ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 496, 2017-11-29 08:30

ניסן סלומינסקי: בוקר טוב, בוקר טוב לחברי חברי הכנסת, בוקר טוב לאנשי הממלכה, בוקר טוב למצטרפים, אנחנו נקריא עכשיו את התקנות.

ניסן סלומינסקי: אלה התקנות של משרד המשפטים.

ניסן סלומינסקי: כבר שלחנו הצעה שונה שהגיעה, ואחרי שנקרא את התקנות, את זה אנחנו מצווים לעשות, אני אציע את הצעת הפשרה שמקובלת גם על השרה, וממילא אלו יכולות להיות התקנות.

יעל כהן-פארן: אפשר הצעה לסדר?

ניסן סלומינסקי: לא, לא, תני לנו – מה?

יעל כהן-פארן: הצעה נוספת לשינוי בתקנות.

ניסן סלומינסקי: את זה עוד מעט אני אתן, אנחנו עוד לא דנים.

ניסן סלומינסקי: אז אני אומר שוב, אנחנו רק צריכים לזכור שאנחנו לא עוסקים בחוק, אלא בתקנות, ובתקנות כוחנו מוגבל.

ניסן סלומינסקי: באופן עקרוני זה לאשר או לא לאשר, זה לא כמו חוק שאנחנו יכולים לעשות איזה שינויים שאנחנו רוצים.

ניסן סלומינסקי: אלא אם כן אני מתאם עם השרה וזה גם יהיה מקובל עליה, כי אלו תקנות שלה.

ניסן סלומינסקי: לכן, נקרא כרגע את התקנות שהגיעו בזמנו מהמשרד, אחר כך אני אציג את ההצעה, את המתווה ששלחתי לכם, ואחר כך ניתן לחברי הכנסת את היכולת להתייחס לזה.

יואב קיש: עכשיו זה הזמן להצעות לסדר?

ניסן סלומינסקי: עוד לא, לא, קודם כול אנחנו רוצים להקריא.

יואב קיש: לפני שאתה מקריא, זאת המשמעות של הצעה לסדר, היא לפני הדיון.

ניסן סלומינסקי: אם אתה רוצה להציע הצעה לסדר, אם אתה רוצה להציע תוספות או משהו.

יואב קיש: אני רוצה להציע הצעה לסדר, לפני הדיון אני רוצה להגיד משהו.

ניסן סלומינסקי: אבל אם זה משהו שקשור לדברים, אז קודם כול צריך לקרוא את הדברים.

יואב קיש: אבל זה לא קשור לדברים.

יואב קיש: הצעה לסדר, לפני שמתחילים לדבר אני רוצה להציע הצעה לסדר.

ניסן סלומינסקי: טוב, אתה יכול, אבל אם זה קשור לשינויים או לתוספות.

יואב קיש: זה לא קשור.

יואב קיש: אם זה היה קשור לתוכן אז זאת לא הייתה הצעה לסדר.

יואב קיש: אני מציע הצעה לסדר.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

יואב קיש: תודה רבה לך, היושב-ראש.

יואב קיש: אני מבין שיש כוונה היום להצביע על הצעת הפשרה, או איך שקראת לזה, מה שהגיע לסיכום עם השרה.

אוסאמה סעדי: מתווה.

יואב קיש: מתווה.

יואב קיש: אני מתנגד למתווה.

יואב קיש: אני פשוט אסביר למה, וזה לא קשור למתווה עצמו.

יואב קיש: ולכן, ההצעה שלי לסדר היא להוסיף סעיף שלא מופיע פה בנוגע לתקנות בתי המשפט, ואני אקריא אותו, אלו שתי שורות וחצי.

יואב קיש: עתירה לבית המשפט הגבוה לצדק על-ידי מי שאיננו אזרח ישראלי או בעבור מי שאיננו אזרח ישראלי, מלבד עתירה לעלייה או לקבלת אזרחות - 5,400 שקלים, במקום כ-1,800 שקלים לעתירה הרגילה.

יואב קיש: הסיבה היא שאנחנו פה מבקשים להחיל אגרות שלא היו קיימות לפני כן על תביעות ייצוגיות למרות הפשרה ולמרות הכול, מהסיבה, בין השאר, שיש עלויות ורוצים להקל על בית המשפט.

יואב קיש: אני אומר שאני לא מוכן שאנחנו נממן את הדבר הזה.

יואב קיש: מצד שני, בוא נגיד ככה, לא הייתי מעלה את זה לדיון פה בוועדה אם לא היה שום דיון על העלאת תקנות.

יואב קיש: אם היה דיון על הורדת אגרות גם לא הייתי מדבר.

יואב קיש: אבל ברגע שהפכנו פה לדיון של העלאת אגרות ודרישת כספי ציבור, אני חושב שאנחנו צריכים להתייחס לזה, מה שאני קורא, עניי עירך קודמים, לא יכול להיות שאנחנו מממנים עתירות של מי שאיננו אזרח ישראלי.

יואב קיש: עכשיו, גם ככה 5,400 שקלים אינו מכסה את עלות העתירה, אבל לפחות נותן איזשהו אלמנט יותר משמעותי בעניין הזה.

יואב קיש: אני לא מבין מדוע השרה לא תומכת במהלך הזה, ומביעה איזושהי התנגדות, אני אשמח לשמוע את דעתה.

יואב קיש: חבל שהיא לא נמצאת פה, אבל יש לנו את הנציג של המשרד.

יואב קיש: אני יכול להבין, אני יכול לתמוך בהצעת הפשרה אם אני אראה שגם במקום הזה משיתים עלויות גם על מי שלא אזרח ישראלי.

יואב קיש: פה בעצם לוקחים את הדרך הקלה, ולוקחים לאותם אנשים כשמנסים להטיל שינויים, ומטילים עליהם אגרות.

יואב קיש: אתה יודע היטב שיש פה הרבה אי-הסכמה בוועדה בעניין הזה, ובצדק.

יואב קיש: אני מציע פה מתווה שיכול לעזור לפחות כלכלית לאזן את העניין הזה.

יואב קיש: תודה.

יעל גרמן: מה המתווה שלך?

יעל כהן-פארן: להעלות פי שלושה לבג"ץ.

אוסאמה סעדי: להעלות את העתירות של הפלסטינים שעותרים לבג"ץ.

יעל כהן-פארן: זה לא קשור לתקנות.

יעל כהן-פארן: למי שלא אזרח ישראל.

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: למה אני צריך לממן את זה?

יואב קיש: אתה בא עכשיו להעלות אגרות לישראלי?

טלי פלוסקוב: האם אנחנו מעלים לישראלים?

אוסאמה סעדי: אני נגד.

טלי פלוסקוב: יש פה היגיון.

יעל כהן-פארן: אבל מה זה קשור?

ניסן סלומינסקי: לא, לא, ששש.

אוסאמה סעדי: זה קשור לתובענות ייצוגיות בבית משפט?

יעל כהן-פארן: בדיוק.

יעל כהן-פארן: אין קשר.

ניסן סלומינסקי: שנייה, אני מבקש.

טלי פלוסקוב: יש פה היגיון לעוד דברים, לכן הוא ביקש הצעה לסדר.

יעל גרמן: לא הבנתי איך זה יפתור את זה.

ניסן סלומינסקי: לא, יעל, זה לא יפתור.

ניסן סלומינסקי: זה לא קשור.

יואב קיש: זה יפתור, כי יהיו עוד הכנסות ואפשר יהיה להוריד את העלות של האגרות האלה.

יעל גרמן: הבנתי.

יעל גרמן: תודה.

יעל גרמן: תשובה.

ניסן סלומינסקי: א.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: ב.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שההצעה שלך היא מצוינת.

ניסן סלומינסקי: לצערי, אלו תקנות, וההצעה שלך לא נמצאת במסגרת התקנות.

יואב קיש: אנחנו צריכים שהשרה תעלה את זה.

ניסן סלומינסקי: לא, אי-אפשר לדון בתקנות שאינן מוסכמות.

ניסן סלומינסקי: בטח שלא כשתקנה כזאת צריכה גם לבוא לאישור של שר האוצר, ובכלל היא לא הובאה לפניו, והוא לא אישר אותה.

יואב קיש: מי שצריך לאשר את זה זאת שרת המשפטים, ולהביא את זה לפה.

ניסן סלומינסקי: לא, מה פתאום.

יואב קיש: ואני אומר לך שכל עוד אין קואליציה - - -

ניסן סלומינסקי: יואב, יואב, אני - - -

יואב קיש: אני רוצה להגיד לך מילה.

יואב קיש: כל עוד היא מתנגדת להביא את זה לפה, אני מתנגד להעלאת אגרות על תביעות ייצוגיות, זה הכול.

ניסן סלומינסקי: אני מסביר עוד פעם.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שהיא תביא את זה בסט הבא, ואני מקווה שכן, שהיא תביא את זה, וזה צריך עוד לעבור באיזה - - -

יואב קיש: לא יודע, אני איתה לא מצליח לדבר.

יואב קיש: וכל עוד אני - - -

ניסן סלומינסקי: אז אתה מדבר איתי, ואני כאן מביא משהו בשם השרה.

יואב קיש: בסדר, אז אני מתנגד למתווה, נקודה.

יואב קיש: תודה.

ניסן סלומינסקי: אי-אפשר לדון על דבר שהוא לא בפנינו, שלא הוצג על-ידי השרה, ולא רק זה, אלא צריך לקבל אישור גם של שר האוצר.

ניסן סלומינסקי: שר האוצר עוד לא יודע מזה אפילו, בטח שלא.

ניסן סלומינסקי: הוא לא יסכים - - -

יואב קיש: גם שר האוצר יסכים.

יואב קיש: אני לא מבין למה מעלים אגרה לאזרחי ישראל ולמה ממשיכים לממן את מי שאינם אזרחי ישראל.

יואב קיש: לא מסכים.

ניסן סלומינסקי: יואב, נתתי לך לדבר.

ניסן סלומינסקי: אני מסביר לך שטכנית – אני לא מדבר מהותית – אני מסביר לך - - -

טלי פלוסקוב: מתי המתווה?

יואב קיש: אני אקרא להם לא להתייחס לזה.

טלי פלוסקוב: אבל הם לא מתייחסים, זה באמת - - -

ניסן סלומינסקי: מי לא מתייחס?

ניסן סלומינסקי: מי אמר שהוא לא מתייחס?

טלי פלוסקוב: לפי מה שאני שומעת עכשיו מיואב קיש.

יואב קיש: אני רוצה התייחסות, אני רוצה לשמוע את השרה שקד אומרת:

יואב קיש: אני מתנגדת או אני תומכת - - -

ניסן סלומינסקי: לא מבין.

ניסן סלומינסקי: יואב דיבר איתי, דיבר עם השרה.

יואב קיש: הרי היא לא אמרה, היא לא אמרה שום דבר.

ניסן סלומינסקי: בסדר, אבל מה זה - - -

אוסאמה סעדי: אבל זה לא הדיון היום.

יואב קיש: נכון, זאת הצעה לסדר.

יואב קיש: ואמרתי שאני מתנגד להעלות אגרה לאזרחי ישראל לפני שמתקנים את הדבר הזה.

ניסן סלומינסקי: יואב, בסדר, מאה אחוז, אז אתה תתנגד.

יואב קיש: מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: אני רק אומר שמבחינה טכנית אין לנו שום יכולת לדון בדברים שלך.

יואב קיש: יש לך יכולת לפנות לשרה ולהגיד לה שהיא תוסיף את זה לדיון.

ניסן סלומינסקי: יואב, לדיון עכשיו.

יואב קיש: אם היא מגישה בקשה להוסיף את זה?

ניסן סלומינסקי: היא יכולה עכשיו והיא תחתים את שר האוצר, היא תספיק?

ניסן סלומינסקי: עשה לי טובה.

יואב קיש: אני יכול.

יואב קיש: כשהיא תגיד כן אני אדאג לחתימת שר האוצר, זאת לא בעיה.

ניסן סלומינסקי: יואב, עשה לי טובה, באמת.

ניסן סלומינסקי: אז תגיש - - -

יואב קיש: בוא, אל תתחבא מאחורי מינהלות, בחייך.

ניסן סלומינסקי: אבל זה מה שקיים.

ניסן סלומינסקי: אז תגיש בשבוע הבא ואנחנו נדון בזה.

יואב קיש: בסדר, עד אז מצביע פה נגד.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז, זכותך.

ניסן סלומינסקי: זכותך להצביע נגד, נו, אין בעיה.

ניסן סלומינסקי: אתה מבין מה המשמעות של זה, אבל זה בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: עכשיו בוא תקריא.

יעל כהן-פארן: אפשר לשאול שאלות לפני שמתחילים להקריא?

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

יעל כהן-פארן: אבל שאלות ענייניות.

אלעזר שטרן: אתן רוצות לקרוא או שאני אקרא?

אלעזר שטרן: אתן רוצות.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה קודם כול לקרוא.

יעל כהן-פארן: האם שר האוצר חתום על השינויים?

אוסאמה סעדי: האם התקבל אישור של שר האוצר למתווה?

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: אוסאמה, אוסאמה, בבקשה.

יעל כהן-פארן: האם שר האוצר חתם על השינוי?

יעל כהן-פארן: זאת שאלה חשובה.

ניסן סלומינסקי: אוסאמה, בבקשה.

יואב קיש: אבל כרגע אמרת ששר האוצר צריך לאשר, את זה שר האוצר אישר?

יואב קיש: יש אישור?

יואב קיש: יש?

אוסאמה סעדי: יש אישור?

יעל גרמן: זאת שאלה רלוונטית.

יעל כהן-פארן: אפשר לענות.

יעל כהן-פארן: אז אפשר לענות, למה להתחמק?

ניסן סלומינסקי: אני לא מבין.

ניסן סלומינסקי: אם זה הוגש לנו סימן שזה היה על דעתו של שר האוצר גם.

יעל כהן-פארן: אבל הוא חתם על זה?

ניסן סלומינסקי: אני אומר על התקנות.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רק מורידים ומשפרים.

אוסאמה סעדי: על התקנות.

אוסאמה סעדי: אבל עשית שינויים.

<קריאות: - - -

יעל כהן-פארן: על השינויים?

יעל כהן-פארן: זה כל העניין.

יעל כהן-פארן: האם זה על דעתו של שר האוצר?

<אסף פינק: ועדת אגרות בין-משרדית.

<אסף פינק: איפה ועדת האגרות הבין-משרדית?

טלי פלוסקוב: בקדנציה הקודמת, הראשונה?

יעל כהן-פארן: לא, השנייה.

טלי פלוסקוב: להפך, אנחנו משנים את זה לטובה.

ניסן סלומינסקי: את מקלה.

ניסן סלומינסקי: באמת, נו.

טלי פלוסקוב: אנחנו משנים את זה לטובה.

יעל כהן-פארן: בסדר, אבל אולי האוצר רוצה את הכסף, אני יודעת, הוא גם צריך לאשר את זה.

<אסף פינק: יש ועדת אגרות בין-משרדית.

<אסף פינק: כבוד היושב-ראש, האם זה עבר עוד פעם ועדת אגרות בין-משרדית?

ניסן סלומינסקי: אסף, פעם ראשונה, ואתה תצא היום.

ניסן סלומינסקי: אני מכיר אותך, אתה תצא בסוף.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש וזהו.

ניסן סלומינסקי: פעם אחרונה, אני לא רוצה יותר לבקש ממך.

<אסף פינק: רק, כבודו, שאלתי שאלה.

ניסן סלומינסקי: לא כבודו ולא שום דבר ולא שאלתי ולא ביקשתי.

<אסף פינק: פשוט שלא נבזבז את הזמן.

ניסן סלומינסקי: פעם שנייה.

<אסף פינק: אה, סליחה, חשבתי שאני יכול לדבר.

ניסן סלומינסקי: פעם שנייה, ועוד מעט אתה בחוץ.

ניסן סלומינסקי: ואני מבקש עוד פעם, אל תאלץ אותי, אבל אני אעשה את זה היום.

ניסן סלומינסקי: בבקשה, תקראי את הנוסח.

<ליאור ששון: "תקנות בתי המשפט (אגרות) (תיקון מס' ) התשע"ז–2017 בתוקף סמכותי לפי סעיפים 83 ו-109 לחוק בתי המשפט [נוסח משולב], התשמ"ד–1984, באישור שר האוצר לפי סעיף 39ב לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה–1985 ובאישור ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, אני מתקינה תקנות אלה:

יואב קיש: מה היא מקריאה?

