ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 495, 2017-11-14 11:50

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: היום 14 בנובמבר 2017, כ"ה בחשוון התשע"ח.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום הוא שימוש בני נוער בכלי רכב ממונעים ללא רישיון – לציון יום המחויבות לבטיחות בדרכים.

יעקב מרגי: נמצא אתנו חבר הכנסת חמד עמאר, שמוביל את היום הזה ובכלל את הנושא הזה לאורך כל השנה ומחויב לו.

יעקב מרגי: אין ספק, זו דילמה שכמעט אין הורה שלא מתחבט בה.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על אלה שיש להם רישיון, רישיון אפור, כל סוגי הרישיונות.

יעקב מרגי: זו דילמה של כל הורה מול הילדים.

יעקב מרגי: הילדים לא מרחמים על ההורים, שמצד אחד רוצים למלא את משאלות לבם ושאיפותיהם של הילדים ומצד שני יש דאגות – הכלים מסוכנים.

יעקב מרגי: מצד שלישי, מתפתחת גם תופעה של נהיגה ללא רישיון בכלל, לא רישיון אפור, ללא רישיון על הכביש, ובכלל הכלים האלה מסוכנים מאוד.

יעקב מרגי: בשיחות שהיו לי עם רופאים ומנהלי מחלקות ואגפי שיקום – ידיהם מלאות עבודה.

יעקב מרגי: אני שמח שהנושא הזה עולה לסדר היום ומגיע למודעות.

יעקב מרגי: ככל שנדבר על זה, ככל שנדון על זה המודעות תהיה גדולה יותר, והזהירות מתבקשת.

יעקב מרגי: חבר הכנסת חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: אנחנו עוד לא בשעה 12 אז ניתן עדיין להגיד בוקר טוב.

חמד עמאר: בוקר טוב לכולם.

חמד עמאר: קודם כול, אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט שמקיים את הדיון החשוב הזה ביום החשוב הזה, יום המחויבות לבטיחות בדרכים והמאבק בקטל בדרכים.

חמד עמאר: תודה לך.

חמד עמאר: אני רואה את הנושא החשוב הזה וכל נושא שמגיע לוועדה בראשותך, איך אתה מאמץ אותו ומקדם אותו ומוביל אותו בכל התחומים הקשורים לחינוך.

חמד עמאר: באמת תבורך על העשייה הטובה שלך.

חמד עמאר: ביחד עם הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים – שבאמת אני רוצה להודות לה, הם עושים עבודת קודש – אנחנו מובילים את היום הזה זו השנה התשיעית, אנחנו מעלים את נושא הקטל בדרכים לסדר יומה של הכנסת, בעצם לסדר היום של מדינת ישראל ושל כל אזרח ואזרח במדינת ישראל.

חמד עמאר: הקטל בדרכים, אדוני היושב-ראש, נוגע לכל אחד ואחד במדינת ישראל.

חמד עמאר: אמרתי לפני פחות משעה שהיום לנסוע באוטו מסוכן יותר מאשר להיות חייל ששומר על גבולות מדינת ישראל.

חמד עמאר: אנחנו נמצאים במגמה של עלייה מאז שנת 2012, שאז היו פחות מ-300 הרוגים בשנה.

חמד עמאר: סיימנו את שנת 2016 עם 377 הרוגים.

חמד עמאר: היום אנחנו עומדים על 331 הרוגים.

חמד עמאר: הנתונים מזעזעים.

חמד עמאר: הנתונים על הקטל בדרכים חייבים להוביל אותנו להגיד: עד כאן!

חמד עמאר: אנחנו חייבים לעשות משהו.

חמד עמאר: אני אומר לך כחבר כנסת, אני אומר גם לחבריי חברי הכנסת, אנחנו כחברי כנסת עושים את המוטל עלינו בנושא הקטל בדרכים.

חמד עמאר: אנחנו מקיימים דיונים רציפים בכנסת, אנחנו מעלים את זה על סדר היום במליאה כמעט באופן שבועי.

חמד עמאר: אבל היום בממשלה הקימו ועדת מנכ"לים, היא התכנסה פעם אחת ואפילו לא היו תוצאות.

חמד עמאר: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, שאני משבח אותה, קיימת עדיין בהוראת שעה שמסתיימת בסוף השנה.

חמד עמאר: הצעת החוק בעניינם חייבת להגיע כמה שיותר מהר כדי שנחוקק אותה, נוביל אותה, כדי שהם יהיו בטוחים עם תוכניות לשנים רבות.

חמד עמאר: כל נושא האופניים החשמליים וכלי הרכב הממונעים האלה שהילדים עולים עליהם, אני לא יודע אפילו איך זה נקרא, תאמינו לי אני לא מבין איך ילד מצליח לשלוט בהוברבורד.

חמד עמאר: הילד נוסע על האופניים החשמליים שלו.

יעקב מרגי: אבל אסור לו לחצות כביש לבד עד גיל 9...

חמד עמאר: הם לא רק חוצים כביש, הם נוסעים על הכביש עם הכלי הזה, הם הולכים על הכביש עם הדבר הזה.

