאנשים מסתכלים על הסיפור הזה.

דוד אמסלם: אני יודע שיצוצו עוד הרבה מקרים בכל מיני גזרות אחרות ואם מחר ייפול גשר השפירים כאן ויתבעו את חברת שפיר וירצו לסלק אותה בגלל שהיא עשתה מחדל עצום, היא תגיד, אין בעיה, ההנדסאי שבא באותו בוקר, אנחנו מוציאים אותו.

דוד אמסלם: זה לא מתקבל.

דוד אמסלם: יש לזה השלכות רוחב עצומות.

דוד אמסלם: כך אני רואה את זה.

דוד אמסלם: אתם עושים הכול כדי להגן על גולדפינגר כי הוא המטרה.

דוד אמסלם: אין אזרחים, אין מדינה, אין כלום.

דוד אמסלם: גולדפינגר.

יעל גרמן: אין מכתב רשמי מהמדינה, הפרתם הסכם.

יעל גרמן: הייתה כאן הפרה של הסכם.

יעל גרמן: לא אכפת לי מה היה ההסכם אבל הייתה הפרה של הסכם והגוף שמולו הייתה ההפרה לא עשה שום דבר.

יעל גרמן: זה מה שלא בסדר.

יעל גרמן: זה מה שאותי מקומם.

דוד אמסלם: אני רוצה לסכם את הדיון.

דוד אמסלם: דינה, תקשיבי.

דוד אמסלם: אני רוצה שתחשבו על זה עוד פעם כי בסך הכול מבחינת הכנסת, לדעתי מיצינו.

דוד אמסלם: אין עניין לעשות עוד סיבוב.

יעל גרמן: נכון.

דוד אמסלם: העברתי לך את המסרים שלי בעניין, בכל ארבעת הנקודות.

דוד אמסלם: גם בנושא של ההתקשרות, אני חושב שזה משהו שהוא לא בסדר.

דוד אמסלם: אם אתם חושבים שזה בסדר, גם אם זה היה לפי הכללים לכאורה שאתם מכירים, צריך לתקן את הכללים.

דוד אמסלם: זה לא הגיוני כי בן אדם רגיל יוצא למכרז, תזכרו תמיד, למכרז יש איכות וזמן.

דוד אמסלם: הזמן הוא פקטור חשוב במחיר.

דוד אמסלם: מאוד חשוב.

דוד אמסלם: כפי שאני אומר לך, לכי לכל אולם עכשיו ותזמיני אירוע לבת, לבן, הוא ישאל אותך כמה מקומות.

דוד אמסלם: תגידי לו מאה, תקבלו מאתיים שקלים למנה.

דוד אמסלם: תגידי לו שיש לך אלף, הוא ייתן לך את המנה ב-150 שקלים.

דוד אמסלם: לכן הזמן הוא פקטור חשוב במחיר ואלה הכללים במינהל הציבורי.

דוד אמסלם: זה כסף ציבורי.

דוד אמסלם: זה כסף של הציבור ולכן מתנהגים כאן לפי הכללים.

דוד אמסלם: אנחנו גם מכירים את החיים ואנחנו גם מכירים את המכרזים של המומחים וזה מה שיקרה עכשיו עם שאר המומחים.

דוד אמסלם: אספר לך מה יעשו.

דוד אמסלם: ייקחו עכשיו יועץ משפטי, ייקחו אדריכל, העסקתי עשרות יועצים, אני, כל שנה.

דוד אמסלם: אם אני שומע עכשיו את הדיון, אני אומר שהכול בסדר, משה, בוא, תן לי הצעה לשנה, נותן לי ועכשיו אני אאריך לו את זה לעוד חמש שנים והכול בסדר.

דוד אמסלם: כל פעם שנה.

דוד אמסלם: עוד חמש שנים באותו מחיר.

דוד אמסלם: משהו לא בסדר.

דוד אמסלם: עזבי עכשיו את גולדפינגר.

דוד אמסלם: תסדרו את הכללים למדינה.

דוד אמסלם: יש כאן השלכות רוחב עצומות.

דוד אמסלם: אתם לא מבינים איך פקידים עובדים.

דוד אמסלם: הוא שומע את הדבר הזה והוא לוקח אותו כתקדים ומרחיב אותו לאן שהוא רוצה, ובצדק.

דוד אמסלם: הייתה כאן המשנה ליועץ המשפטי לממשלה והיא אמרה לנו שזה מותר, אז מותר.

דוד אמסלם: בשלושת הנושאים האחרים, אני לא מקבל את זה.

דוד אמסלם: ליאור חורב לא מעניין כאן.

דוד אמסלם: זה גולדפינגר.

דוד אמסלם: אני טוען שליאור חורב הוא המשקל האיכותי של החברה ולא אחרים.

דוד אמסלם: הוא הפיבוט.

דוד אמסלם: לכן יש כאן פגיעה במשרדים האחרים שלא זכו במכרז.

דוד אמסלם: פגיעה מהותית.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שכדאי שתשקלו את כל הנקודות האלה.

דוד אמסלם: אני מבקש, ברשותך, אני לא רוצה להעמיס עליך, עכשיו גם חנוכה, אבל קחי חודש ותכתבי לי מה עמדתם הסופית.

דוד אמסלם: אני אשקול האם אני הולך לערכאות בעניין הזה או שאני מטפל בזה בכלים הפרלמנטריים בוועדות אחרות.

דוד אמסלם: אבל אני יודע שזה לא יכול להיות כך.

דוד אמסלם: אני מרגיש את זה בבטן כפקיד ציבור הרבה מאוד שנים וגם בהגיון שלי נעשה כאן משהו שהוא לא תקין וזה בלשון המעטה.

דוד אמסלם: לכן, ברשותך, זה מה שאני מבקש.

<דינה זילבר: חודש, לאיזו התייחסות?

<דינה זילבר: רק אם אדוני יכול לחדד מה הנקודות.

דוד אמסלם: העליתי בפניך את הנקודות.

דוד אמסלם: שמעתי את התשובות שלך ואני מבקש ממך לשקול אותן שוב עם עצמך ותני לי תשובה לגבי ארבעת הנקודות שכתבתי.

דוד אמסלם: משם אני כבר לא אעשה יותר דיונים אלא אני אתקדם עם עצמי לאן שאני חושב.

דוד אמסלם: אני לא אירגע מהנושא הזה.

דוד אמסלם: אני אקדם אותו כי הוא צריך ללכת לטובת עם ישראל לאן שהוא צריך ללכת בהגינות וביושר.

דוד אמסלם: לזה אני מצפה.

דוד אמסלם: קחי חודש.

דוד אמסלם: בסדר?

<דינה זילבר: בסדר גמור.

דוד אמסלם: אני מודה לכולם.

דוד אמסלם: שיהיה לנו סוף שבוע טוב.