יעל גרמן: סליחה, אני לא יכולה כשמקריאים לי, אני רוצה שזה יהיה לי מול העיניים.

יואב קיש: אפשר לדעת מה את מקריאה?

יואב קיש: אני לא יודע מה את מקריאה פה.

יעל כהן-פארן: אין לנו את זה מול עינינו.

יואב קיש: אין לנו את זה מול העיניים.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: זה נוסח התקנות שהיו.

יעל כהן-פארן: אבל למה אין לנו אותן?

טלי פלוסקוב: יש לנו על השולחן רק את המתווה שלך.

יואב קיש: מה את מקריאה?

יואב קיש: את האדום?

<רני נויבואר: מקריאים את מה שהוגש לוועדה.

יואב קיש: את זה את מקריאה?

יואב קיש: זאת טבלה עם מספרים.

<רני נויבואר: לא, לא.

<ליאור ששון: לא.

יואב קיש: אז אין לנו את המסמך.

<רני נויבואר: העברנו לוועדה, שהוועדה תעביר.

יואב קיש: אז אי-אפשר ככה לעבוד, ניסן.

טלי פלוסקוב: אז תבקשו שיחלקו לנו.

ניסן סלומינסקי: תחלקו.

יואב קיש: ותחלקו את זה גם כאן, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: לא, את זה תחלק רק כשאני אגיד לך.

יואב קיש: שיחלק.

יואב קיש: אתה לא רוצה לעשות על זה דיון, מה זה לא?

יואב קיש: אני מחלק, זו הצעה שלי, אני מבקש שהיא תהיה מונחת בפני הח"כים.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

יואב קיש: אל תעשה על זה דיון, הבנתי שאתה לא רוצה, אבל מה הבעיה לחלק?

ניסן סלומינסקי: יואב, ביקשת, בסדר.

יואב קיש: בסדר, הבנתי שאתה לא רוצה לעשות דיון.

ניסן סלומינסקי: לא שאני לא רוצה, אני לא יכול לעשות דיון על הנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: וההפך, אני אשמח מאוד לעשות דיון, אם יגישו לי את זה.

יואב קיש: נראה כאילו אתם לא רוצים, זה מה שנראה לי.

ניסן סלומינסקי: אני אמרתי לך שאני לא רוצה?

ניסן סלומינסקי: אתה יודע שאם זה יגיע אני אשמח, אבל אין לי את זה.

ניסן סלומינסקי: אם יגיע בשבוע הבא, אני אעלה את זה בשבוע הבא.

יואב קיש: אני חושב שהשרה צריכה לדעת שכרגע אין לה רוב בוועדה להעביר שום דבר, ואני מציע שהיא תבחן את מעשיה בעניין.

יעל גרמן: הוא אומר פה עובדה.

ניסן סלומינסקי: מה הוא אומר עובדה, שאין רוב?

ניסן סלומינסקי: אנחנו נראה.

ניסן סלומינסקי: אם לא יהיה רוב אז לא יהיה רוב.

יואב קיש: לא יהיה רוב, ניסן, חבל שאתה הולך למצב הזה.

ניסן סלומינסקי: יואב, בסדר, נו, אם אתה הולך לפיצוץ קואליציוני, אז תלך, אין לי שום בעיה.

אוסאמה סעדי: על דבר כזה פיצוץ קואליציוני?

ניסן סלומינסקי: אתה תראה מה הפירוש.

ניסן סלומינסקי: הרי שום דבר לא יעבור אם זה לא יהיה.

אוסאמה סעדי: על דבר כזה?

יואב קיש: ניסן, אני מציע שתעשה הפסקה.

ניסן סלומינסקי: אני לא אעשה הפסקה בגלל זה.

ניסן סלומינסקי: אני מחכה.

יואב קיש: טוב, בבקשה, תמשיך.

יעל גרמן: אפשר לקבל מול העיניים את מה שהיא הקריאה?

יואב קיש: ניסן, אני מבקש לחלק לח"כים.

ניסן סלומינסקי: בסדר, ביקשת, חכה.

ניסן סלומינסקי: אני עוד לא הסכמתי.

ניסן סלומינסקי: חכה, תשאיר את זה שם בינתיים.

יעל גרמן: ניסן, מה מקריאים לנו כרגע, והיכן אני יכולה לראות?

יעל גרמן: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: תגיד לי, מה היית עושה בוועדה שלך אם מישהו היה עושה את זה?

יואב קיש: תקשיב, אתה לא עושה דיון, זו זכותך, אבל למנוע ממני לחלק לח"כים את זה?

יואב קיש: בבקשה, עם כל הכבוד.

ניסן סלומינסקי: אם מישהו היה מחלק חומר?

יואב קיש: אתה קצת מגזים, ניסן.

ניסן סלומינסקי: עוד לא הגזמתי, עוד לא אמרתי כן או לא, בינתיים אני מחכה שיגיע הדבר הזה.

יואב קיש: ביקשתי לחלק, לא פועל, אני מבין שאתה לא רוצה, אז זה לא יעלה לדיון אם אתה לא רוצה, אבל עם כל הכבוד, אם אני רוצה להעביר מסמך לח"כים שיראו אתה לא יכול למנוע ממני.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: א.

ניסן סלומינסקי: אני יכול; אבל ב.

ניסן סלומינסקי: אמרתי לך, תמתין, אנחנו הולכים להביא קודם כול את התקנות.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: יש את דבר המלך במועצתו.

ניסן סלומינסקי: כבוד השרה, שרת המשפטים אומרת שאפשר, שהיא תשמח לבחון את ההצעה שלו ולשמוע גם את דעת שר האוצר.

ניסן סלומינסקי: נקודה.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות ששבוע הבא, אם זה יסתדר, יכול להיות שגם שבוע הבא זה יגיע.

יואב קיש: אני לא מבין.

יואב קיש: מה הקטע?

יואב קיש: מה אמרת עכשיו?

יואב קיש: זה מה שהיא אומרת?

ניסן סלומינסקי: היא כותבת שהיא תשמח לבחון את ההצעה שלך ולשמוע גם את דעת שר האוצר.

יעל גרמן: אז יש טעם - - -

מוסי רז: יש טעם.

<קריאות: - - -

אוסאמה סעדי: זה על האגרות, על ההצעה של יואב, לפלסטינים 5,400 שקל.

ניסן סלומינסקי: זה לא נמצא פה, אלו יהיו תקנות נוספות.

יעל גרמן: אבל הוא אמר שבלי זה הוא לא יצביע על החוק.

ניסן סלומינסקי: יעל, בסדר.

מוסי רז: למה רק 5,400?

אוסאמה סעדי: 50,000.

ניסן סלומינסקי: אז, הנה, יש לך גם תשובה של השרה שהיא תשמח לדון.

יואב קיש: אני מצביע נגד, אמרתי.

יואב קיש: אני מציע שתעשה הפסקה ונשב ונדבר, ונראה אם נגיע למתווה.

ניסן סלומינסקי: כבר ישבנו ודיברנו, ולמרות שדיברנו אתה עושה הפוך, אז מה התועלת שנשב ונדבר?

ניסן סלומינסקי: הרי דיברנו, אמרת משהו, אתה עכשיו עושה הפוך.

יואב קיש: אבל אמרתי לך שהכול תלוי גם בגישה של השרה.

ניסן סלומינסקי: הנה, אז יש לך גישה.

יואב קיש: אם זאת הגישה, זה לא מקובל.

ניסן סלומינסקי: לא מקובל.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: אז מה אתה רוצה שהיא תעשה?

טלי פלוסקוב: לא להצביע היום.

ניסן סלומינסקי: אם לא יצביעו היום אז לא יצביעו על שום דבר.

טלי פלוסקוב: אין לך רוב.

ניסן סלומינסקי: אם לא יהיה לי אז לא יהיה לי.

ניסן סלומינסקי: נו, מה לעשות?

ניסן סלומינסקי: על הרבה דברים לא יצביעו.

טלי פלוסקוב: עכשיו בוא נקריא, בוא נדבר.

ניסן סלומינסקי: שהכנסת תצא לפגרה, כל יום שני תצא לפגרה, שלישי, דברים אחרים גם ייעצרו, בבקשה, אם זה מה שרוצים אז אין שום בעיה.

יעל כהן-פארן: מצוין, חשוב לדעת אם חוק ההמלצות יגיע ביום שני, זה מאוד קריטי.

יואב קיש: זה לא קשור.

ניסן סלומינסקי: הוא לא יגיע.

יעל כהן-פארן: תמיד קשור.

יעל כהן-פארן: הכול קשור.

מוסי רז: זה מינוס מה שאתה אומר.

ניסן סלומינסקי: אם פה ייעצר, גם שם ייעצר, תאמיני לי.

ניסן סלומינסקי: מה שייעצר פה, ייעצר הכול.

יעל כהן-פארן: הנה, בדיוק, אם פה ייעצר גם שם ייעצר, יופי.

יעל כהן-פארן: מצוין.

מוסי רז: סך הכול יחד אתם מינוס ומינוס, יוצא פלוס.

יעל גרמן: יואב לא יבכה אם חוק ההמלצות ייעצר, הוא לא יתאבל עליו.

יעל כהן-פארן: אף אחד לא יבכה.

יואב קיש: הנה, הגיע מה שמקריאים לנו.

<יחזקאל סיבק: זה שני פנים של אותו דבר.

יעל גרמן: תודה רבה.

יעל גרמן: עכשיו אני יודעת על מה מדובר.

טלי פלוסקוב: יש מסמך שגם שר האוצר חתום עליו?

טלי פלוסקוב: כי כאן אין לי את זה.

טלי פלוסקוב: אה, יש לי.

ניסן סלומינסקי: את מה שיואב ביקש לחלק עכשיו, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: רבותי, ששש.

יעל גרמן: אבל מדובר פה רק על גבייה, ויש מקרים שהרשויות מפרות איזשהו חוק, איזושהי תקנה - - -

ניסן סלומינסקי: כרגע מקריאים את התקנות האלו, כשנגמור להקריא אני אציג את מתווה הפשרה ואז אני אתן לך לדבר.

יעל גרמן: זה לא עניין של מתווה הפשרה.

יעל גרמן: אני רוצה להעיר כאן – לא קשור למתווה הפשרה – כשאומרים: "שבהם הודיעה רשות כי היא תחדל מהגבייה", לא תמיד רק גבייה היא עילת התביעה.

יעל גרמן: יש עילות תביעה אחרות שבגינן, או אינם משלמים כסף, כמו למשל תמרור שלא במקום או אני לא יודעת מה.

יעל גרמן: אז גבייה לדעתי זה מאוד צר וצריך להרחיב את זה, לא "תחדל מהגבייה", אלא תחדל מההפרה.

<רני נויבואר: לא, לא.

<רני נויבואר: רוצה שאני אסביר?

ניסן סלומינסקי: תסבירי.

<רני נויבואר: פרט 11 לחוק קובע בעצם "תביעה נגד רשות להשבת סכומים שגבתה שלא כדין, כמס, אגרה או תשלום חובה אחר" בפרט 1 לחוק.

<רני נויבואר: כשתובעים רשות לפי הפרט הזה מוסמכת הרשות לבצע מה שנקרא חדילה.

<רני נויבואר: בנושאים אחרים שהרשות - - -

דוד ביטן: - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - -

ניסן סלומינסקי: רבותי, אי-אפשר, ששש, דוד, אורלי, אני מבקש.

ניסן סלומינסקי: את רוצה לדבר, בסדר, בבקשה.

<רני נויבואר: בנושאים אחרים שהרשות נתבעת לפי פרטים אחרים אין לה את האפשרות לחדול, ולכן ממילא הסעיף הזה לא רלוונטי.

יעל גרמן: הבנתי את זה, וזאת הערתי.

יעל גרמן: אני מבקשת להרחיב את זה לא רק על גבייה.

יעל גרמן: אני מסתכלת על עוד כמה דברים.

<רני נויבואר: אבל ההערה היא בחוק, זה לא רק על גבייה.

ניסן סלומינסקי: יעל, תהיה לך עוד מעט זכות הדיבור.

יעל כהן-פארן: אבל אלו שאלות, היא רוצה להבין.

יעל כהן-פארן: אני בכלל לא הבנתי את סעיף (ב), לגמרי.

ניסן סלומינסקי: בסדר, אז אנחנו בין כה וכה - - -

יעל גרמן: מה זאת אומרת?

יעל גרמן: אבל זה הדיון.

יעל כהן-פארן: אלו שאלות בזמן הקראה.

יעל גרמן: אני מבקשת רק להבהיר את ההערה שלי, שזה יהיה ברור, אלעזר.

<רני נויבואר: אבל זה לא יכול להיות.

יעל גרמן: הבנתי.

יעל גרמן: אם אומרים - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - -

ניסן סלומינסקי: אורלי, פעם ראשונה.

ניסן סלומינסקי: אורלי, אני מבקש.

אורלי לוי אבקסיס: קרא לי יושב-ראש הקואליציה.

ניסן סלומינסקי: אז מה אם הוא קרא לך?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מנסים לתקן פה עוולות.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, גם לנו הח"כים יש הצעת פשרה משלנו, ואני מבקשת רשות לחלק אותה לכל הנמצאים פה באולם.

ניסן סלומינסקי: בסדר, תכף, קודם כול שנקרא את זה.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: וגם לדון בה.

ניסן סלומינסקי: רק כשתקבלי זכות דיבור.

ניסן סלומינסקי: תמשיכי, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אפשר לחלק?

ניסן סלומינסקי: עוד לא.

ניסן סלומינסקי: אני אתן עוד מעט.

יעל גרמן: היא גמרה את הסעיף, אני מבקשת להעיר על הסעיף הערה עניינית.

ניסן סלומינסקי: את הערת את ההערה.

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

ניסן סלומינסקי: היא נתנה לך תשובה.

יעל גרמן: מה הבנת?

ניסן סלומינסקי: היא נתנה לך תשובה.

יעל גרמן: היא נתנה לי תשובה שבגללה הערתי, היא לא הבינה את כוונתי.

<רני נויבואר: אני אסביר לך.

<רני נויבואר: חוק תובענות ייצוגיות - - -

יעל גרמן: אבל אני מבקשת לשנות את זה.

<רני נויבואר: אבל אז זה תיקון חקיקה, זה לא התקנות.

<רני נויבואר: התקנות מתייחסות למה שכתוב בחוק.

<רני נויבואר: תביעות נגד רשות יכולות להיות בכל אחד מהפרטים אם הרשות היא מעסיק, לצורך העניין אפשר לתבוע אותה כמעסיק.

<רני נויבואר: אם הרשות היא עוסק, אפשר לתבוע אותה כעוסק.

יעל גרמן: לא, אני מדברת על הרשות כרשות שעשתה איזושהי הפרה או איזשהו עוול.

<רני נויבואר: אז אין את הפרט הזה בחוק.

<רני נויבואר: זה לשנות את החוק, אבל לא את תקנות האגרות.

יעל גרמן: על זה אני מדברת, לשנות.

ניסן סלומינסקי: אבל זה לא נמצא בחוק.

<רני נויבואר: צריך לשנות את החוק כדי להחיל, לקבוע שכלפי רשות שהפרה את הדין הספציפי שחל עליה - - -

יעל גרמן: הבנתי.

יעל גרמן: אלעזר, אי-אפשר להוסיף תקנה?

יעל גרמן: רק שינוי של החוק עצמו?

אלעזר שטרן: תביעת התובענה – אפשר לתקן את החוק - - -

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שנפתח הדיון על התקנות אז אפשר לדון על כל תקנה.

אלעזר שטרן: עכשיו בתקנות אנחנו קובעים רק את האגרות שיש על הליכים שקיימים בחוק.

<קריאה: זה לא נכון.

אורלי לוי אבקסיס: לא, ברגע שנפתחו התקנות אפשר לדון בכל נושא בתקנות.

ניסן סלומינסקי: אורלי, אני מבקש.

אלעזר שטרן: ככל שהבנתי את מה שאת מבקשת - - -

יעל גרמן: את התשובה הזו הבנתי.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שנפתח הדיון על התקנות יש לנו הח"כים זכות לדון בכל נושא שמופיע בתקנות.

ניסן סלומינסקי: ששש.

ניסן סלומינסקי: אורלי, אני מבקש, אם את רוצה לדבר תצביעי.

ניסן סלומינסקי: תסיימי את ההקראה.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: רבותי, כולל אפי וחברו וכל האחרים, אני מבקש, מי שרוצה לדבר יוכל לצאת החוצה, לא פה.