חמד עמאר: אנחנו כאן כמחוקקים הקמנו קול צעקה בעניין האופניים החשמליים, אמרנו שחייבים להעלות את הגיל ל-16.

חמד עמאר: העלינו את הגיל ל-16.

חמד עמאר: היום רואים ילדים בני 12 נוסעים על אופניים חשמליים.

חמד עמאר: יכול להיות שאנחנו כמחוקק פספסנו את הנושא, שילד שעולה על אופניים חשמליים, שמותר לו לנסוע במהירות 30 קמ"ש, מעלה את המהירות ל-50 קמ"ש, וזה על ידי תיקון קטן שהוא עושה.

חמד עמאר: מה המשטרה יכולה לעשות כשהאבא קונה לילד אופניים חשמליים?

חמד עמאר: התוצאות מדברות בעד עצמן – עד עכשיו היו 7 הרוגים מקרב הרוכבים על אופניים חשמליים.

חמד עמאר: אתה מתאר לעצמך?

חמד עמאר: 7 הרוגים מתחילת השנה, והשנה עוד לא הסתיימה.

חמד עמאר: ואני לא רוצה לדבר על פצועים – פצוע קשה ששוכב במיטה אחרי שנפגע בראשו זה הדבר הכי מסוכן שיש.

חמד עמאר: כשרצו להוריד את הקסדה אני הייתי היחיד שהתנגד ונלחמתי בזה, ובסופו של דבר הורידו את הקסדה, ואחרי זה אמרו: בואו נעשה תיקון, נקבע שהילדים ירכבו עם קסדה.

חמד עמאר: אני אמרתי: איזו דוגמה ייתן ההורה שנוסע בלי קסדה כאשר הילד שלו צריך לנסוע עם קסדה?

חמד עמאר: אנחנו רואים היום בכבישים שנוסעים בלי קסדה, גם ההורה, גם הילד, כולם נוסעים בלי קסדה.

חמד עמאר: לכן אנחנו חייבים להקים צעקה.

חמד עמאר: אני חייב להתייחס לנקודה אחת חשובה מאוד, למגזר הערבי.

חמד עמאר: כמחוקק נתנו לפקחים לאכוף את נושא האופניים החשמליים אבל זה לא הגיע למגזר הערבי.

חמד עמאר: התשתיות והכבישים במגזר הערבי במצב הכי גרוע שיש.

חמד עמאר: אני נוסע המון בכבישים ואני רואה בתוך הישובים איך הילדים נוסעים על אופניים חשמליים בכביש.

חמד עמאר: אין ישוב אחד שיש בו מסלול לאופניים, אין.

חמד עמאר: ואז אותו ילד שנוסע על אופניים חשמליים ומעלה את המהירות שלו ל-40–50 קמ"ש מהווה לא רק סכנת חיים לעצמו אלא מהווה סכנת חיים לכל מי שהולך ברגל בכביש, ויכול להיות גם סכנת חיים למי שנוסע באוטו, כי הוא רוצה לברוח ממנו ואז יכול להיכנס בקיר.

חמד עמאר: אני לא רוצה להרבות בדבריי.

חמד עמאר: אני רוצה לשמוע גם את האחרים.

חמד עמאר: באמת תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ותודה לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

חמד עמאר: אני רוצה להגיד להם תודה גם על שיתוף הפעולה הפורה שלהם עם תנועות הנוער.

חמד עמאר: אני בא מתנועות נוער.

חמד עמאר: אני ייסדתי את תנועת הנוער הדרוזית לפני שנים רבות.

חמד עמאר: הייתה לנו בעיה של קטל – פתאום התחלנו לגלות שילדים רוכבי אופניים רבים נהרגים במגזר הדרוזי.

חמד עמאר: כתנועת נוער לקחנו יוזמה: הדרכה על אופניים.

חמד עמאר: היום במגזר הדרוזי היקף ההרג של רוכבי אופניים הוא אפסי, וזה הכול בעקבות כך שתנועת הנוער לקחה על עצמה את היוזמה.

חמד עמאר: עו"ד רחל טבת ויזל, תבורכי על היוזמה שלך, שאת הולכת לקחת את תנועות הנוער ולהוביל אותן קדימה.

חמד עמאר: תודה רבה לכם.

יעקב מרגי: חבר הכנסת גנאים, אתה רוצה לדבר לפני שנראה את המצגת?

<רחל טבת ויזל: מצגת לא ארוכה שמציגה נתונים.

מסעוד גנאים: את התופעה אנחנו מכירים, היא מסוכנת מאוד, מסכנת את הילדים שלנו.

יעקב מרגי: בואו נראה את המצגת ולאחר מכן נפתח דיון.

יעקב מרגי: בבקשה.

<רחל טבת ויזל: אני מנכ"לית הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

<רחל טבת ויזל: אני מודה לאדוני על קיום הדיון בנושא הזה, חשוב מאוד, וכמובן מודה לחבר הכנסת חמד עמאר על שיתוף פעולה הדוק מאוד ומשמעותי מאוד.