דוד ביטן: - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - -

ניסן סלומינסקי: דוד, קח אותה החוצה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, למה ללכת בחוץ?

ניסן סלומינסקי: אם אתם רוצים לדבר אז בחוץ.

ניסן סלומינסקי: תמשיכי, בבקשה.

מוסי רז: יש פה אפס מיותר.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אני אנסה, כמו שאמרתי קודם - - -

דוד ביטן: - - -

ניסן סלומינסקי: דוד, דוד.

ניסן סלומינסקי: אני אסביר את המתווה.

ניסן סלומינסקי: כמו שאמרתי קודם, מאחר שאלו תקנות, אז אין לנו יד חופשית לעשות מה שעושים בחוקים, ולכן זה צריך להיות בהסכמה של השר הרלוונטי.

ניסן סלומינסקי: אני אומר עכשיו שיש הסכמה של השר הרלוונטי, זאת שרת המשפטים.

טלי פלוסקוב: אבל עדיין אנחנו גם צריכים להסכים.

ניסן סלומינסקי: בוודאי, אני מביא את זה.

אורלי לוי אבקסיס: מצחיק ששרת המשפטים מגיעה לפשרה עם עצמה.

אורלי לוי אבקסיס: זה די מוזר שהשרה מציעה מתווה - -

ניסן סלומינסקי: אורלי, פעם ראשונה.

ניסן סלומינסקי: אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: - - ואחר כך היא מגיעה למתווה פשרה עם עצמה.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא נשמע לך הזוי?

ניסן סלומינסקי: זה לא הזוי כי אני עשיתי את זה.

<קריאות: - - -

אורלי לוי אבקסיס: אז תחליט.

מוסי רז: סליחה, זה אתה או שזאת היא?

יעל כהן-פארן: זה נקרא עיזים.

אורלי לוי אבקסיס: גם כשאני - - -

ניסן סלומינסקי: אורלי, את פעם ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: - - - וגם כשאנחנו פונים.

ניסן סלומינסקי: פעם שנייה.

ניסן סלומינסקי: בסדר, את תהיי בחוץ, תדברי מבחוץ עוד מעט.

ניסן סלומינסקי: אנחנו מכירים כבר אחד את השני, חבל.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה לעשות את זה, אבל את ממשיכה, אז זה מה שיקרה.

ניסן סלומינסקי: את כבר בפעם שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: כי, תראה - - -

ניסן סלומינסקי: את בפעם שנייה.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: מותר לי לענות, פנית אליי.

ניסן סלומינסקי: לא, לא פניתי אלייך.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי זכות תגובה.

ניסן סלומינסקי: לא, לא פניתי אלייך.

אורלי לוי אבקסיס: אז מה?

אורלי לוי אבקסיס: אז עם מי אתה מדבר עכשיו?

ניסן סלומינסקי: באתי להגיד לך שלא.

אורלי לוי אבקסיס: עם מישהו שהוא בלון ניסוי?

ניסן סלומינסקי: פעם שלישית, צאי בבקשה החוצה.

ניסן סלומינסקי: בסדר, נו, אין מה לעשות.

ניסן סלומינסקי: צאי עשר דקות ותחזרי.

אורלי לוי אבקסיס: לא, עשר דקות זה מאוד משמעותי.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת ממך, ניסן, תחזור בך מהבקשה הזאת.

ניסן סלומינסקי: לא, אני לא אחזור, כי את כל פעם עושה את הדבר הזה, אין מה לעשות.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו צריך להגן פה על הציבור המוחלש שלא יהיה פה עכשיו.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: בבקשה, תוציאו אותה.

אורלי לוי אבקסיס: שרת המשפטים ביחד איתך - - -

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: ביחד איתך חוסמים את הדרך של אוכלוסיות מוחלשות - -

<קריאה: מכרה, מכרה את הציבור.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש ממך לצאת החוצה.

אורלי לוי אבקסיס: - - להגיע לאיזשהו סעד משפטי - - -

ניסן סלומינסקי: אני מבקש ממך לצאת החוצה.

אורלי לוי אבקסיס: בית המשפט העליון - 1,800 שקל, תביעות ייצוגיות - 24,000 שקל, וגם במתווה הפשרה שלך - - -

ניסן סלומינסקי: אני מבקש.

אורלי לוי אבקסיס: - - שזה חצי חצי - -

ניסן סלומינסקי: אני מבקש ממך לצאת החוצה.

אורלי לוי אבקסיס: וכשמשלמים בתשלומים לא אומרים שלא משלמים את הכול כבר - - -

ניסן סלומינסקי: אני מבקש ממך לצאת החוצה.

ניסן סלומינסקי: כבר צילמו אותך, אז את יכולה לצאת החוצה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה חוצפן.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא רוצה להגיד לך באיזה מצבים צילמו אותך.

ניסן סלומינסקי: בבקשה, תמשיכי.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד לך שאני לא רוצה להגיע למקומות האלה, ניסן.

ניסן סלומינסקי: אבל את מגיעה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מתנהל - - -

<קריאה: כוחנות.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מתנהל בצורה בזויה.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: אני מתנהל בסדר גמור.

אורלי לוי אבקסיס: אני אצא לבד.

ניסן סלומינסקי: מאחר שאלו תקנות אז מתווה צריך להיות בהסכמה של השרה.

מוסי רז: איפה השרה?

ניסן סלומינסקי: המתווה הזה זה מתווה של - - -

אורלי לוי אבקסיס: עם מי היא סחרה?

אורלי לוי אבקסיס: עם עצמה?

אורלי לוי אבקסיס: עם חבר מפלגה?

יואב קיש: ניסן, אני יכול לעדכן?

יואב קיש: דיברתי עם השרה, זה בסדר.

ניסן סלומינסקי: רגע, אני רוצה להציג את המתווה.

יעל גרמן: זה לא של הח"כים, זה של עורכי-הדין.

ניסן סלומינסקי: אני מציג את המתווה שיוצע לדיון פה, ואחרי שאני אציג - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לראות אם יש לי הערות.

אורלי לוי אבקסיס: (חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס יוצאת מאולם הוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: )

יעל כהן-פארן: אבל באמת, חשוב להבין מי עומד מאחורי המתווה הזה.

יעל כהן-פארן: שיהיה שקוף לציבור מי עומד מאחורי המתווה הזה.

ניסן סלומינסקי: אמרתי, אנוכי ושרת המשפטים.

מוסי רז: אז איפה היא?

יעל כהן-פארן: לאור מה?

יעל כהן-פארן: לאור אמירות של מי?

יעל כהן-פארן: של הציבור?

יעל כהן-פארן: של רגולטורים שחושבים שהתביעות הייצוגיות הן חשובות?

ניסן סלומינסקי: יעל, יעל.

יעל כהן-פארן: שלא דיברו כאן בוועדה.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה להוציא אותך.

יעל כהן-פארן: אני גם לא רוצה שתוציא אותי, אני רוצה שתיתן לנו לדבר.

ניסן סלומינסקי: אז אני מבקש.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שאני אתן לדבר אחרי כן.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שאני אציג ואני אתן לח"כים לדבר.

<קריאות: - - -

טלי פלוסקוב: הוא עוד לא הציג את הפשרה.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שאני אציג ואני אתן לח"כים לדבר.

ניסן סלומינסקי: הפשרה אומרת שהסכומים שעליהם מדובר ירדו בשליש.

ניסן סלומינסקי: פירוש הדבר שלבית משפט השלום הסכום כולו סך הכול יהיה 8,000 שקל, במחוזי יהיה 16,000, בתביעה נגד רשות גם 16,000.

ניסן סלומינסקי: דבר ראשון.

<קריאה: אלו תביעות למיליונרים.

יעל גרמן: 50% ו-50%.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, כשאדם מגיש תביעה אז בהתחלה הוא צריך לשלם חצי ובסוף הוא משלם את החצי השני.

ניסן סלומינסקי: אני עוד מעט אגיע לסעיף השני.

ניסן סלומינסקי: כלומר, כרגע בשלום הוא ישלם בהתחלה 4,000 שקל, במחוזי 8,000 שקל, בתביעה נגד רשות 8,000 שקל, שזה 50% מהסכום.

<גלעד ברנע: - - -

ניסן סלומינסקי: אני מבקש.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה להתחיל קרוא לך קריאות, אז אל תענה.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, פה מאחר שאנחנו רוצים מצד אחד לעודד הגשת תביעות של אנשים שמרגישים שנעשה עוול והתביעה שלהם תביעה אמיתית - - -

<יחזקאל סיבק: אתם לא רוצים לעודד כלום, נו, באמת.

ניסן סלומינסקי: אתה נמצא בקריאה ראשונה, אל תחזור על מה שהיה בפעם הקודמת.

אוסאמה סעדי: ב-8,000 שקל אתה מעודד?

ניסן סלומינסקי: מאחר שאנחנו רוצים לעודד מצד אחד; ומצד שני אנחנו לא רוצים את תביעות הסרק, לכן ההצעה אומרת שבמידה - - -

מרב מיכאלי: זה לא מונע את תביעות הסרק, זה רק מונע תביעות של מי שאין לה כסף.

מרב מיכאלי: מי שיש לה כסף תוכל להמשיך להגיש תביעות סרק בכיף.

<קריאה: בכיף, בדיוק.

מרב מיכאלי: בכיף, ואף יותר.

ניסן סלומינסקי: מרב.

מרב מיכאלי: באמת, כי כאילו יש הצדקה, היא משלמת אגרה נורא נורא גבוהה.

ניסן סלומינסקי: את רוצה שאני גם אקרא לך קריאות?

ניסן סלומינסקי: באמת, נו, למה את עושה את זה?

ניסן סלומינסקי: אני אתן לכם אחר כך לדבר, תוכלי להגיד.

ניסן סלומינסקי: במידה שניתן פסק דין לטובת התובע או שיהיה פסק דין שמאשר הסדר פשרה, שבמסגרתו הנתבע מתקן את העוול שגרם ומפצה את חברי הקבוצה, כלומר, שהתובע צודק.

ניסן סלומינסקי: וגם במקרה השלישי כשניתן פסק דין שמאשר הסתלקות – לא, סליחה, נעזוב רגע את שלישי.

ניסן סלומינסקי: בשני המקרים האלו, לא רק שהתובע לא יצטרך לשלם את החצי השני, אלא - - -

אוסאמה סעדי: - - -

ניסן סלומינסקי: אוסאמה, תן לדוד לשמוע.

טלי פלוסקוב: רגע, יש פה משהו מאוד מאוד חשוב.

ניסן סלומינסקי: לא רק שהתובע לא יצטרך לשלם את החלק השני, הוא יקבל חזרה מהנתבע את החלק הראשון.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שבסופו של דבר הוא לא משלם שום דבר.

ניסן סלומינסקי: זה בשני המקרים, הראשון שכשאכן התביעה הייתה תביעה אמיתית והוא יצא זכאי.

יעל גרמן: זה לשיקול דעתו של השופט?

מוסי רז: יש הרבה תביעות שהוא לא יצא זכאי.

ניסן סלומינסקי: בשני המקרים הראשונים זה קיים, נקודה.

ניסן סלומינסקי: במקרה השלישי, אם ניתן פסק דין שמאשר הסתלקות, שאנחנו כבר כאן לא יודעים אם זה היה באמת שהנתבע מודה ומתקן או שהוא לא רצה, לא חשוב מה, כאן זה יהיה נתון לשיקול דעתו של השופט שהוא בתוך העניין, והוא יחליט.

ניסן סלומינסקי: אם הוא יראה שבאמת התובע צודק והנתבע באמת מאשר, אז הוא יוכל לפטור אותו.

ניסן סלומינסקי: אם לא, אז לא, זה ניתן.

ניסן סלומינסקי: אבל בשני המקרים הראשונים, א.

ניסן סלומינסקי: הוא לא משלם את החצי השני; ב.

ניסן סלומינסקי: הוא מקבל חזרה את החצי הראשון.

דוד ביטן: זה טוב.

דוד ביטן: דבר יפה.

ניסן סלומינסקי: דבר נוסף.

ניסן סלומינסקי: מאחר ששמענו כאן באמת את אותם חברתיים שדיברו, ודיברו באמת מעמקא דליבא, מה שנקרא, לכן החלטנו בהצעה להוציא מהתקנות שלא יהיו אגרות על כל התביעות שקשורות לאיכות הסביבה, פרט 6 בתוספת לחוק; כל אותם אלה שקשורים לאיסור אפליה במוצרים, שזה פרט 7 בחוק; כל נושא של דיני עבודה, למרות שזה נמצא בעיקר בדיני עבודה; כל מה שקשור באנשים עם מוגבלויות.

ניסן סלומינסקי: כל אלה נמצאים מחוץ לתקנות, כלומר, הם מוצאים, בתביעות האלה אין אגרות; וכנ"ל גם, הוספנו שאם יהיו תביעות מול רשות מקומית גם כן לא יהיו אגרות.

ניסן סלומינסקי: זה לא כתוב פה, אבל את זה הוספנו על דעתה של השרה, שגם מול הרשויות המקומיות לא תהיה אגרה.

<גלי עציון: ומה עם המדינה?

ניסן סלומינסקי: המדינה כן כרגע.

ניסן סלומינסקי: אחרת בכלל מה אנחנו?

ניסן סלומינסקי: בסדר.

<ארז קמיניץ: אנחנו מה?

ניסן סלומינסקי: ארז, ששש, אני יודע שזה קשה, אבל בסדר.

אוסאמה סעדי: מה ארז עושה פה?

<ארז קמיניץ: אתה חושב שרק אכיפת תכנון ובנייה זה מה שמעניין אותי?

ניסן סלומינסקי: דבר נוסף מבחינת הוועדה.

ניסן סלומינסקי: הוועדה רוצה לעקוב באופן צמוד ולראות את ההשפעה של הדברים האלה, אז זה לא רק שאנחנו רוצים דיווח, אלא אנחנו רוצים שמעכשיו המשרד – ארז ומורן, תשמעו, עכשיו זה מה שמוטל עליכם – מעכשיו תקימו את הצוות שלכם ותעשו את הבדיקה.

ניסן סלומינסקי: מה שכתוב פה: שר המשפטים; מס' התובענות הייצוגיות שהוגשו במהלך כל שנה וחלוקה לפי עילות התביעה; מס' התובענות שהסתיימו בפסק דין / הסדר פשרה / הסתלקות; מס' התובענות שבהן שולמה המחצית הראשונה של האגרה; מס' התובענות שבהן שולמה המחצית השנייה של האגרה; מס' התובענות שבהן הוחזרה האגרה.

ניסן סלומינסקי: כלומר, נצטרך דיווח מלא כל שנה, ולפי זה נוכל לראות את ההשפעה של התקנות, ולראות אם אכן זה עושה את שלו - טוב, ואם זה לא עושה את זה שלו - אלו תקנות, והשרה או שר המשפטים יצטרך לשנות.

ניסן סלומינסקי: זה מה שקשור לתקנות.

ניסן סלומינסקי: ישנם שלושה דברים שלא בתקנות, זה בחוק עצמו, ויש לי סיכום עם השרה שהם יתוקנו בחוק עצמו.

מוסי רז: צריך לתקן קודם את החוק.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: טלי ודוד, תשמעו.

דוד ביטן: מה אתה רוצה ממני?

טלי פלוסקוב: אנחנו מקשיבים.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה שתשמע.

ניסן סלומינסקי: את יכולה לעשות שני דברים, יכול להיות שהוא לא.

ניסן סלומינסקי: שלושה דברים שיבואו לידי תיקון בזה.

ניסן סלומינסקי: דבר ראשון זה הקרן למימון תובענות ייצוגיות.

ניסן סלומינסקי: הקרן, עד היום זאת הוראת שעה, כל שנה צריכים לחדש אותה או לא לחדש אותה.

ניסן סלומינסקי: א.

ניסן סלומינסקי: הקרן תהפוך לקבועה; ב.

ניסן סלומינסקי: תיבחן האפשרות להגדיל אותה; ג.

ניסן סלומינסקי: ניתן יהיה להגיש בקשה לקרן, זה חידוש גדול.

ניסן סלומינסקי: במידה שהקרן תבחן ותראה שהתביעה רצינית, היא כבר תממן את התשלום הראשון.

ניסן סלומינסקי: כלומר, האיש לא יצטרך אפילו לשלם את התשלום הראשון מכספו, הקרן תממן לו את זה.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שאם התביעה רצינית, בסופו של דבר הוא אפילו לא ישלם את הסכום הראשון.

ניסן סלומינסקי: דבר שני שיתוקן זה שבמידה והשופט, מטעמים מיוחדים שיירשמו, ירגיש שעורך-הדין בוחש ועושה כל מיני דברים וזאת תביעת סרק – אני אומר שוב, מטעמים מיוחדים שיירשמו – השופט יהיה רשאי להטיל הוצאות על עורך-הדין.

ניסן סלומינסקי: אני מקווה שלא יהיה מצב כזה ושעורכי-הדין עובדים בנאמנות, אבל מטעמים מיוחדים שיירשמו השופט יהיה רשאי, כי אנחנו רוצים כמה שאפשר שלא יהיו תובענות סרק.

ניסן סלומינסקי: דבר אחרון זה שהיום הארגונים החברתיים פטורים מאגרות.

ניסן סלומינסקי: רק מה, קשה מאוד לארגונים להגיש תובענות כי היום יש דרישה שהם צריכים להוכיח שאין אף אדם פרטי שמוכן לגשת וכו'.

ניסן סלומינסקי: נמצא – אנחנו עוד לא יודעים להגיד מה – אבל סיכמנו שנחפש דרך שתעדן את זה ותאפשר כניסה או אפשרות קלה יותר לארגונים החברתיים להגיש.

מוסי רז: מה הדרך?

ניסן סלומינסקי: אני עוד לא יודע, עוד אין, אבל סיכמנו שנחפש את הדרך.

ניסן סלומינסקי: לא יודע להגיד את הדרך.

אורלי לוי אבקסיס: למה אתם ממהרים?

יעל כהן-פארן: אז תרחיבו את הדרך לאפשר לארגונים להגיש.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: ששש, חבר'ה.

ניסן סלומינסקי: אלו שלושה דברים שנרצה לשנות בחוק לעדן את זה ואז זה יקל על השירות, אם נמצא זה יקל על הארגונים, והארגונים בין כה וכה - - -

אורלי לוי אבקסיס: אז קודם כול נתקן את התקנות ואחר כך נשנה את החוק?

מוסי רז: לא, קודם נשנה את החוק.

אורלי לוי אבקסיס: או תבטיחו – רשאי לשנות את החוק?

ניסן סלומינסקי: את עוד פעם?

אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת שאלה.

ניסן סלומינסקי: יושבים כאן מספיק חברי כנסת, תצביעי, אתן לך גם זכות דיבור, וזהו, אחרת אי-אפשר ככה.

<קריאות: - - -

טלי פלוסקוב: תנו לו לסיים, נו, באמת.

ניסן סלומינסקי: זה המתווה שכלול: א.

ניסן סלומינסקי: משינויים מאוד מאוד משמעותיים בתקנות.

ניסן סלומינסקי: אני רואה מול עיני שני גופים, אני רואה מצד אחד - - -

אורלי לוי אבקסיס: את בעלי ההון.

ניסן סלומינסקי: מצד אחד את האדם הפשוט שרוצה להגיש תובענות אמת, ואולי גם ארגונים חברתיים; מצד שני שמענו כאן בוועדה הרבה מאוד נזקים שנגרמו מתביעות סרק, וזה במסה לא פשוטה עם נזקים אדירים.

ניסן סלומינסקי: כלומר, המטרה שהייתה ביצירת החוק קצת זזה, ואנחנו רוצים לנסות למצב אותה.

ניסן סלומינסקי: לכן, ההצעה הזאת היא הצעת פשרה שהחברתיים לא יהיו מאושרים כל כך, האחרים שנפגעים לא יהיו מאושרים כל כך, ואז אולי זה סימן שבאמת ההצעה הזאת היא הצעה טובה, שבאמת אם התביעה היא תביעת אמת תהיה אפשרות לעשות את זה, וגם לא בטוח שבכלל זה יעלה לו כסף, ואם יעלה גם הוא יקבל חזרה.

ניסן סלומינסקי: מצד שני, אם התביעה תהיה תביעת סרק והאיש ידע בעצמו או הגוף שיגיש ידע בעצמו, לא כדאי, אנחנו לא רוצים שיגיש.

ניסן סלומינסקי: ואם יגיש, יהיו לו את העלויות האלה.

ניסן סלומינסקי: זה התיקון של התקנות.

ניסן סלומינסקי: אמרתי שאנחנו גם רוצים להשלים את זה גם בחוק עצמו, ואמרתי את שלושת הדברים שאנחנו רוצים להשלים בחוק, שזה על דעתה של השרה, וברגע שהם יושלמו התמונה תהיה עוד יותר טובה.

ניסן סלומינסקי: עד כאן.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אני אתן.

יעל גרמן: ניסן, אני חייבת להגיש הסתייגויות בוועדת הפנים למסתננים, אז אני מבקשת רשות דיבור.

דוד ביטן: בסדר, תגישי, מה.

ניסן סלומינסקי: אלעזר, קצר, ואחר כך אני אתחיל עם הח"כים.

אלעזר שטרן: אני רוצה להתייחס לשלוש נקודות.

אלעזר שטרן: נקודה אחת לעניין גובה האגרות.

אלעזר שטרן: תראו, אני חושב שקודם כול מבחינת הבסיס צריך - - -

דוד ביטן: אני רוצה רק להגיד משהו.

דוד ביטן: קודם כול אני שמח על הדיון.

ניסן סלומינסקי: רק רגע, תן ליועץ המשפטי, אחר כך אני אתן לך, דוד.

דוד ביטן: אבל יש לנו עוד דיונים.

אלעזר שטרן: קודם כול, מבחינת המסגרת החוקית שאנחנו נמצאים בה, החוק מחייב את השרה להביא תקנות לוועדה, ולכן קודם כול המסגרת החוקית היא שתקנות של אגרות צריכות להיות – לפחות לפי החוק כרגע – צריכות להיות, ואגרות צריכות להיות, כשעיקר הדיון הוא בעצם על גובה האגרות ועל המודל של התשלום.

אלעזר שטרן: אני לא חושב שנכון להשוות את האגרות האלה לאגרות של תביעות כספיות רגילות שבהן יש 2.5%, כי פשוט סוג התביעה שונה.

אלעזר שטרן: לא מדובר פה על אדם שתובע לעצמו סכום מסוים, אלא הסכום שהוא תובע הוא סכום מאוד זעיר, והסכום הכולל הוא סכום בעבור הקבוצה כולה.

אלעזר שטרן: בעיני הדרך הנכונה או הדרך המדויקת יותר להסתכל על סוג התביעות האלה זה כסוג של תביעות אכיפה, שדומות יותר לעתירות לבג"ץ ולעתירות מינהליות ולדברים כאלה.

אלעזר שטרן: אני חושב שבגלל שמדובר פה על הטלת אגרות בפעם הראשונה על התחום הזה של תובענות ייצוגיות, צריך לעשות את זה בצורה מאוד מאוד זהירה וללכת עקב בצד אגודל ולהתחיל עם סכומים לא גבוהים מדי, כי תמיד אפשר להעלות את הסכומים אם רואים שזה לא מספיק ואם רואים שזה לא נותן את האפקט הנדרש, תמיד אפשר להעלות את זה.

אלעזר שטרן: ואגב, אפשר לשחק עם זה.

אלעזר שטרן: אפשר לשחק עם זה גם בגובה האגרה הכוללת וגם בחלוקה הפנימית שבין החלקים השונים של האגרה מבחינת כמה החצי הראשון וכמה החלק הראשון וכמה החלק השני.

אלעזר שטרן: נקודה נוספת שצריך לזכור, ואני פה מפנה לדברים שנציגי הממשלה עצמם אמרו, לא בדיון הזה בדיונים קודמים.

אלעזר שטרן: אני רוצה להזכיר לוועדה שבדיון שהיה על אגרות על הליכי ביניים אחד הטיעונים שנשמעו על-ידי נציגי הממשלה, שבעצם בכל תשלום של אגרה יש איזשהו אפקט מצנן.

אלעזר שטרן: ולכן, לטעון שסכום מסוים הוא נמוך מדי, צריך גם לשקול את הצד השני.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, יכול להיות שסכום מסוים אולי לא משקף את מה שצריך, אולי הוא נמוך מדי; ומצד שני, עצם הצעת סכום, בכל סכום יש איזשהו אפקט מצנן, ולכן צריך לעשות את הדברים בצורה מאוד מאוד זהירה.

אלעזר שטרן: כהמשך למגמת הזהירות, וזאת הנקודה השנייה שאני רוצה לומר, אני חושב שאולי כדאי לוועדה לבחון ולשקול את האפשרות שהתקנות האלה יהיו הוראת שעה לשנתיים-שלוש, ובהמשך הדיווחים - - -

יעל גרמן: נכון, ולראות מה קורה.

יעל גרמן: רעיון טוב מאוד.

<ארז קמיניץ: כמה תקנות יש לכם כאלה של הוראת שעה?

אלעזר שטרן: התקנות האחרונות, לדוגמה, שהוטלו בהן אגרות על הליכי ביניים, הוועדה החליטה שהן יהיו הוראת שעה בדיוק מאותה סיבה.

<ארז קמיניץ: כמה זמן נחכה לדיון בוועדת החוקה אחרי הוראת השעה?

<ארז קמיניץ: לא יאומן.

ניסן סלומינסקי: ארז, ארז.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

אלעזר שטרן: הוועדה עשתה את זה על ענייני אגרות בדיוק מאותה הסיבה של זהירות ושל היכולת להמשיך ולעקוב אחרי זה.

אלעזר שטרן: הנקודה השלישית היא שאני חושב שחשוב במתווה שהיושב-ראש הציג, לראות את המתווה כמשהו כולל, מכיוון שהמתווה הזה כולל גם דברים שהם תיקוני חקיקה שכרגע לא נמצאים לפני הוועדה.

אלעזר שטרן: אני חושב שנכון יהיה לאשר את הדברים כמכלול, במובן הזה שגם אם הוועדה תחליט לאשר את התקנות, יש את הדרכים הפרלמנטריות איך להשהות את הכניסה שלהם לתוקף עד שבעצם תיקוני החקיקה יגיעו לוועדה, רוויזיה וכו'.

אלעזר שטרן: זאת אומרת שיש את הכלים הפרלמנטריים לעשות את זה.

אלעזר שטרן: אחרת התוצאה תהיה פשוט שבעצם מתווה הפשרה מעוגן בצורה חלקית, בעצם בלי ידיעה מה יקרה עם החלקים האחרים.

אלעזר שטרן: זהו.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: דוד.

דוד ביטן: היושב-ראש, קודם כול אני שמח שעשית תיקונים לעומת התקנות ההתחלתיות, אבל אני מבקש הפסקה להתייעצות סיעתית קואליציונית של רבע שעה.

יעל גרמן: אז אולי לפני זה רק נביע את דעתנו כדי שכשתתייעצו תיקחו בחשבון גם את דעתנו.

יעל כהן-פארן: ממתי לוקחים בחשבון את דעתנו, יעל?

דוד ביטן: אני מבקש ממך עכשיו התייעצות של רבע שעה.

ניסן סלומינסקי: טוב.

יעל גרמן: אז תשמע את דעתנו.

ניסן סלומינסקי: התייעצות סיעתית אני צריך לתת.

יעל גרמן: אבל, רגע, תסגרו את הדברים ביניכם?

יעל גרמן: תשמעו גם מה דעתנו, אולי תתחשבו בה?

דוד ביטן: לפי התקנון אני לא חייב.

יעל כהן-פארן: ככה זה תמיד.

יעל כהן-פארן: אנחנו רוצים שתישמע דעתנו, אנחנו לא סטטיסטים פה, בבקשה, אדוני היושב-ראש.

יעל כהן-פארן: זהו, אנחנו סטטיסטיים פה, זאת הכנסת, לא באמת שומעים אפילו.

יעל כהן-פארן: לא רק שלא מקשיבים, לא שומעים.

ניסן סלומינסקי: דוד, אני מדבר איתך, אתה רוצה את זה עכשיו?

דוד ביטן: כשהם רוצים התייעצות סיעתית הם לא אומרים שאנחנו נגיד משהו.

יעל גרמן: אתה לא שומע אותנו, ניסן?

ניסן סלומינסקי: אני אשמע אתכם.

יעל גרמן: מתי?

ניסן סלומינסקי: אחר כך.

ניסן סלומינסקי: אני חוזר.

יעל גרמן: אבל אתם הרי כבר תקבעו את זה ביניכם.

יעל גרמן: תאמר: אנחנו לא מתחשבים בכם, אנחנו מזלזלים בכם.

יעל גרמן: תאמר את זה במפורש: אתם לא פונקציה פה, תגיד.

ניסן סלומינסקי: רבותי, התייעצות סיעתית.

ניסן סלומינסקי: אנחנו יוצאים להפסקה של רבע שעה.

ניסן סלומינסקי: ב-09:40 אנחנו חוזרים לדיון.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אני פותח את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: פתחתי את הישיבה.

ניסן סלומינסקי: אם אנשים לא ישבו אז ניגש מייד להצבעה.

ניסן סלומינסקי: אתם רוצים שניגש להצבעה וזהו?

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: רבותי, נגמר.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא נגמר.

ניסן סלומינסקי: בסדר, לא אז לא.

ניסן סלומינסקי: בשביל מה נכנסת אם ככה, אם את לא מקבלת את הדעה, אז בשביל מה את בכלל - - -

דוד ביטן: את רוצה שאני אוריד את הדיון הציבורי?

טלי פלוסקוב: - - -

דוד ביטן: לא, אני אוריד לה את זה.

ניסן סלומינסקי: רבותי, לאחר התייעצות שתוכננה להיות קואליציה, אבל היא לא הייתה קואליציה, היא הייתה של הרבה נוספים, אני אגיד את הסיכום.

מרב מיכאלי: כולם חוץ מהאופוזיציה.

ניסן סלומינסקי: האופוזיציה גם הייתה.

ניסן סלומינסקי: מי שבא לא נזרק.

אורלי לוי אבקסיס: לא, רגע.

ניסן סלומינסקי: מי שהגיע לא נזרק.

אורלי לוי אבקסיס: משרד המשפטים אמר שזה לא הסיכום.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: רבותי, אני מבקש.

ניסן סלומינסקי: קודם כול לגבי הסכומים, בבקשה של חלק מחברי הכנסת וגם של ראש לשכת עורכי-הדין ואולי גופים אחרים, עשינו שינוי בסכומים.

אורלי לוי אבקסיס: - - -

ניסן סלומינסקי: אורלי, אי-אפשר ככה.

<רני נויבואר: אורלי, תקשיבי שלא יהיה בלבול.

אורי מקלב: תתחיל עם הרשות המקומית.

ניסן סלומינסקי: בית משפט שלום, הסכום בסופו של דבר יישאר 8,000 שקל, החלוקה הפנימית תהיה שונה.

ניסן סלומינסקי: הסכום הראשון יהיה 3,000 שקל, והסכום השני, אם יצטרך לשלם, יהיה 5,000 שקל; במחוזי, שוב, הסכום יישאר כמו שעשינו בפשרה - 16,000 שקל - - -

<אור-לי ברלב: זה לא נורמלי.

<אור-לי ברלב: הם פשוט לא נורמליים.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא מה שסוכם שם.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא מה שדובר בחדר.

<קריאות: - - -

<קריאה: אתם פשוט הזויים.

דוד ביטן: זה השני.

ניסן סלומינסקי: רגע.

ניסן סלומינסקי: אבל הסכום הראשון יהיה 5,000 שקל, והסכום השני, אם הוא יצטרך לשלם, יהיה 11,000.

<אור-לי ברלב: אתם לא נורמליים, אלו הצעות פשרה לא נורמליות, מה זה הסכומים האלה?

ניסן סלומינסקי: אני מבקש ממך.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

<אור-לי ברלב: סליחה.

<ארז קמיניץ: 5,500.

ניסן סלומינסקי: סליחה, 5,500, נכון, הוא צודק.

<קריאות: - - -

<ירון שגיא: אדוני, מר סלומינסקי, רק נציגי הציבור לא היו בדיון הזה שלך.

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, זה היה 5,500, צודק.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש לא לדבר.

ניסן סלומינסקי: אתם לא צריכים להיות גם בדיון.

<ירון שגיא: אבל נציגי הציבור לא היו בדיון שלך.

<ירון שגיא: מה זה אנחנו לא צריכים להיות?