<רחל טבת ויזל: בסוף דבריי אתייחס לנושא תנועות הנוער.

<רחל טבת ויזל: אני חושבת שהם יכולים להיות סוכני שינוי.

<רחל טבת ויזל: ממש בקצרה: תאונות הדרכים בעשור האחרון, מ-2012 ואילך אנחנו נמצאים במגמת עלייה.

<רחל טבת ויזל: בסוף שנת 2016 היו 377 הרוגים והשנה היו עד כה 331 הרוגים.

<רחל טבת ויזל: זה אמנם לא מגמת עלייה, זה עמידה במקום, אבל גם עמידה במקום לא טובה כל עוד אין ירידה.

<רחל טבת ויזל: אנחנו במקום נורא ואיום.

<רחל טבת ויזל: על מנת לסבר את האוזן, הדוח היומי של אתמול כבר השתנה, לצערי, אבל יש בו כמה נתונים בולטים ולכן הנחתי אותו.

יעקב מרגי: הנחת אותו אבל הוא לא אפקטיבי.

יעקב מרגי: מצגת עם 800,000 נתונים היא לא מצגת, היא דוח.

<רחל טבת ויזל: אז אעבור לנתונים אחרים.

<רחל טבת ויזל: אדוני, אדגיש את מה שעולה בבירור מתוך הדוח הזה.

<רחל טבת ויזל: הוא מופיע בחוברות שלפניכם.

<רחל טבת ויזל: אמרו פה חברי הכנסת הנכבדים, שליש מן ההרוגים הם מן החברה הערבית.

<רחל טבת ויזל: יש אפיון, של נהגים צעירים וילדים רכים מאוד בשנים שנהרגים בחברה הערבית.

<רחל טבת ויזל: השנה יש לנו עלייה משמעותית מאוד במספר הנפגעים מקרב הולכי הרגל.

<רחל טבת ויזל: אם אני מפלחת את קבוצות הגיל, אמנם רוב הנפגעים בקרב הולכי הרגל הם מבוגרים אבל עדיין יש קבוצה גדולה מאוד של בני נוער.

<רחל טבת ויזל: רוכבי אופניים – השנה נהרגו 11 רוכבי אופניים לא חשמליים, ורוכבי אופניים חשמליים – עוד 7.

<רחל טבת ויזל: באופניים רגילים זה לא רק נוער.

חמד עמאר: איך אתם מגדירים אותם בדוח שלכם?

<רחל טבת ויזל: יש תוספת.

<רחל טבת ויזל: מלפני שבוע התחלנו להוסיף גם את האופניים החשמליים, הם מופיעים בדוח, כי זו תופעה חדשה יחסית.

<רחל טבת ויזל: אופנוענים – 55 הרוגים השנה.

<רחל טבת ויזל: אלה באמת נתונים בלתי נסבלים.

<רחל טבת ויזל: אני רוצה לגעת בנוער.

יעקב מרגי: אולי זה מופיע במצגת או בחוברת, אנחנו מודדים תמיד מספר הרוגים, זה חשוב.

<רחל טבת ויזל: יש לנו נתונים גם על מספר הפצועים.

יעקב מרגי: האם יש לכם דוח שמראה את מספר תאונות הדרכים לעומת חומרת התוצאה שלהן?

יעקב מרגי: האם אנחנו בירידה במספר תאונות הדרכים אבל בעלייה במספר הפצועים וההרוגים בגלל סוג התאונה?

<רחל טבת ויזל: יש לנו דוח.

<רחל טבת ויזל: מספר תאונות הדרכים לא ירד.

<רחל טבת ויזל: מספר הפצועים לא ירד גם הוא.

<רחל טבת ויזל: אתייחס מאוחר יותר לפצועים באופניים חשמליים.

<רחל טבת ויזל: לא, המספר לא ירד.

<רחל טבת ויזל: לכן אנחנו מדברים עדיין על נתונים שאינם במגמת ירידה.

<רחל טבת ויזל: אולי אפשר להגיד שיש איזו מגמת האטה ועמידה במקום אבל לא הייתה עדיין הירידה המצופה, ועל זה אנחנו עובדים.

יעקב מרגי: חומרת התאונות היא עדיין באותה רמה?

<רחל טבת ויזל: מבחינת מספר התאונות החמורות – עכשיו אנחנו על איזו פלטה אבל עדיין לא ירדנו.

<רחל טבת ויזל: בדוח שאדוני עדיין לא ראה ונמצא פה סופרים גם לפי תאונות, לא רק לפי נפגעים והרוגים.

<רחל טבת ויזל: גם שם לא ירדנו.

<רחל טבת ויזל: לפי השקף הזה, שהוא קצת יותר ברור, אם מסתכלים על הרוגים בשנת 2017 לפי המשתמשים, אדוני ישים לב, יש יותר הולכי רגל שנהרגים מאשר אנשים שנמצאים בתוך הרכב הפרטי כנהגים או כנוסעים.