יעל כהן-פארן: גם האופוזיציה לא הייתה בדיון.

יעל כהן-פארן: גם אף אחד מהאופוזיציה לא היה בדיון, זה היה דיון סגור.

<קריאות: - - -

<ירון שגיא: אדוני, אבל אנחנו משלמים את הכסף.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש ממך פעם שנייה לא לדבר, נקודה.

ניסן סלומינסקי: היו לכם שתי ישיבות לדבר, ודיברתם.

<ירון שגיא: אז אולי אדוני גם יבקש ממני לשלם אגרה על הגעתי לפה לכנסת?

מרב מיכאלי: סליחה, אדוני היושב-ראש, דיברנו על הנוסח שהיה מוצע ולא על הנוסח הזה, עם כל הכבוד.

ניסן סלומינסקי: לא סיימתי.

ניסן סלומינסקי: אמרתי, לך אני אתן לדבר.

<ירון שגיא: אבל, אדוני, אולי תבקש ממני לשלם אגרה על ההגעה לכנסת?

ניסן סלומינסקי: פעם שנייה.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אחר כך החוצה.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש, פנחס, בבקשה, אף אחד לא.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, שאני אבין.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להבין את מה שהקראת.

אורלי לוי אבקסיס: שאלת הבהרה.

ניסן סלומינסקי: לא, אני רוצה להמשיך, אני אגמור לעדכן, נקודה.

ניסן סלומינסקי: אי-אפשר כך.

אורלי לוי אבקסיס: בסדר.

<קריאה: צריכים לשמור פה על הציבור.

אורי מקלב: בית משפט מחוזי ובית משפט שלום, מדובר כאן על כל התביעות, לא מחריגים אף אחד, גם חברות?

אורי מקלב: אם אני עכשיו רוצה תביעה ייצוגית, אלה התעריפים?

אורי מקלב: שזה יהיה ברור, ניסן.

ניסן סלומינסקי: דקה.

ניסן סלומינסקי: לא יודע.

אורלי לוי אבקסיס: מה לא יודע?

אורלי לוי אבקסיס: אז איזו מן פשרה זאת?

אורלי לוי אבקסיס: אתם מגינים על החברות הגדולות?

ניסן סלומינסקי: תנו לי לסיים.

ניסן סלומינסקי: תביעה נגד רשות - - -

דוד ביטן: לא דיברנו על זה בחדר, אני לא יודע.

דוד ביטן: ארז, על מה הוא מדבר?

אורלי לוי אבקסיס: אבל זאת הייתה הכוונה.

יוליה מלינובסקי: בואו נקשיב לו.

אורי מקלב: נגד תביעות חברות פרטיות גם כן?

<ארז קמיניץ: איזה חברות פרטיות?

ניסן סלומינסקי: אורי, בבקשה.

אורי מקלב: ברחש בחש, האם במה שהיושב-ראש הקריא, האגרות לגבי בית משפט המחוזי, לגבי בית משפט השלום, האם מדובר על כולם?

אורי מקלב: כל סוגי התביעות גם נגד חברות פרטיות?

אורי מקלב: חברה פרטית, אני עכשיו רוצה לפתוח חברה תקשורת, חברת סלולר, אלה התעריפים.

<רני נויבואר: כן.

<רני נויבואר: עכשיו יש משהו אחר.

<ארז קמיניץ: כן.

אורי מקלב: אבל מה כולל – לא הרשויות - - -

אורלי לוי אבקסיס: אז התעריף הוא 3,000 ו-5,000?

טלי פלוסקוב: 5,500 שקל.

אורלי לוי אבקסיס: 5,500 נגד החברות הגדולות?

<קריאות: - - -

<ארז קמיניץ: לתביעה גדולה.

<ארז קמיניץ: תביעות גדולות של מעל 4.5 מיליון - - -

יעל גרמן: ניסן, אנחנו מבקשים התייעצות סיעתית.

ניסן סלומינסקי: בסדר, אבל אני רוצה רגע להציג את המתווה, ואני אתן לכם.

דוד ביטן: מה הבעיה?

דוד ביטן: לא הבנתי.

דוד ביטן: הורדנו את המחירים.

ניסן סלומינסקי: ששש, רגע, דוד, תן לי לסכם.

דוד ביטן: אני מדבר אל האופוזיציה.

דוד ביטן: רבותי, אם אנחנו לא גומרים היום אנחנו מעלים את זה למחירים הראשונים של 16,000 שקל.

<קריאות: - - -

יעל כהן-פארן: בסדר גמור, מצוין, תראו מי אתם, כמה אכפת לכם מהציבור.

דוד ביטן: רוצים ככה, נלך ככה.

אורלי לוי אבקסיס: מה תעלה?

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו אינטרס.

ניסן סלומינסקי: דוד, דוד.

דוד ביטן: מעצבנים אותי.

אורלי לוי אבקסיס: ביטן, שכחת לאיים בבחירות.

<קריאות: - - -

דוד ביטן: אני אעלה את זה.

דוד ביטן: אני אעלה את הסכומים, לא יעזור לכם כלום.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להמשיך הלאה.

דוד ביטן: מה השטויות האלה?

דוד ביטן: הולכים וסוגרים - - -

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים להבין מה אתם מציעים.

ניסן סלומינסקי: אורלי, בבקשה.

דוד ביטן: אני אעלה את הסכומים, באמת.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה להמשיך הלאה.

ניסן סלומינסקי: רשות מקומית - - -

דוד ביטן: כל אחד מת לדבר פה, מה?

דוד ביטן: דיברתם יומיים.

מוסי רז: את מה שאמרת עכשיו מותר להקליט?

ניסן סלומינסקי: ששש, מוסי.

דוד ביטן: אין בעיה, מוסי, לא נגמור היום ב-11:00, אני חוזר חזרה.

ניסן סלומינסקי: דוד, אני מבקש.

ניסן סלומינסקי: תובענות נגד רשות מקומית זה יהיה כמו הסכום - - -

<רני נויבואר: לפי פרט 11.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע מה זה.

ניסן סלומינסקי: זה בג"ץ.

<מורן שניידר: פרט 11 זה גם רשות מדינה וגם רשות מקומית.

<רני נויבואר: רשות מקומית כרגע.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר על רשות מקומית, אמרנו שזה יהיה כמו בג"ץ, שזה סדר גודל של כמה?

ניסן סלומינסקי: 1,700 שקל?

אורלי לוי אבקסיס: 1,800 שקל.

אורלי לוי אבקסיס: גם המדינה אותו דבר.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש.

ניסן סלומינסקי: נגד רשות מדינה זה יהיה כמו בית משפט שלום.

<יחזקאל סיבק: למה - - -

ניסן סלומינסקי: אני מבקש, פעם שנייה.

<יחזקאל סיבק: הערה, אדוני, לפרט 11.

ניסן סלומינסקי: לא, אין הערה אדוני.

<יחזקאל סיבק: לנוסח התקנות עצמן.

ניסן סלומינסקי: אתה פעם שנייה, ובפעם השלישית אתה בחוץ.

<יחזקאל סיבק: אני מבין, אדוני, הערה לתקנה.

ניסן סלומינסקי: לא, אתה ממשיך לדבר?

<יחזקאל סיבק: לא.

ניסן סלומינסקי: אתה ממשיך לדבר אחרי שאומרים לך, וזאת לא ישיבה ראשונה.

<יחזקאל סיבק: אני אומר לאדוני, הרי זה חשוב.

ניסן סלומינסקי: צא החוצה, בבקשה.

<יחזקאל סיבק: אבל זה חשוב - -

ניסן סלומינסקי: לא, צא החוצה, בבקשה.

<יחזקאל סיבק: - - לשמוע גם את ההערות של - - -

ניסן סלומינסקי: לא, צא החוצה, בבקשה, אדוני.

<יחזקאל סיבק: אני אחכה - - -

ניסן סלומינסקי: לא, צא החוצה.

<יחזקאל סיבק: אני בטוח - - -

ניסן סלומינסקי: לא, צא החוצה.

<יחזקאל סיבק: אדוני, זאת לא חוכמה להוציא את כל מי שאומר משהו שהוא נכון נגד התיקון הזה.

ניסן סלומינסקי: צא.

<יחזקאל סיבק: להוציא אותו החוצה ולהשאיר בפנים רק את מי שרוצה.

<יחזקאל סיבק: לא רוצה לצאת.

ניסן סלומינסקי: בבקשה, צא החוצה.

<יחזקאל סיבק: תאסור אותי.

ניסן סלומינסקי: צא החוצה, בבקשה.

<יחזקאל סיבק: תאסור אותי.

<יחזקאל סיבק: בסדר.

ניסן סלומינסקי: ישיבה אחרי ישיבה עושה את זה.

<יחזקאל סיבק: אדוני, זאת השתקה.

ניסן סלומינסקי: בבקשה, אתה - - -

<יחזקאל סיבק: אדוני משרת בעלי הון ומשרת את המדינה, זה הכול.

דוד ביטן: מה הוא רוצה?

דוד ביטן: לא הבנתי.

ניסן סלומינסקי: שאני משרת את המדינה זה בסדר.

אלעזר שטרן: על ההאשמה הזאת אנחנו חותמים.

<ארז קמיניץ: אדוני, רק הערה על הנקודה הזאת.

ניסן סלומינסקי: ששש.

ניסן סלומינסקי: ארז, הערה רק לגבי הנושא של רשות.

<ארז קמיניץ: הערה לגבי הנושא של רשות.

<ארז קמיניץ: אנחנו לא בטוחים שיש הבחנה רלוונטית בין הרשות המקומית ובין המדינה, ולכן נבקש להשאיר את האופציה – את זה בוודאי הוועדה תוכל לעשות – לאפשר בעת החתימה על התקנות לעשות הבחנה.

ניסן סלומינסקי: הבנתי.

אורלי לוי אבקסיס: לא, זה עוקף ועדה.

יעל כהן-פארן: מה, שנאשר לך משהו פתוח?

ניסן סלומינסקי: את לא שומעת.

ניסן סלומינסקי: אני לא מבין, אתם לא שומעים.

<גלי עציון: למה ההבחנה בין רשות מקומית למדינה?

דוד ביטן: הוא אמר להוריד.

דוד ביטן: אתם לא נורמליים.

אורלי לוי אבקסיס: להוריד מפה מה?

<רני נויבואר: להוריד בבג"ץ.

<קריאות: - - -

מרב מיכאלי: אדוני, איך אתה יכול להצביע עכשיו על משהו שהוא ב"צריך עיון"?

מרב מיכאלי: עם כל הכבוד.

<ארז קמיניץ: זה לא ב"צריך עיון".

ניסן סלומינסקי: אתם מוכנים לתת לי לדבר?

מרב מיכאלי: סליחה, אדוני, אני רוצה לקבל את זה בכתב, בבקשה.

<יעל כהן–פארן: אנחנו רוצים את הכול בכתב.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת לקבל בכתב.

ניסן סלומינסקי: את מוכנה לתת לי לדבר?

מרב מיכאלי: אני רוצה לקבל את זה בכתב בשביל שאני אוכל לראות את זה ולבדוק את זה.

ניסן סלומינסקי: את מוכנה לתת לי לדבר?

<ארז קמיניץ: - - - 3,000 או 1,800 לפי הנמוך.

מרב מיכאלי: אני רוצה שבמקביל לזה שאתה מדבר, בבקשה, לקבל את זה בכתב.

מרב מיכאלי: בקשה סבירה ומתבקשת.

ניסן סלומינסקי: לגבי רשות, אמרנו שזה יהיה כמו בית משפט שלום.

ניסן סלומינסקי: רציתי לתת אופציה שאם יתברר שאי-אפשר להפריד, להוריד את זה מ-8,000 שקל ל-1,700 כמו בבג"ץ.

דוד ביטן: מה אתם רוצים?

דוד ביטן: יותר טוב.

אורלי לוי אבקסיס: כן, זה מה שאנחנו מבקשים, אבל עכשיו שזה יהיה פה.

יעל כהן-פארן: זה מה שאנחנו רוצים.

יעל כהן-פארן: אתה לא רוצה לעשות את זה עכשיו, על זה אנחנו צועקים.

דוד ביטן: צעקתם עליו.

דוד ביטן: אז על מה אתם צועקים עליו?

אורלי לוי אבקסיס: לא שתכניסו את זה בהמשך.

יעל כהן-פארן: כי הוא רוצה להכניס את זה בהמשך.

יעל כהן-פארן: זה לא היה ברור.

אורי מקלב: זה ברור מאוד.

יעל כהן-פארן: איך שהדיון מתנהל זה לא ברור.

ניסן סלומינסקי: אמרתי על בית משפט השלום, נקודה.

אורלי לוי אבקסיס: אולי באמת אנחנו צריכים את זה בכתב כדי שנוכל להבין את זה יותר טוב.

<יעל כהן–פארן: בדיוק.

אורי מקלב: מאוד ברור.

אורי מקלב: היושב-ראש צרוד, זה מאוד ברור.

<גלי עציון: למה יש הבחנה בין רשות מקומית לרשות המדינה?

<גלי עציון: למה המדינה צריכה גם לקבל אגרה וגם לגבות שלא כדין?

ניסן סלומינסקי: לא קיבלת רשות דיבור, אני מבקש.

ניסן סלומינסקי: ברשות זה יהיה כמו בבית משפט שלום.

<גלי עציון: למה?

ניסן סלומינסקי: אפשר בכל זאת לעשות את הנמוך יותר?

<קריאות: - - -

<ארז קמיניץ: צריך חתימה של שרת המשפטים.

אורלי לוי אבקסיס: התחייבות שזה כמו בבג"ץ?

אלעזר שטרן: ששרת המשפטים תקבע.

<ארז קמיניץ: אדוני, אני מבין את בקשת הוועדה.

<ארז קמיניץ: תנו שנייה להסביר.

<ארז קמיניץ: בקשת הוועדה היא שלרשויות המקומיות יהיה כמו בבג"ץ, היינו, 1,800 לצורך העניין.

<ארז קמיניץ: ביחס לשלטון, רשויות שלטון אחרות - 3,000.

<ארז קמיניץ: אנחנו רוצים לבדוק משפטית אם יש הבחנה רלוונטית בתביעות האלה.

<ארז קמיניץ: אם אין הבחנה רלוונטית, הואיל שהשרה, אחרי שזה מגיע לכנסת, צריכה בהתייעצות עם שר האוצר לחתום - - -

<מורן שניידר: בהסכמת שר האוצר.

<ארז קמיניץ: בהסכמת שר האוצר לחתום על התקנות עצמן, אם נשתכנע שאין הבחנה רלוונטית נבקש שהוועדה תסכים שהשרה תוריד מ-3,000 ל-1,800.

אורי מקלב: מה יותר טוב מזה?

<ארז קמיניץ: ברגע שהיא תבדוק - - -

אורלי לוי אבקסיס: רשאית להוריד, זה מה שאתה אומר?

אורלי לוי אבקסיס: זה לא מחייב מבחינה חוקתית, אתה יודע.

<ארז קמיניץ: זה לא כמו חקיקה.

יעל כהן-פארן: להקל תמיד אפשר.

<ארז קמיניץ: השרה צריכה לחתום.

מוסי רז: אתה יכול להגיד שאולי נבדוק להוריד לאפס וזהו.

יעל כהן-פארן: להקל תמיד אפשר בתקנות, אתה לא צריך אישור.

<רני נויבואר: לא.

<ארז קמיניץ: זה לא נכון.

<קריאות: - - -

<ארז קמיניץ: אדוני, זו בקשתי.

<קריאות: - - -

יעל גרמן: ניסן, אתה נותן זכות דיבור?

אורלי לוי אבקסיס: שיביאו לנו את זה בכתב, נהיה יותר חכמים.

<גלי עציון: שימו מיליון שקל אגרה ותסגרו עניין.

ניסן סלומינסקי: סגרנו את הנושא הזה.

יעל גרמן: איזה נושא?

אורלי לוי אבקסיס: רגע, מה סגרנו?

אורלי לוי אבקסיס: לא סגרנו כלום.

יעל כהן-פארן: לא סגרנו שום דבר.

ניסן סלומינסקי: אני אומר עוד פעם, רשויות מקומיות כמו בבג"ץ, רשויות המדינה כמו בית משפט שלום.

אורלי לוי אבקסיס: כמו בית משפט שלום באיזה תביעות?

ניסן סלומינסקי: את מוכנה - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא, יש לך את השלום ברגיל ויש לך את התביעות של - - -

ניסן סלומינסקי: את מוכנה לתת לי לדבר?

ניסן סלומינסקי: כמו שלום, שלום זה 8,000, 3,000 בהתחלה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, זה השלום והייצוגיות.

<ארז קמיניץ: לא נכון, זה לא מה שאמרנו.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הוא אומר 8,000 שקל - - -

<קריאות: - - -

יעל כהן-פארן: ליהודה גליק יש רעיון מצוין.

ניסן סלומינסקי: אבל כאן הוועדה נותנת אופציה לשרת המשפטים ולשר האוצר, אם הם ימצאו לנכון להוריד את הנושא של רשויות מהנושא של בית משפט שלום לסכום של בג"ץ.

דוד ביטן: בג"ץ.

יעל כהן-פארן: אפשר לקבל זכות דיבור?

יעל כהן-פארן: אנחנו צריכים לתת את האופציה הזאת לכל - - -

אורלי לוי אבקסיס: רגע, אנחנו פותחים את התביעות נגד רשות מקומית וסוגרים אותם נגד רשויות ממשלה?

<רני נויבואר: כן.

אורלי לוי אבקסיס: למה?

<רני נויבואר: שיהיה שיווין.

אורלי לוי אבקסיס: שיהיה שוויון, אני בעד, אבל זה לא מה שהוא אומר.

אורלי לוי אבקסיס: ארז, תסביר את זה.

ניסן סלומינסקי: רבותי, סגרנו, ששש.

<גלי עציון: אני רוצה להבין, זה 1.6% מהתביעות, איזה אינסנטיב יש לדיון הזה?

ניסן סלומינסקי: את רוצה לצאת החוצה?

<גלי עציון: אני לא רוצה לצאת החוצה, אבל אני מנסה להבין.

ניסן סלומינסקי: לא, אל תנסי להבין.

<גלי עציון: יש דברים שהם ברומו של עולם - - -

ניסן סלומינסקי: אל תנסי, אני קורא לך קריאה ראשונה.

ניסן סלומינסקי: רבותי, חברי הכנסת.

<קריאות: - - -

יעל גרמן: ניסן, אפשר לקבל זכות דיבור?

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לתת זכות דיבור.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש רק מחברי הקואליציה לא לבקש.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש רק מחברי הכנסת של האופוזיציה, הראשונה – יעל כהן, שלוש דקות.

יעל גרמן: יש לי שאלות.

יעל כהן-פארן: וואו, הוא מחזיק סטופר.

יעל כהן-פארן: מה, אתה מחזיק סטופר, אני בשוק, שמעתי את הסיפורים עליך על זה, אבל עוד לא ראיתי בחיי באמת.

ניסן סלומינסקי: כן, נו, אין מה לעשות.

ניסן סלומינסקי: שלוש דקות.

יעל כהן-פארן: יש שם גם שעון.

יעל כהן-פארן: תודה רבה, אדוני היושב ראש, אני מבקשת להגיד קודם כול שההתנהלות של הדיון כאן הבוקר היא לא ראויה, היא מבזה את הוועדה הזאת, היא מבזה את הכנסת.

יעל כהן-פארן: את הפשרה שלך שראינו, אני לא יודעת, אתמול באיזה תשע בערב, ואחר כך היום אנחנו מקבלים בעל-פה.

יעל כהן-פארן: תורה שבעל-פה אני מבינה, סכומים אחרים, דברים אחרים שנסגרו כאן במסדרון זה לא ראוי, זה לא נכון.

יעל כהן-פארן: אנחנו, לא יודעת, חברי הקואליציה ישבו לבד איתך בחדר וכנראה עם השרים.

דוד ביטן: זו התייעצות קואליציונית, מה זאת אומרת.

יעל כהן-פארן: אנחנו כחברי כנסת, לא כציבור, חברי הוועדה או לא חברי הוועדה, לא שותפנו בכלל בשום צד של הפשרה.

יעל כהן-פארן: עשיתם פשרה עם עצמכם, אני לא יודעת עם מי.

דוד ביטן: אני לא רוצה כלום, תחזור לסכומים הראשונים.

ניסן סלומינסקי: דוד, נו.

יעל כהן-פארן: אבל בסופו של דבר, אדוני היושב-ראש, האיומים כאן של לבטל את הכול, כאילו ישבתם - -

דוד ביטן: לא רוצה כלום.

ניסן סלומינסקי: דוד, נו.

יעל כהן-פארן: - - איתנו והגעתם איתנו לאיזה מתווה, זה הזוי לגמרי.

יעל כהן-פארן: תבטלו את הכול.

<קריאות: - - -

יעל כהן-פארן: אני מבקשת שקט, ואני מבקשת להפסיק את הסטופר כי מפריעים לי לדבר.

יעל כהן-פארן: אף אחד לא שומע.

דוד ביטן: תפסיקי עשרה סטופרים.

יעל כהן-פארן: הוא שם לי סטופר.

יעל כהן-פארן: אתה שם סטופר.

יעל כהן-פארן: תחזיר ל-60,000.

דוד ביטן: אבל את לא מבינה שום דבר.

דוד ביטן: מה העניין הזה?

יעל כהן-פארן: את לא מבינה שום דבר, תודה רבה.

יעל כהן-פארן: קיבלתי ציון מעולה מיושב-ראש הקואליציה.

יעל כהן-פארן: תודה, אדוני.

יעל כהן-פארן: הכוחנות שלכם - - -

דוד ביטן: את יודעת מה זאת התייעצות סיעתית או לא?

דוד ביטן: התייעצות סיעתית זה לבד, לא איתכם.

דוד ביטן: מה זה התייעצות סיעתית?

דוד ביטן: על מה את מדברת?

יעל כהן-פארן: לא רצית.

יעל כהן-פארן: אני התייחסתי – הצלחתי להרגיז אותך, לכבוד הוא לי.

דוד ביטן: היועץ המשפטי, תסביר לה מה זה התייעצות סיעתית.

יעל כהן-פארן: לא התייחסתי להתייעצות הסיעתית שלך מאחור קודם.

דוד ביטן: בהתייעצות סיעתית אני יכול לשבת עם עצמי, הבנת אותי?

יעל כהן-פארן: התייחסתי לפשרה הכללית.

דוד ביטן: אני רוצה לקחת את מי שאני רוצה להתייעצות סיעתית, על מה את מדברת?

יעל כהן-פארן: בסדר גמור.

דוד ביטן: באה ומקשקשת פה סתם.

דוד ביטן: התייעצות סיעתית זה רק אנחנו, אולי את לא מבינה את זה.

דוד ביטן: יש גבול, מה זה השטויות האלה.

יעל כהן-פארן: אני לא התכוונתי להתייעצות הסיעתית, התייחסתי לפשרה הכללית.

דוד ביטן: אני ביקשתי התייעצות סיעתית.

דוד ביטן: כשאתם מבקשים אתם יושבים לבד, אני ניגש איתכם?

יעל כהן-פארן: אנחנו גם יושבים.

יעל כהן-פארן: תקשיב שנייה.

דוד ביטן: אז מה את רוצה?

יעל כהן-פארן: אני רוצה להבהיר את עצמי.

יעל כהן-פארן: ביטן, שמחה שהרגזתי אותך, יופי, תן לי לדבר, בבקשה.

דוד ביטן: הבהרת שלא ישבנו אתך.

דוד ביטן: אני מבקש ממך שתסביר את זה, אולי היא לא מבינה מה זאת התייעצות סיעתית.

ניסן סלומינסקי: דוד, דוד, אחר כך, כשהיא תסיים לדבר.

יעל כהן-פארן: אני מבינה טוב מאוד מה זאת התייעצות סיעתית.

דוד ביטן: אז מה את אומרת?

יעל כהן-פארן: אני אגיד לך מה אני אומרת.

יעל כהן-פארן: הגעתם לפה הבוקר עם איזושהי פשרה, מי ישב בפשרה הזאת אני לא יודעת.

יעל כהן-פארן: לא התייחסתי להתייעצות הסיעתית שלך.

יעל כהן-פארן: ההתייעצות הסיעתית רק הוסיפה עוד לפשרה, בסדר גמור.

יעל כהן-פארן: מי ישב בפשרה הזאת, את מי ספרתם, את מי לא ספרתם, אין לי מושג.

<קריאה: מה, אתם צריכים לשבת בפשרה?

מרב מיכאלי: אה, לא, באמת, חס וחלילה.

יעל כהן-פארן: אתם מתייחסים לזה כאילו השגתם את הפשרה הזאת איתי.

יעל כהן-פארן: לא השגתם אותה איתי, תפסיקו לשקר.

יעל כהן-פארן: לא השגתם אותה עם הציבור.

טלי פלוסקוב: מה את צורחת?

יעל כהן-פארן: הוא צורח, גם לי מותר לצרוח, התעצבנתי.

דוד ביטן: אין בעיה, שתצעק גם, אין בעיה.

יעל כהן-פארן: לא השגתם אותה עם הציבור, ולא השגתם אותה עם אף אחד מחברי האופוזיציה, השגתם אותה עם עצמכם.

יעל כהן-פארן: ועכשיו אתה יושב פה ומאיים שתחזור בך.

יעל כהן-פארן: בפני מי התדיינת שתחזור בך?

דוד ביטן: כן, אני אחזור בי.

ניסן סלומינסקי: ששש, דוד.

דוד ביטן: זכותי לחזור בי.

יעל כהן-פארן: די, מספיק.

יעל כהן-פארן: תחזור בך, ואז תראה בדיוק לציבור בישראל כמה הוא חשוב לך.

מרב מיכאלי: תחזור בך, על מי אתה מאיים?

מרב מיכאלי: אתה מאיים עלינו שתפגע בציבור עוד יותר?

דוד ביטן: - - -

ניסן סלומינסקי: דוד, חבל על הזמן.

מרב מיכאלי: על מי?

מרב מיכאלי: באמת.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: לא, רגע, עוד לא סיימתי.

יעל כהן-פארן: אני שמחה שהסטופר מצפצף, אבל הוא הפריע שתי דקות.

יעל כהן-פארן: תן לי רק לסיים את המשפט.

מוסי רז: הוא מאיים על הציבור.

מרב מיכאלי: כן, הוא מאיים על הציבור.

יעל כהן-פארן: יש כאן הצעה נוספת שמאחר שאף אחד לא ישב איתנו, יש כאן הצעה אחרת.

יעל כהן-פארן: תשמעו, נכון שאלו תקנות, וזה לא כמו הסתייגויות של חוק, אבל הנושא הזה הפך להיות בעצם מאוד מקביל להליך חקיקה, כי אין מה לעשות, צריך לעשות פה שינויים.

יעל כהן-פארן: הציבור לא יכול לקבל כזאת סתירה מהממשלה שלו.

יעל כהן-פארן: לא יכול להיות שאנשים חלשים לא יוכלו להגיש תביעות ייצוגיות על דברים כל כך חשובים, זה פשוט לא ייתכן.

יעל כהן-פארן: יש כאן הצגה שאני רוצה להציג, או שאני אתן לחברי כנסת אחרים להציג אותה, כי זמני נגמר בסטופר.

ניסן סלומינסקי: את כבר לא תספיקי.

יעל כהן-פארן: של סכומי אגרות שיושוו לאגרות של בג"ץ, שיהיו עוד נושאים שיהיו פטורים מאגרות על תובענות ייצוגיות כמו נושאים של הגבלים עסקיים, כמו מסלקה פנסיונית, החלשים ביותר, כמו תביעות של עניינים של ניירות ערך, שיש להם סוגיה מאוד מהותית להונאה בניירות ערך.

אורלי לוי אבקסיס: זכאים לדיור.

יעל כהן-פארן: וכמובן שכל העניין הזה יהיה הוראת שעה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: לא הזכרת את העניין - - -

ניסן סלומינסקי: שנייה, תני לי, מוסי.

אורלי לוי אבקסיס: הקראת איזה משהו שהעליתם בחדר, ולא הקראת פה את הנושא של הדיור הציבורי.

ניסן סלומינסקי: הזכרתי את זה.

אורלי לוי אבקסיס: ואת הזכאים להשתתפות בשכר דירה.

טלי פלוסקוב: הוא כן אמר דיור ציבורי, כן.

דוד ביטן: לא יהיה כלום יותר, אם אנחנו לא גומרים היום - - - לא דיור ציבורי ולא כלום.

ניסן סלומינסקי: מוסי, בבקשה, שלוש דקות.

אורלי לוי אבקסיס: מה לא?

אורלי לוי אבקסיס: במי אתה פוגע?

אורלי לוי אבקסיס: בחברים שלך לבניין שהיית - - -

ניסן סלומינסקי: אורלי, דובר.

דוד ביטן: נגמור את זה איך שזה.

דוד ביטן: נוכיח לכם ביום שני.

ניסן סלומינסקי: עזוב, נו.

ניסן סלומינסקי: מוסי, הזמן שלך רץ, בבקשה.

מוסי רז: אני מחכה לשקט.

ניסן סלומינסקי: תתחיל לדבר, נו.

מוסי רז: בסדר, מחכה לשקט.

דוד ביטן: אי-אפשר לגמור איתכם כלום.

<יעל כהן–פארן: אבל לא סגרת איתנו כלום.

דוד ביטן: איתך אני לא סוגר.

<יעל כהן–פארן: אבל איתו סגרת.

ניסן סלומינסקי: יעל, אני משתגע ממך.

יעל כהן-פארן: אבל אני משתגעת מכם.

יעל גרמן: אבל היא צודקת, ואני אמרתי את זה, ואתם לא רציתם אפילו לשמוע אותנו.

דוד ביטן: אם אתה לא מחזיר את הסכומים וכותב שם שהשרה יכולה להפחית לסכומים אחרים - - -

ניסן סלומינסקי: עזוב, נו.

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: מוסי, בבקשה.

מוסי רז: מה שקורה כאן זאת שערורייה, פשוט כמו בשוק, באים עם איזשהו מתווה שרוצים להשית על הציבור שמערער ותובע על עוולות הכי קשות בהרבה תחומים – בשמם של חלקם נקבנו ובשם חלקם לא, אין טעם עכשיו לנקוב בכל הדברים הללו – ומטילים עליו, אתם קוראים לזה אגרות, מטילים עליו קנסות, על מנת שלא יוכלו לפעול נגד העוולות האלה, על מנת שלא יוכלו לפגוע ברשויות שפוגעות בהם, אם זה חברות שמנצלות, ואם זה לפעמים רשויות מקומיות, ולפעמים המדינה.

מוסי רז: ואז מתחילים איתנו בשוק של איומים, ואומרים: רגע, רגע, אם לא תתנהגו יפה, אם אי-אפשר לגמור את זה היום, כלומר, תוך 56 דקות אז אין פשרה.

מוסי רז: אנחנו מאיימים על הציבור, הציבור מוחזק בין ערובה.

מוסי רז: אם אנחנו נדבר - - -

דוד ביטן: אתה לא מייצג את הציבור.

דוד ביטן: את מי אתה מייצג?

מוסי רז: אני לא מייצג אף אחד, רק את עצמי.

ניסן סלומינסקי: דוד, דוד.

דוד ביטן: מה, עם הארבע מנדטים שלך אתה מייצג מישהו?

מוסי רז: ואתה מייצג את כל העולם.

דוד ביטן: גם זכותי, מה.

דוד ביטן: פתאום הם מייצגים את כל הציבור במדינת ישראל.

ניסן סלומינסקי: דוד.

ניסן סלומינסקי: תמשיך, בבקשה.

מוסי רז: אני מייצג רק את עצמי, ואתה מייצג את כל העולם.

דוד ביטן: אז תגיד את עצמי, ואל תגיד ציבור.

מוסי רז: הכול נהדר.

מוסי רז: אתה מאיים על אזרחי מדינת ישראל שאם אני עכשיו אדבר 56 דקות ואעכב אותך 56 דקות, אתה תכפיל להם את הקנסות.

יעל כהן-פארן: בטח, פי עשרה.

דוד ביטן: לא אכפיל.

דוד ביטן: אני הולך על המקורי.

מוסי רז: זה מה שאתה אמרת, שלא יהיו פשרות.

דוד ביטן: כן.

מוסי רז: מה זה הדבר הזה?

דוד ביטן: אבל אתה לא מדבר לעניין.

ניסן סלומינסקי: דוד, דוד.

מוסי רז: את העניין אני אקבע.

מוסי רז: אתה בזמן שלך תדבר על העניין שלך.

מוסי רז: הדבר הזה הוא בלתי נסבל.