<רחל טבת ויזל: כלומר הנפגעים העיקריים הם הולכי רגל ולא הנוסעים בתוך המכוניות, למרות שיש גם מספר לא מבוטל של נפגעים באופנועים ואנשים שנפגעים מאוטובוסים.

<רחל טבת ויזל: אני רוצה להמשיך בנתונים שיותר מעניינים אותנו: היפגעות ילדים בגילאי 0–14 בתאונות דרכים.

<רחל טבת ויזל: אני מסתכלת על נתונים מהשנים 2015, 2016 ו-2017 – 26 ילדים הרוגים מתחילת השנה ב-2017, ב-2016 היו 31.

<רחל טבת ויזל: פצועים קשה, שגם אותם אנחנו סופרים, כי כל פציעה קשה כזאת יכולה להרוס חיים, גם אם נשארים בחיים – 160 פצועים קשה; פצועים קל – יותר מ-2,000.

<רחל טבת ויזל: ואני עוד לוקחת בחשבון שזה לא דיווח מלא.

יעקב מרגי: בהשוואה בין השנים 2015, 2016 ו-2017, אני רואה מגמות ירידה.

<רחל טבת ויזל: של מספר הפצועים.

יעקב מרגי: אני מנסה להתנתק מהרגש כרגע ולדבר על מספרים.

יעקב מרגי: חקרתם מה הביא לזה?

יעקב מרגי: שינוי התנהגות?

יעקב מרגי: אנחנו יותר זהירים?

<רחל טבת ויזל: אסביר מה קורה עם הילדים.

<רחל טבת ויזל: יש פה הבדל משמעותי מאוד בין החברה הערבית לחברה היהודית.

<רחל טבת ויזל: יש יותר היפגעות של ילדים בחברה הערבית.

<רחל טבת ויזל: חלק מהמספרים בחברה הערבית זה תאונות חצר, 10 ילדים נהרגו השנה בתאונות חצר, בחצר הבית, נדרסו על ידי קרוב משפחה, ילדים בגילאים 0–4.

יעקב מרגי: גיל לידה עד 4 שנים.

<רחל טבת ויזל: זה נתון שאנחנו יודעים מבחינת פגיעה בילדים.

<רחל טבת ויזל: מבחינת מערכת החינוך ונוער בגילאים המבוגרים יותר, לגבי השאלה מה יכול להשפיע: בשנים האחרונות מתבצע בכיתות י' הליך מבורך של חינוך תעבורתי, שהשנה שכללנו אותו ביחד עם משרד החינוך ומשרד התחבורה.

<רחל טבת ויזל: בכיתות י' הולכים ללמוד במהלך כל השנה חינוך תעבורתי.

<רחל טבת ויזל: זה לא חדש שלומדים חינוך תעבורתי.

<רחל טבת ויזל: החידוש יהיה בזה שבסוף השנה נעשה בחינה במתכונת של בחינת בגרות, שמי שיעבור אותה בציון של מעל 80 לא יידרש לבחינת תיאוריה.

<רחל טבת ויזל: זה יהיה תמריץ לילדים בכיתות הרלוונטיות לקראת הרכיבה, לקראת הנהיגה, להשקיע וללמוד ואז כל התכנים יהיו מותאמים לכל הנושאים האלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בכמה בתי ספר התוכנית הזאת פועלת?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה עדיין פיילוט.

<רחל טבת ויזל: יענה על זה מאוחר יותר מקס אבירם, ראש אגף זהירות בדרכים.

<רחל טבת ויזל: אנחנו מדברים על אלפי בתי ספר.

<רחל טבת ויזל: מבחינת ההיקף – הוא גדול מאוד.

<רחל טבת ויזל: הפיילוט של 500 כיתות – אלה הכיתות שבהן נבחנים בסוף.

יעקב מרגי: גברתי, אני רוצה לפתוח את הדיון.

יעקב מרגי: אמרי לי כמה דקות עוד את רוצה.

יעקב מרגי: תנסי להתמקד בנתונים העיקריים.

<רחל טבת ויזל: אני רוצה להתמקד בנושא של כל כלי הרכב הממונעים למיניהם הלא מרושיינים.

<יהודית גידלי: ללא רישיון.

<רחל טבת ויזל: ללא רישיון.

<רחל טבת ויזל: יש לנו בעיקר שלוש קבוצות: אופניים חשמליים, קורקינט חשמלי והוברבורד.

<רחל טבת ויזל: אני מדגישה, כולם מעל גיל 16.

<רחל טבת ויזל: חובת חבישת קסדה בקורקינט חלה תמיד, בהוברבורד אין בכלל חובת חבישת קסדה, ולגבי אופניים חשמליים – עד גיל 17.

יעקב מרגי: אם אני רואה ילד קטין מתחת לגיל 16 על הוברבורד- - -

<רחל טבת ויזל: זה לא חוקי בעליל.