מוסי רז: רק האיום הזה היה צריך לגרום לזה שאתה כיושב-ראש אחראי תגיד: הוועדה מתפזרת ומתכנסת מצדי מחר, מצדי ביום שני.

מוסי רז: אנחנו לא יכולים לעבוד תחת איום אקדח, להטיל על הציבור קנסות.

דוד ביטן: אני אומר לך, תקשיב טוב, אני לא הולך על שום פשרה, אתה לא קולט?

ניסן סלומינסקי: עזוב, בסדר, תן לאנשים לדבר.

דוד ביטן: אבל אני אומר לך את זה, אני לא הולך על שום פשרה.

יעל גרמן: דוד, אתה לא יודע שבוועדה נותנים לדבר ואחר כך עושים מה שרוצים.

אורלי לוי אבקסיס: - - - אם לא תקשיב אני אירה בילד שלי.

אורלי לוי אבקסיס: זה הזוי.

דוד ביטן: אני לא הולך על שום פשרה.

אורלי לוי אבקסיס: אם אתם נציגי הציבור - - -

יעל כהן-פארן: - - - שחברי האופוזיציה יתנגדו לדבר הזה, אבל אתם הקואליציה - - -

ניסן סלומינסקי: זה הזמן שלך.

מוסי רז: אני לא מצליח לדבר.

מוסי רז: רוב הזמן - - -

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: זה הזמן שלך.

ניסן סלומינסקי: דוד, באמת, תן לי לסיים את זה, נו, עזוב.

טלי פלוסקוב: אנחנו נלחמים על אותם האנשים כמוכם.

טלי פלוסקוב: לא יכול להיות שאתם כאילו כמו צדיקים, ואנחנו פה יושבים ולא עושים שום דבר.

ניסן סלומינסקי: טלי, טלי.

דוד ביטן: אתם הצדיקים.

דוד ביטן: הורדנו את זה למינימום, פתאום אתם באים - -

טלי פלוסקוב: יש פה רשימה ארוכה של פטורים, וצריך לקחת את זה בחשבון.

דוד ביטן: - - אנחנו לא בסדר, אנחנו דופקים את הציבור, נכון?

מוסי רז: הוא ביקש מחברי הקואליציה לא לדבר בסוף.

מוסי רז: יושב-ראש הוועדה ביקש שחברי הקואליציה לא ידברו.

<קריאות: - - -

דוד ביטן: אתם לא מתביישים?

דוד ביטן: תגידו לי.

דוד ביטן: ראיתם את הרשימה של הפטורים והפחתת הסכומים שעשינו?

טלי פלוסקוב: תראו את הרשימה של הפטורים, ועוד לא נעלנו את הרשימה.

דוד ביטן: בושה לכם.

דוד ביטן: בושה לכם, אתם.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, טלי, את לא חושבת שככה הוא רוצה שתציגי את זה כאילו הוא בעד הדבר הזה, תאמיני לי.

טלי פלוסקוב: הוא אומר דבר כזה.

אורלי לוי אבקסיס: תדברי איתו לפני.

<קריאות: - - -

טלי פלוסקוב: אורלי, אני מתואמת עם הסיעה שלי - - -

אורלי לוי אבקסיס: דיברתי עכשיו עם נדב, נדב לא בעד הסכומים האלו.

אורלי לוי אבקסיס: נדב נציג השר לא בעד הסכומים האלה, ואל תפילו את זה על הראש שלו.

דוד ביטן: אתה צריך להתבייש.

ניסן סלומינסקי: טלי, תני לנו לסיים.

יעל כהן-פארן: לא, אתה מגן על הציבור, זה מה שחשוב לך, באמת, ביטן.

ניסן סלומינסקי: מוסי, יש לך דקה.

מוסי רז: בסדר, אבל תאפשר לי לדבר.

מוסי רז: ביקשת מהקואליציה לא לדבר, אז שייתנו לי לדבר אפילו פחות מדקה.

ניסן סלומינסקי: יש לך דקה.

אורלי לוי אבקסיס: מה, את עושה את המלחמה של איילת שקד על הגב של כחלון?

מוסי רז: אני רוצה לדעת דבר אחד.

דוד ביטן: - - -

ניסן סלומינסקי: אני גומר היום.

מוסי רז: על מה אתם רוצים שנצביע?

מוסי רז: רשות מקומית זה כמו ממשלה, רשות מקומית זה ככה, אנחנו רוצים לראות נוסח כתוב - -

מרב מיכאלי: נכון.

מוסי רז: - - שעליו אנחנו מצביעים, וצריך לקרוא אותו עוד פעם, ובכלל יכול להיות שזה נושא חדש שצריך ללכת לוועדת הכנסת.

מוסי רז: תביאו לנו נוסח כתוב.

אלעזר שטרן: אין טענת נושא חדש בתקנות.

ניסן סלומינסקי: אין, זה תקנות.

מוסי רז: יכול להיות שלא, תביאו לנו נוסח כתוב.

מרב מיכאלי: מה זה משנה אם זה תקנות, נושא חדש זה יכול להיות.

אלעזר שטרן: אין טענה כזאת.

אלעזר שטרן: אין טענת נושא חדש בתקנות.

מוסי רז: ועוד דבר, אמרת – אדוני יושב-ראש הוועדה, 20 שניות אחרונות, אבל תן לי לדבר – אתה אמרת שתביאו חוק, בואו תביאו חוק ואנחנו נקבע שהתקנות האלה נכנסות לתוקף דקה לאחר שהחוק נכנס לתוקף.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: מרב.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: קודם כול צריך להגיד שהתהליך ממש מגונה.

מרב מיכאלי: הדבר הזה שאתם מתכנסים בחדר עם מי שנראה לכם ועושים פשרה - -

דוד ביטן: זו התייעצות סיעתית, מותר לנו.

מרב מיכאלי: - - עם מי שנראה לכם, ומשאירים בחוץ את מי שאומרים דברים שלא נוח לכם לשמוע, זה פשוט ממש מגונה.

מרב מיכאלי: נכון שזה לגמרי עקבי עם ההתנהלות הבריונית והכוחנית של הממשלה - - -

דוד ביטן: התייעצות סיעתית לפי התקנון, מותר לנו.

דוד ביטן: מה לעשות.

מוסי רז: תן לה לדבר.

ניסן סלומינסקי: דוד, היא יודעת את זה.

<קריאות: - - -

<קריאה: אורלי הייתה בפנים, היא שייכת לאופוזיציה.

אורלי לוי אבקסיס: התגנבתי פנימה.

דוד ביטן: כשהיא הולכת להתייעצות אז אני נכנס להתייעצות?

דוד ביטן: מה זה מגונה?

ניסן סלומינסקי: היא יודעת את זה, אז אל תענה לה.

דוד ביטן: אני לא נכנס להתייעצויות שלכם.

יעל גרמן: התייעצות סיעתית.

יעל גרמן: אלק התייעצות סיעתית.

דוד ביטן: אני יושב פה ואת יושבת שם, אי-אפשר לשקר את הציבור.

ניסן סלומינסקי: דוד, היא רק מחממת אותך, היא יודעת את זה, נו.

יעל גרמן: איזה התייעצות?

יעל גרמן: הוא לא התייעץ, הוא קבע.

יהודה גליק: שנייה, דקה, היא מסבירה.

ניסן סלומינסקי: מרב, תמשיכי, בבקשה.

יעל גרמן: הם החליטו והביאו לנו החלטה גמורה.

ניסן סלומינסקי: מרב, זה הזמן שלך.

יעל כהן-פארן: מרב, לא שומעים אותך.

ניסן סלומינסקי: בבקשה, מרב.

מרב מיכאלי: זו הזכות שלי, אבל הם מדברים, אז איך אני אדבר?

יעל כהן-פארן: הם עושים לעצמם פיליבסטר.

ניסן סלומינסקי: מרב, הזמן שלך רץ.

מוסי רז: תאפשר לה לדבר.

אורי מקלב: התייעצת התייעצות ותעמוד בגאווה.

יעל כהן-פארן: הזמן שלה לא יכול לרוץ כשהוא מפריע לה.

מרב מיכאלי: אתה לא דואג לזכות הדיבור שלי, הזמן שלי לא רץ.

ניסן סלומינסקי: הזמן רץ.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

מרב מיכאלי: זה שיושב-ראש הקואליציה מאיים שנחזור להסדר הקודם, לא ברור על מי הוא מאיים.

מרב מיכאלי: הוא לא מאיים עלינו, הוא מאיים על הציבור שהוא יחסום בפניו באופן מוחלט, כן, הוא הצטרף ליוזמה של שרת המשפטים שעד לרגע זה אני באמת באמת לא מבינה אותה.

אורלי לוי אבקסיס: אמר אפי נוה שאלו בעלי ההון.

ניסן סלומינסקי: מה אתם רוצים?

מרב מיכאלי: אני חושבת שגם המדינה לא רוצה למשל לעמוד במצב שרשות המיסים מצאה את עצמה בשבוע שעבר, שהיא נאלצת להחזיר כסף על גביית יתר שהיא גבתה על מע"מ.

מרב מיכאלי: במשך שנים היא חישבה את החישוב כמו שנוח לה, והיא גבתה גביית יתר.

מרב מיכאלי: עד שלא הוגשה תביעה ייצוגית היא לא חלמה לא להפסיק את גביית היתר, ובטח לא להחזיר לציבור את מה שהיא גבתה ממנו.

מרב מיכאלי: אז אני חושבת שגם המדינה רוצה להגן על עצמה פה מכל ההפסדים האלה שמסתמנים, או למשל כמו התיק שהיה נגד הסכום שגבו בהוצאה לפועל על צילום.

מרב מיכאלי: אדוני, אתה יודע שלא רצו לקבל את התביעה הייצוגית שהייתה נגד העובדה שבהוצאה לפועל כל עמוד צילום עלה שלושה שקלים?

מרב מיכאלי: ואתה יודע שאחרי התביעה הייצוגית הוא עולה 30 אג'?

מרב מיכאלי: ואתה שמתעסק בוועדה הזאת כל כך הרבה בהוצאה לפועל, ויודע ש-700,000 אישה ואיש בישראל שיש להם תיק בהוצאה לפועל, והם ממש סוג של חצר אחורית במדינת ישראל, בשבילם הפער בין 30 אג' לעמוד לבין שלושה שקלים לעמוד זה ממש בין להיות או לא להיות.

מרב מיכאלי: אבל זאת תביעה ייצוגית שבהתחלה קראו לה תביעת סרק.

מרב מיכאלי: ואם היה צריך לשלם בשבילה את האגרות שאדוני יו"ר הקואליציה מאיים שיצטרכו לשלם פה, יכול להיות שבאמת היא לא הייתה יכולה לעבור.

דוד ביטן: רוב האגרות משולמות על-ידי עורכי-הדין.

מרב מיכאלי: אז לא ברור לי על מי אתה מאיים, אדוני חברי חבר הכנסת ביטן.

ניסן סלומינסקי: סליחה, מרב, נגמר הזמן.

מרב מיכאלי: עכשיו אני רוצה להגיד עניינית.

ניסן סלומינסקי: לא, די.

מרב מיכאלי: לא, סליחה, התחלתי לדבר רק כשהפסיקו להפריע לי.

ניסן סלומינסקי: מרב.

מרב מיכאלי: אדוני, קודם כול אנחנו לא מוכנות לסכומים שהקראת פה למחוזי.

מרב מיכאלי: שתיים, אנחנו דורשות להוסיף להחרגות גם הגבלים עסקיים וגם מסלקה פנסיונית.

מרב מיכאלי: והדבר הכי משמעותי, לא נהיה מוכנות להצביע, שתתקיים הצבעה לפני שנקבל את זה בכתב, שיהיה ברור מה רשות, איזה רשות, כמה רשות, מה מותר לשרה, מה אסור לשרה בנוסח, ונוכל להחליט האם אנחנו מסוגלות לבלוע את זה או שנצטרך להמשיך ולהיאבק נגד זה בכול הכוח.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: יעל ואלעזר, אתם רוצים התייעצות או לדבר?

יעל גרמן: גם וגם.

יעל גרמן: אנחנו נדבר ואחרי זה תהיה התייעצות.

יעל גרמן: מה הקשר?

יעל גרמן: באמת.

יעל גרמן: ניסן, באמת, אל תגזים.

מרב מיכאלי: זה לא או או.

ניסן סלומינסקי: לא מגזים.

יעל גרמן: מה זה אתה לא מגזים?

ניסן סלומינסקי: כי נתנו לי להבין שאתם באמת רוצים לחשוב ברצינות.

יעל גרמן: אנחנו רוצים לחשוב ברצינות.

מרב מיכאלי: חסרים לנו פרטים.

דוד ביטן: הורדת את האגרות, הורדת את הכול, נתת פטורים, עכשיו בכלל הם מגינים על הציבור, הם רוצים יותר.

יעל גרמן: ובלי שום קשר אנחנו רוצים גם להביע את דעתנו, אם זה עדיין מותר פה להביע דעה.

דוד ביטן: ממש מגינים על הציבור פה, להפך.

ניסן סלומינסקי: בבקשה, יעל.

יעל גרמן: ראשית, אני רוצה לומר לך וגם לך, דוד ביטן, לא עשיתם התייעצות, הלכתם וקבעתם מה שאתם רוצים לכפות עלינו.

דוד ביטן: עשינו התייעצות.

יעל גרמן: לא, זאת לא התייעצות, זאת קביעה.

דוד ביטן: זאת נקראת התייעצות.

יעל גרמן: כשביקשתי קודם להביע את דעתי, ואמרתי: תשמעו אותנו, לפחות תשמעו אותנו לפני ההתייעצות - -

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: כשאת עושה התייעצות סיעתית את שומעת את דעתי לפני זה?

יעל גרמן: - - אתם סירבתם אפילו לשמוע אותנו.

יעל גרמן: זאת לא התייעצות, זאת דיקטטורה, זה לבוא ולהכתיב לנו, זה לא מקובל, וכולנו אמרנו את זה כאן.

יעל גרמן: ועכשיו, אחרי שאמרתי את זה, אני רוצה לדבר לעניין עצמו.

יעל גרמן: העלו כאן כמה רעיונות.

יעל גרמן: אחד, הוראת שעה.

יעל גרמן: לא שמעתי התייחסות לזה.

יעל גרמן: אנחנו מבקשים שכל הנושא הזה, לא משנה מה שהוא יהיה, הוא יהיה בהוראת שעה כדי שנוכל לבחון את זה בעוד שנה או שנתיים, ואז לקבוע אם באמת ההחלטה הייתה נכונה או לא.

דוד ביטן: כשתהיי שרת המשפטים תעשי את זה.

יעל גרמן: תודה רבה, דוד, אני אומרת את דעתי.

יעל כהן-פארן: בקרוב, בקרוב.

יעל גרמן: אני יודעת מה היא שווה, אבל עדיין יש לי זכות להביע אותה.

יעל גרמן: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

דוד ביטן: את הוראת השעה תעשי כשתהיי שרת המשפטים.

יעל גרמן: שנית, הקרן למימון.

יעל גרמן: יפה, יהיה קרן, אבל זה לא מספיק.

יעל גרמן: הנוסח שלכם שתשתדלו, שתיבחן האפשרות – לא.

יעל גרמן: צריך בצורה חד-משמעית וקטגורית שהקרן תוגדל.

יעל גרמן: אני לא יודעת אם צריך לציין פה סכום או לא צריך לציין פה סכום, אבל לא תישקל האפשרות, מה פתאום.

יעל גרמן: הקרן תוגדל.

<ארז קמיניץ: אי-אפשר.

ניסן סלומינסקי: ארז, ששש.

יעל גרמן: אחרת, כל מה שאתם אומרים זה עורבא פרח ולא שווה שום דבר.

יעל גרמן: ולגבי הסכומים, ממש כמו שאמרו קודם, נדמה לי שאמר את זה מוסי.

דוד ביטן: איפה עליזה?

דוד ביטן: תבטלי את הגיוס.

ניסן סלומינסקי: לא, אל תבטלי.

יעל גרמן: אנחנו רוצים לראות את הדברים כתובים.

דוד ביטן: אין גיוס, אני הולך לוועדת הפנים.

דוד ביטן: אני גמרתי עם הגיוס.

ניסן סלומינסקי: דוד, נו.

ניסן סלומינסקי: לא, דוד.

יעל גרמן: אנחנו רוצים לראות את הדברים כתובים.