יעקב מרגי: מאחר ולא ראיתי ילדים מעל גיל 16 על הוברבורד, יוצא שכל ההורים שרכשו הוברבורד לילדיהם הם עבריינים כלפי החוק וכלפי הילדים שלהם וחסרי אחריות.

יעקב מרגי: אני אומר בשידור: הורה שלא עומד בלחץ של הילד שלו ורוכש לו הוברבורד מתחת לגיל 16 הוא, אל"ף, עבריין, בי"ת, פושע כלפי האחריות ההורית שלו, וגימ"ל, חושף את הילד שלו לסכנות.

<רחל טבת ויזל: אדוני, אני רוצה להדגיש את מה שאתה אומר.

<רחל טבת ויזל: ערכנו סקר, דיברנו עם הורים שקנו אופניים חשמליים לילדים מתחת לגיל המותר.

<רחל טבת ויזל: 70% מן ההורים שקנו אופניים חשמליים לילדים מתחת לגיל המותר אמרו:

<רחל טבת ויזל: אנחנו יודעים שזה לא חוקי ובכל זאת קנינו.

<רחל טבת ויזל: יש כאלה שמדברים על לחץ חברתי, יש כאלה שאומרים שהם סומכים על הילד, כלומר זה מגיע מן הכיוון הזה.

<רחל טבת ויזל: קראנו לשבוע הבטיחות הזה "שבוע בטיחות בסימן של לקיחת אחריות אישית".

<רחל טבת ויזל: בתחום הזה אנחנו מדברים על אחריות הורית, חד-משמעית, אחריות של המחנכים, אחריות של מערכת החינוך, אבל בעיקר אחריות הורית.

<רחל טבת ויזל: אנחנו צריכים דרך מערכת החינוך, דרך תנועות הנוער להגיע גם לנוער וגם להורים, למי שמממן את כל הכלים המסוכנים מאוד האלה.

<רחל טבת ויזל: יש לנו נתונים גם על פציעות נוראיות.

<רחל טבת ויזל: יש יותר מ-60 ילדים פצועים קשה השנה, מעבר לילדים שנהרגו.

<רחל טבת ויזל: הפציעות הן בדרך כלל פציעות ראש, כי הם בלי קסדות.

<רחל טבת ויזל: אני מבקשת באמצעות אדוני והוועדה הזאת להגיע לאיזשהו מקום שקורא גם להורים, גם למחנכים, בצורה סדורה, לא להיכנע ללחץ החברתי, לקחת אחריות הורית, להדגיש את מה שמותר.

<רחל טבת ויזל: גם מעל גיל 16 יש כללים.

<רחל טבת ויזל: לוועדה הזאת יכולה להיות משמעות דרמטית מאוד בעניין הורדת פגיעה בילדים ונוער.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רצית להוסיף, אדוני.

<מקס אבירם: אני מנהל אגף זהירות בדרכים (זה"ב) במשרד החינוך.

<מקס אבירם: אני רוצה להתייחס לשני היבטים של מה שנעשה כאן.

<מקס אבירם: קודם כול לגבי כלי הרכב ללא רישיון.

<מקס אבירם: אני מקבל את זה: "ללא רישיון" ולא "לא מרושיינים".

<מקס אבירם: קודם כול, במשפט מפתח, אני רוצה לומר שכל מה שנעשה על ידי אגף זה"ב בהיבט של תוכניות, מינוי רכזי זה"ב, פעילות שנעשית מסביב לשעון במהלך כל שנת לימודים, קורה גם במוסדות של הכללי היהודי וגם במגזר הערבי.

יעקב מרגי: זה במגמת עלייה או במצב נתון קבוע וסטטי?

<מקס אבירם: זה במגמת עלייה.

יעקב מרגי: אתה יכול להציג לנו מה שאתה יודע לומר?

<מקס אבירם: לא הבאתי נתונים אבל אני יכול לומר בגדול.

<מקס אבירם: הגשנו למנכ"ל משרד החינוך תוכנית חומש בעניין של זה"ב, כאשר בשנתיים הקרובות אנחנו הולכים להקיף בשתי תוכניות מרכזיות: "עצמאים בשטח" בכיתות ה' ותוכנית "חינוך תעבורתי" בכיתות י', לקיבולת מרבית.

<מקס אבירם: זאת אומרת, אם היום ב"חינוך תעבורתי" לומדות 3,522 כיתות, כולל המגזר הערבי, בשנה הבאה כל שכבת הגיל: 4,250 כיתות בערך ילמדו את "החינוך התעבורתי", כאשר בהדרגה ב-5 השנים הקרובות אנחנו הולכים לעלות עד למקסימום את מספר התלמידים שייבחנו בבחינת התיאוריה בתום התהליך.

יעקב מרגי: אני שומע כל הזמן על בחינת התיאוריה.

יעקב מרגי: זה עוד לא יצא.

<מקס אבירם: זה יצא השנה, ב-12 ביוני, וכולל 15,000 תלמידים.

יעקב מרגי: במגזר הערבי שיעור הנפגעים גדול מחלקם באוכלוסייה.

יעקב מרגי: יש לכם קבוצת מיקוד?

יעקב מרגי: אתם מתייחסים בצורה ממוקדת?

<מקס אבירם: אנחנו מתייחסים גם בצורה ממוקדת.

<מקס אבירם: אנחנו מתייחסים בצורה הכי קדושה לעניין המגזר הערבי.

יעקב מרגי: פרט לקדושה, כמה שעות יותר לעומת המגזר היהודי?

<מקס אבירם: קודם כול, רצינו השנה לגרום לכך שכל תלמידי המגזר הערבי בשכבת כיתות י' ילמדו.

<מקס אבירם: לא הגענו לזה כי אנחנו מכשירים בהדרגה מורים לטובת העניין.

יעקב מרגי: השאיפה היא לכלול את כולם?

<מקס אבירם: השאיפה היא לכלול את כולם.

<מקס אבירם: היום יש סדר של כ-1,100 כיתות במגזר הערבי והבדואי שלומדות "חינוך תעבורתי".

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משטרת ישראל, המשרד לביטחון פנים, בבקשה.

<מאיר בן גל: אני סגן ניצב, ראש מדור תעבורה באגף התנועה.

<מאיר בן גל: אני מברך על הדיון בנושא חשוב זה.

<מאיר בן גל: זה נושא חשוב מאוד ומורכב, ואפילו טעון בקרב האוכלוסייה.

<מאיר בן גל: הבעיה עם הכלים החשמליים האלה, שהם התרבו בצורה שאין עליה שליטה בארץ.

<מאיר בן גל: הם נכנסים ככלי צעצוע אבל הם לא צעצוע, זה צעצוע מסוכן, זה כלי מסוכן.

יעקב מרגי: אני שואל שאלה שנכונה גם לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים וגם למשטרה, תוך כדי דיבור, וסליחה שאני מפריע לך.

יעקב מרגי: לאור זאת, הצעתם תיקוני חקיקה בנושא הזה?

<מאיר בן גל: אתייחס לזה.

חמד עמאר: אני מבקש לשאול אותו שאלה כי זה נוגע למשטרה.

חמד עמאר: מגיע פצוע בגיל 12 כתוצאה מרכיבה על אופניים חשמליים או על כל כלי אחר.

חמד עמאר: האם אתם נוקטים בצעדים כלשהם נגד המשפחה או שאתם נותנים לזה להמשיך הלאה?

<רחל טבת ויזל: יש סמכויות לפקחים, שצריך להתאים אותן.

חמד עמאר: האם המשטרה נקטה בצעדים נגד המשפחות האלה, נגד ההורים שקנו את הכלים לילדיהם?

<מאיר בן גל: אתייחס לשאלה בהמשך.

<מאיר בן גל: לגבי הכלים השונים: האופניים החשמליים נכנסו לארץ כצעצוע והפכו להיות כלי מסוכן מאוד; ההוברבורד שגם כן הגיע לארץ כצעצוע ללא שליטה ופיקוח, ללא תקן וללא תקנות, שבהמשך הוצמד לתקנות של הסאגוו'י.

<מאיר בן גל: היום ההוברבורד הפך להיות הובר-קר, כאשר מוסיפים לו עוד גלגל.

<מאיר בן גל: הוא הפך להיות מעין קורקינט של 3 גלגלים שאין עליו שליטה; הטרקטורון החשמלי שמגיע ל-40-50 קמ"ש ואין לו רישיון, הוא לא מחויב ברישוי ולא מחויב לגבי גיל ואין לו תקן לגבי מקום הרכיבה, גיל הרוכב והרישיון.

<מאיר בן גל: הסוגיות האלה, אם יש לו קסדה או לא צריך קסדה, על כל הדברים האלה אין פיקוח, אין תקנות, אין תקן שהמשטרה יכולה לטפל ולאכוף כנגדם; תוסיף לזה גם את הקלנועית, שהפך להיות רכב הסעות בכל המגזר הערבי בעיקר, שאמור להיות רכב שישמש אנשים מבוגרים לנסוע בתוך העיר והפכו אותם לרכבי הסעות והוסיפו להם עוד ועוד כיסאות, כי אין תקן לגבי אורך של קלנועית אז כל אחד יכול להוסיף לו ולהגיע לאיזה אורך של קלנועית שהוא רוצה.

<מאיר בן גל: אני יודע שהנושא הזה נמצא בתיקון חקיקה.

<מאיר בן גל: בנוסף לכל הכלים שציינתי יש את הרכב התפעולי, שאמור לפעול אך ורק בתוך שטח תפעולי מוגדר ומסומן.

<מאיר בן גל: עושים בזה שימוש רב מאוד.

יעקב מרגי: היום יורדים אתו מהמלון לחוף הים, חוצים כביש ראשי.

<מאיר בן גל: הוא גם יוצא מתוך השטח התפעולי בניגוד לתקנות.

<מאיר בן גל: חלקם הגדול של הכלים האלה הם ללא תקן, ללא תקינה וללא תקנות שבאמצעותן משטרת ישראל יכולה לתקוף את הנושא ולאכוף.