יעל גרמן: אחרי שנראה אותם כתובים אנחנו מבקשים התייעצות סיעתית כדי לקבוע את עמדתנו.

ניסן סלומינסקי: אלעזר, יש לי תשובות, אבל אתה לא חייב אם לא ביקשת.

אלעזר שטרן: נכון, אין לי מה להוסיף.

אלעזר שטרן: אחרי שתתייחס, אנחנו בהתייעצות הסיעתית נגבש את העמדה.

ניסן סלומינסקי: רק לשתי השאלות שלך.

ניסן סלומינסקי: א.

ניסן סלומינסקי: מצאנו דבר שהוא יותר טוב מהוראת שעה, שהם מחויבים כל שנה להגיע לפה עם נתונים כבר של עבודה שהם עושים, לא סתם הוראת שעה.

אורי מקלב: אם לא תהיה מרוצה מה אפשר לעשות?

אורי מקלב: מה זה נקרא לעשות את הוראת החוק?

אורי מקלב: זאת לא הוראת שעה.

ניסן סלומינסקי: אתה גם רוצה שלא יצביעו?

אלעזר שטרן: אבל, ניסן, יש הבדל אם הם - - -

<קריאות: - - -

אורי מקלב: אבל אל תגידו, זאת לא הוראת שעה.

אלעזר שטרן: אני רוצה תשובה.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, לגבי הקרן.

ניסן סלומינסקי: אנחנו לא יכולים, זה בחוק, כתבנו ואפילו הסברתי שהשאיפה שלנו זה להגיע לקרן של חמישה מיליון שקל.

ניסן סלומינסקי: זה לא בתקנות, זה יהיה בחוק.

ניסן סלומינסקי: אני לא יכול לכתוב, זה לא חוק.

ניסן סלומינסקי: אני אומר למה אנחנו מצפים.

אלעזר שטרן: רגע, ניסן, ויתרתי על זכות הדיבור שלי.

ניסן סלומינסקי: אני רוצה לתת לכם התייעצות סיעתית.

אלעזר שטרן: אבל לפני זה, גם להתייעצות אני צריך לדעת מה אתה אומר.

אלעזר שטרן: לא הבנתי מה אתה אומר, איך ההגעה לפה זה תחליף להוראת שעה.

אלעזר שטרן: הרי אנחנו יודעים, גם אתה יודע, יש לך יותר ניסיון מאשר לי, שכשזה לא הוראת שעה שצריך להאריך אותה, אז ההגעה לפה היא כן או לא.

ניסן סלומינסקי: שמעתי.

אלעזר שטרן: גם תענה לי?

ניסן סלומינסקי: אמרתי שמאחר שאלו תקנות, לא חוק, זה תקנה, ואם יתברר בעוד שנה אחרי שהם מביאים לנו את המחקר שזה לא הועיל, אז השר ישנה את זה.

ניסן סלומינסקי: השר הרי רוצה את הדבר הטוב.

ניסן סלומינסקי: הרי למה הוא עושה את זה?

יעל כהן-פארן: אבל יש לכם למה להשוות אם זה יועיל לעומת מה?

יעל כהן-פארן: לעומת איזה מצב?

ניסן סלומינסקי: יש פירוט.

אלעזר שטרן: ניסן, אתה לא יכול לבקש מאיתנו שנחשוב שהשרה הזאת או שרה אחרת רוצה רק טוב, זה קשה לנו לחשוב.

ניסן סלומינסקי: אז מה זה הוראת שעה?

ניסן סלומינסקי: רבותי, יש לכם שלוש דקות של התייעצות.

אלעזר שטרן: חמש דקות.

ניסן סלומינסקי: חמש דקות של התייעצות סיעתית.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, אבל אני עוד לא דיברתי.

ניסן סלומינסקי: חשבתי שהיית בפנים וירדת מזה.

אורלי לוי אבקסיס: בגלל זה אני גם רוצה לדבר.

יעל גרמן: אני מבקשת לראות על מה אנחנו מצביעים.

יעל כהן-פארן: אנחנו חייבים לראות על מה מצביעים.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי את הזכות.

אורלי לוי אבקסיס: אני גם יכולה לבקש התייעצות סיעתית, אבל זה די מביך להתייעץ עם עצמי.

ניסן סלומינסקי: בבקשה, שלוש דקות.

יעל גרמן: מה שלוש דקות?

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני רוצה שקט לפני שאני מתחילה לדבר.

אורלי לוי אבקסיס: חברים.

ניסן סלומינסקי: כמה שאני יכול.

ניסן סלומינסקי: את רואה, נו.

ניסן סלומינסקי: ששש, רבותי.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר כמה משפטים.

אורלי לוי אבקסיס: אחד, כל ההליך הזה לידתו בחטא.

אורלי לוי אבקסיס: אמר פה גם נשיא לשכת עורכי-הדין שאת החוק הזה יזמו ובחשו בו בעלי ההון.

אורלי לוי אבקסיס: אני אכן נכנסתי לתוך ההתייעצות הסיעתית של הקואליציה, אפשר לומר אפילו שהתגנבתי, שהתפלחתי, או איך שאתם רוצים לקרוא לזה, כדי לנסות להשפיע, וגם לומר דברים שחשובים.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לומר שיושב-ראש הקואליציה דוד ביטן ניסה באמת לעזור ולהגיע לכמה פשרות, ועדיין אני חושבת במתכונת הנוכחית גם בהצעת הפשרה, שעדיין יש בה סימני שאלה, כי הדברים לא ברורים לחלוטין.

אורלי לוי אבקסיס: יש פה העדפה של החברות הגדולות אפילו על פני רשויות מקומיות ורשות המדינה, כי אנחנו בעצם מתירים את האגרות הגבוהות על החברות הגדולות.

אורלי לוי אבקסיס: קראתי בעיתון, אני חייבת לומר, ששרת המשפטים אמרה שהעסקים הקטנים והבינוניים הם הנפגעים העיקריים, והיא בעצם באה להגן על עצמה.

אורלי לוי אבקסיס: דיברתי עם ארגון לה"ב של העסקים הקטנים והבינוניים, הם אומרים: שטויות במיץ עגבניות, אנחנו מתנגדים לשינוי האגרות.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש מקשיב לי?

ניסן סלומינסקי: כן, מקשיב.

אורלי לוי אבקסיס: ארגון לה"ב לעסקים הקטנים והבינוניים מתנגדים לתיקון האגרות ברמה כזו שלא יכולים בעצם או מהווים את החסם הזה בפני הגשת תובענות ייצוגיות, וחוסמים מפני האוכלוסיות החלשות להגיע לסעד.

אורלי לוי אבקסיס: זה שאנחנו מחריגים, ואולי טוב, רשויות מקומיות ורשות המדינה, אבל בעצם כשחשבתי על זה טיפה לעומק הבנתי שאנחנו משאירים את ההגנה החזקה ביותר, האגרסיבית ביותר על בעלי ההון, שזה האבסורד בהתגלמותו, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאני מסתכלת על הדברים אני מבינה ומתחדד לי שבאמת כמו שחבר – כמעט אמרתי לך, אפי, חבר הכנסת, אבל לך תדע מה צופן העתיד.

ניסן סלומינסקי: יש לך עוד 20 שניות.

אורלי לוי אבקסיס: אפי נוה אמר שבעלי הון בחשו פה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר שבאמת ביטן ניסה להביא לכמה שינויים מתבקשים, ועצם הניסיון להציג את זה בשלב מסוים על-ידי משרד המשפטים שעקב אכילס של הפשרות זה כחלון.

אורלי לוי אבקסיס: דיברתי עם נדב של כחלון, ולצערי הרב, הנציגה של כולנו עשתה עוול עם כולנו.

ניסן סלומינסקי: תודה, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אני רוצה להסביר.

ניסן סלומינסקי: לא, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, שנייה.

ניסן סלומינסקי: אורלי, בבקשה, נגמר הזמן.

ניסן סלומינסקי: את לא טובה יותר מכולם.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הפריעו לי באמצע.

ניסן סלומינסקי: לך הפריעו הכי פחות מלכולם.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, גם העסקים הקטנים והבינוניים מתנגדים.

ניסן סלומינסקי: אורלי, תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: ומסתבר שגם כחלון לא רוצה את האגרות הגבוהות האלו.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: אז מי כן רוצה אותם?

ניסן סלומינסקי: אורלי, תודה.

אורלי לוי אבקסיס: החברות הגדולות.

ניסן סלומינסקי: אורלי, תודה.

אורלי לוי אבקסיס: האם נכון שמנכ"ל ישראכרט ישב איתך ומירר כמה הוא סובל בייצוגיות - -

ניסן סלומינסקי: אורלי, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: - - ולכן אתה גם דאגת לשמור עליו?

אורלי לוי אבקסיס: זה מופיע ב"דה-מרקר".

אורלי לוי אבקסיס: זאת ידיעה אמיתית או שקרית?

ניסן סלומינסקי: יש עתיד, יש לכם עכשיו התייעצות סיעתית של חמש דקות.

אורלי לוי אבקסיס: זאת דוגמה אמיתית או שקרית?

יעל גרמן: אנחנו רוצים לדעת על מה, ניסן, באמת.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו לגבי הדיירים של הדיור הציבורי, גם הזכאים להשתתפות בשכר דירה.

יעל גרמן: אני לא יודעת על מה אני הולכת להצביע, אז אני שואלת אותך.

ניסן סלומינסקי: את יודעת טוב.

ניסן סלומינסקי: אם את לא יודעת, אז תשאלי אותי.

יעל גרמן: אז אני שואלת אותך.

יעל גרמן: אין נוסח כתוב?

אורלי לוי אבקסיס: נוסח כתוב חייב להיות.

יעל גרמן: אני רוצה לשמוע.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, אי-אפשר, כמו בחוק מיסוי דירה שלישית ההצעות חייבות להיות מודפסות ומוגשות לחברי הכנסת.

יעל גרמן: בדיוק.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, יש לך יועץ משפטי, הוא יגיד לך שחייב שזה יהיה מודפס.

ניסן סלומינסקי: אורלי, את סיימת לדבר.

ניסן סלומינסקי: לא חייב.

אורלי לוי אבקסיס: חייב.

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: לא חייב.

אורלי לוי אבקסיס: האנשים לא יכולים לדעת על מה הם מצביעים אם לא.

ניסן סלומינסקי: אורלי, סיימת את הדיבור, נקודה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה קבעת שסיימתי.

ניסן סלומינסקי: אם את רוצה הוא יחזור בחצי דקה-דקה על השינויים שעשינו לנייר.

יעל גרמן: כן.

אלעזר שטרן: את המתווה שהציע היושב-ראש יש בנייר שפורסם אתמול.

אלעזר שטרן: התיקונים שבעצם הוצאו מהנייר שפורסם אתמול הם התיקונים הבאים, השינויים הבאים: שינוי אחד, מבחינת הסכומים.

אלעזר שטרן: הסכומים הכלליים יישארו אותם הסכומים של הצעת הפשרה, זאת אומרת 8,000 בשלום ו-16,000 במחוזי, אבל החלוקה ביניהם תשתנה.

אלעזר שטרן: זאת אומרת, זה לא יהיה חצי-חצי.

אלעזר שטרן: החלק הראשון לא יהיה מחצית, הוא לא יהיה 4,000 ו-8,000, אלא החלק הראשון בשלום יהיה 3,000, והחלק השני יהיה 5,000; ובמחוזי החלק הראשון יהיה 5,500 - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אלעזר שטרן: והחלק השני יהיה 10,500.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש ממך לא לדבר כרגע.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שאורי מקלב לא הבין את זה ככה.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש ממך כרגע לא לדבר.

אלעזר שטרן: זה לגבי השלום והמחוזי.

אלעזר שטרן: זה שינוי אחד.

אלעזר שטרן: שינוי שני לגבי רשויות מקומיות, הוסכם שהסכום יהיה כמו תביעה נגד רשויות מקומיות בפרט 11.

יעל גרמן: כמו במחוזי.

אלעזר שטרן: כמו בג"ץ, שזה בסביבות ה-1,800 שקלים.

יעל גרמן: אה.

אלעזר שטרן: לגבי שאר רשויות המדינה, אנחנו נכתוב שזה יהיה כמו השלום, וניתן סמכות לשרת המשפטים להפחית את זה כמו רשות מקומית לסכום שסביב 1,800 שקל.

אלעזר שטרן: כמו בג"ץ.

אלעזר שטרן: כמו בג"ץ.

אלעזר שטרן: זה שינוי שני.

אלעזר שטרן: שינוי שלישי, שהוא יותר חידוד שנאמר פה מקודם לגבי החצי השני של האגרה, הנתבע ישלם את החצי השני של האגרה, וישפה את התובע על החצי הראשון של האגרה.

<אסף פינק: מתי?

<ארז קמיניץ: כמו שכתוב בנייר.

ניסן סלומינסקי: תודה.

אלעזר שטרן: אלו השינויים במקרים שפורטו.

אלעזר שטרן: אלו שלושת השינויים שיש מהמתווה שהיושב-ראש הציע.

יעל כהן-פארן: למה אי-אפשר לקבל את זה בכתב, והאם זה חוקתי?

יעל כהן-פארן: האם זה בהתאם לתקנון הכנסת שאנחנו לא מקבלים את זה בכתב?

אלעזר שטרן: יהיה גם פטור בתביעות של זכאי דיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: זכאי הדיור הציבורי והזכאים להשתתפות בשכר הדירה, זאת אותה קבוצה.

אורלי לוי אבקסיס: פייר, אבל זה גם נגד המדינה, אותם אתם פוטרים לחלוטין מתשלום אגרה.

ניסן סלומינסקי: יש עתיד, יש לכם התייעצות עד 10:25.

ניסן סלומינסקי: נקודה.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אני פותח את ישיבת הוועדה.

מרב מיכאלי: אדוני, ברשותך, מכל ההתייעצויות אנחנו לא יודעים – אני מדברת בשם חברותיי וחבריי – אנחנו לא יודעים על מה בדיוק הולכים להצביע עכשיו.

ניסן סלומינסקי: אני תכף אגיד, עוד דקה.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שאף אחד לא יודע, גם חברי הקואליציה, על מה בדיוק הולכים להצביע.

מרב מיכאלי: אבל אנחנו מבקשות לקבל - - -

ניסן סלומינסקי: כמה אנחנו?

ניסן סלומינסקי: מיכאל, שב.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אני מבקש.

ניסן סלומינסקי: דוד, דוד ביטן.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מכולם לשמוע.

ניסן סלומינסקי: אני מעלה להצבעה את התקנות בתוספת מתווה הפשרה, בתוספת התוספות שהוספנו ונאמרו גם על-ידי היועץ המשפטי.

<קריאות: - - -

מרב מיכאלי: אבל, אדוני, אנחנו לא יודעים על מה מצביעים.

<ירון שגיא: כבוד היושב-ראש, הציבור מבקש את זכות הדיבור.

<ירון שגיא: לא נתנו לנו.

יעל כהן-פארן: סליחה, אנחנו לא יודעים על מה מצביעים.

מוסי רז: מה מתווה הפשרה?

יעל כהן-פארן: מלכיאלי, על מה אתה מצביע?

יעל כהן-פארן: דודי אמסלם, על מה אתה מצביע?

מוסי רז: רגע, מה מתווה הפשרה?

מרב מיכאלי: אבל, אדוני, אנחנו לא יודעות מה התוספות ומה הדברים שסוכמו סופית.

<קריאות: - - -

<ירון שגיא: אדוני, לא יכול להיות שהציבור לא מקבל פה את זכות הדיבור.

ניסן סלומינסקי: מי בעד?

ניסן סלומינסקי: ומי נגד?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד – 9

ניסן סלומינסקי: נמנעים – אין

ניסן סלומינסקי: התקנות אושרו.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.

<ירון שגיא: לא יכול להיות, לא יכול להיות שהציבור לא מקבל את זכות הדיבור.

מוסי רז: על מה הצבעתם?

יעל כהן-פארן: אף אחד לא יודע.

<גלי עציון: אתם לא נורמליים, אתם יוצאים נגד הציבור, בושה גדולה לכנסת ישראל.

מרב מיכאלי: אנחנו מבקשות רוויזיה.

אלעזר שטרן: רוויזיה.

אורלי לוי אבקסיס: רוויזיה.

ניסן סלומינסקי: רוויזיה, בסדר.

ניסן סלומינסקי: נודיע מתי הרוויזיה.

ניסן סלומינסקי: הישיבה נעולה.