<מאיר בן גל: לגבי אופניים חשמליים, הנושא מוגדר ומוסדר.

<מאיר בן גל: השנה נרשמו כ-13,000 דוחות רק כנגד רוכבי אופניים חשמליים.

יעקב מרגי: השאלה אם זה בגלל שהם נוסעים על המדרכה או על הכביש או בגלל שהם קטינים.

<מאיר בן גל: בגלל העבירות שהם מבצעים.

יעקב מרגי: מאחר והדיון הוא על בני נוער, אני רוצה לדעת לגבי קטינים האם האכיפה מוגברת.

יעקב אשר: פילוח של סוג העבירה.

<מאיר בן גל: סוגי העבירות הם כדלקמן: התנהגות ייחודית לרוכבי אופניים, אי ציות לרמזור, אי ציות לתמרורים, אי מתן זכות קדימה להולך רגל, מעבר בין נתיבים, פנייה שלא כחוק ועוד ועוד.

יעקב מרגי: אכיפה על רכיבה ללא רישוי מתחת לגיל אין לך.

<מאיר בן גל: אין צורך ברישוי לגבי אופניים חשמליים.

<מאיר בן גל: לגבי גיל – עד לא מכבר מי שרכב על אופניים חשמליים מתחת לגיל 16 – זה היה הזמנה לבית המשפט.

<מאיר בן גל: לאחרונה הנושא תוקן ומדובר על קנס של 1,000 שקל למי שרוכב מתחת לגיל.

<מאיר בן גל: עשרות דוחות ניתנו בנושא הזה רק בשנה האחרונה, כולל זימון ההורים.

<מאיר בן גל: לגבי השאלה של אדוני, חבר הכנסת עמאר, אופניים לא מופיעים בחוק הפלת"ד.

<מאיר בן גל: כל תאונה באופניים על המדרכה של אדם שמגיע לבית החולים לא נחקרת כתאונת דרכים, ומכאן הבעיה.

<מאיר בן גל: האופניים לא מחויבים בביטוח על פי פקודת הביטוח.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אתם רשות אכיפה, אני לא יכול לבוא אליך בטענות.

חמד עמאר: אבל אנחנו יכולים לתקן.

יעקב מרגי: אני רוצה להיות פרקטי.

יעקב מרגי: נציגי משרד התחבורה נמצאים אתנו?

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי, את שומעת את הדברים.

יעקב מרגי: על הדרך, יש תוכניות גרנדיוזיות לשלל הרכבים, מה שנעשה בתשתיות בשנים האחרונות – כולנו מצדיעים, כולנו מרגישים, רכבות – הכול בסדר.

יעקב מרגי: עכשיו הדיון שלנו הוא על בני נוער ועל הכלים הללו.

יעקב מרגי: את שומעת את המצוקה האמיתית.

יעקב מרגי: אנחנו כבר יותר מעשור מתמודדים עם הכלים האלה.

יעקב מרגי: לא ייתכן ששום יוזמת חקיקה, שום תיקון תקנות, שום הוראות מן הסוג הזה לא הגיעו.

יעקב מרגי: יש לנו פצועים.

יעקב מרגי: נציגי משרד הבריאות נמצאים אתנו?

יעקב מרגי: הם יוכלו לתת לנו סקירה מה קורה ומה התוצאות של ההפקרות הזאת.

יעקב אשר: אני רוצה לחדד את הדברים.

יעקב אשר: יש כל מיני תקנות שהגיעו, וזו בוודאי התשובה שהיית אומרת כרגע, בין היתר, וזה בסדר.

יעקב אשר: הבעיה היא שזה הכול סתימות חלקיות, טלאים.

יעקב אשר: אין עבודת מטה וגם אין רצון של משרד התחבורה ומשרד המשפטים לנסות לעשות רישוי מינימלי.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: לך יש רזומה בסוגיה הזו.

יעקב אשר: אני יושב-ראש ועדת בטיחות בדרכים.

יעקב אשר: בדיוק דיברנו על זה מקודם.

יעקב מרגי: יישר כוח.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

<עינת סגל: אני מנהלת אגף הנדסה ותקינה באגף הרכב במשרד התחבורה.

<עינת סגל: אתחיל דווקא מן הדבר הכואב שהעליתם לקראת הסוף, בנושא הרישוי.

יעקב מרגי: אתם מודעים לכך שלגבי אופניים חשמליים, היצרן שולח את הכלים עם מהירות מוגבלת ואז במחסן של היבואן בארץ עושים שינויים בכלים?

יעקב מרגי: אפילו המוכר מייעץ לקונה: אתה יכול לשפר את המהירות על ידי שתעשה את הפעולות האלה והאלה.

יעקב מרגי: אתם מודעים לזה?

<עינת סגל: אנחנו מודעים לזה.

<עינת סגל: אתחיל מכך שכן מתקיימת עבודת מטה רחבה שמתייחסת – הזכירה כאן עו"ד רחל טבת ויזל שלושה סוגי כלים.

<עינת סגל: יש הרבה יותר, ויש כאלה שאנחנו לא מכירים ולא יודעים עוד מה ייכנס.

<עינת סגל: עבודת המטה מגדירה קריטריונים לאזורי תנועה, כלומר לאיזה כלי מותר לנסוע על מדרכה, לאיזה כלי מותר לנסוע על שביל אופניים, לאיזה כלי מותר לנסוע על כביש, ובנוסף, הקריטריונים הטכניים שלו: מי מפקח בכל אזור תנועה, מי הרגולטור שאחראי על הכלי, מי הרגולטור שאחראי על התשתית וכולי.

יעקב מרגי: אתם מתייחסים גם ל"מי"?

<עינת סגל: כן, מי ומה, מי אחראי לפקח ומי אחראי על התשתית.

יעקב מרגי: ומי רוכב על מה?

<עינת סגל: גם, כנ"ל, לכול, מקצה אל קצה.

<עינת סגל: אומרים איזה ניסיון צריך, איזו הכשרה צריך.

יעקב אשר: גם קלנועית וטרקטורון?

יעקב אשר: או שירדתם גם לכלים שהם נשוא הישיבה?

<עינת סגל: התחלתי ואמרתי שזה כל הכלים ללא רישיון, גם כאלה שאנחנו אפילו לא מכירים.

<עינת סגל: שלושה כלים הם אלו שמוכרים כרגע אבל אני מתייחסת לכלל הכלים, כולל חד-אופן.

<עינת סגל: לצורך העניין, נתרכז לרגע באופניים חשמליים.

<עינת סגל: ההמלצה שלנו היא קודם כול שכן יהיה סוג של הכשרה.

<עינת סגל: המדיניות היא לא לעשות רישיון ככלי רכב, רישיון גם לרכב וגם לרוכב ככלי רכב, אבל לאור האמירה שלך, חבר הכנסת יעקב אשר, בדיון הקודם, על הצורך לבחון סוג של רישיון ורישום-לייט, בחנו את הנושא.

יעקב אשר: יש עבודת מטה על זה?

<עינת סגל: כן, יש.

<עינת סגל: זה עוד לא אושר על ידי המנכ"לית, לכן אני לא מפרטת את מה שעושים.

יעקב מרגי: הוברבורד בכלל על הכוונת שלכם?

<עינת סגל: הוברבורד הוא על הכוונת והוצאנו עכשיו חקיקה לגבי חבישת קסדה.

יעקב מרגי: וגיל סף?

<עינת סגל: מגיל 16 ואילך.

<רחל טבת ויזל: הגיל הוא כבר היום 16 בחוק.

יעקב מרגי: מה באשר לאכיפה?

<עינת סגל: אכיפה – זה משטרת ישראל.

<עינת סגל: דרך אגב, הבנו שההיבט המשמעותי ביותר הוא האכיפה.

<עינת סגל: באמת מדובר כאן בבעיה של חינוך וערכים.

יעקב מרגי: מאחר ואלה קטינים לא רוצים לרשום להם רישום פלילי או עבירות תנועה, אבל קנס כואב שיוטל על ההורים שלהם ירתיע.

<עינת סגל: נכון.

<עינת סגל: הבנו שעניין האכיפה מהותי מאוד כדי שהאכיפה תהיה אפקטיבית כי היום היא לא אפקטיבית, גם כשיש את הפקחים וכולי.

<עינת סגל: לכן הרמנו את הכפפה ואמרנו: בואו נחשוב על פתרון יצירתי, כן לזהות את הכלי עם הרוכש כדי שבמקרה שמישהו עושה עבירה ניתן יהיה לקנוס אותו.

יעקב מרגי: זה בדיוק לא לרצות לעשות כלום כי צריך להתחיל לחקור.

יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה.

יעקב מרגי: אולי אני טועה, אולי לא הבנתי אותך נכון.

יעקב מרגי: המצב הנתון עכשיו: פקח, שוטר, מצדי תסמיכו בחוק מי שתרצו, רואה קטין על הוברבורד ומטיל עליו קנס.

יעקב מרגי: למה צריך להוכיח את העבירה?

<ישראל סלע: איך הוא יכול להטיל קנס?

<ישראל סלע: איך תתפוס אותו?

יעקב מרגי: סליחה, יש לו תעודת זהות, או שידרשו ממנו להביא תעודת זהות של ההורים שלו.

יעקב מרגי: אם ילד זורק אבן ושובר חלון בבית ספר ותפסו אותו, מייד קוראים להורים שלו ויש חובת נזק.

יעקב מרגי: למה פה אנחנו משחקים אחרת?

יעקב מרגי: אתה צודק, זה קשה, נכון, אבל למה צריכה להיות חובת הוכחת רכישה?

יעקב מרגי: יש כרגע קטין על כלי שאסור לו לנסוע עליו.

<עינת סגל: לא הוכחת רכישה.

<עינת סגל: דיברתי קודם כול על האופניים החשמליים.

<עינת סגל: הוברבורד זה לחוד.

<עינת סגל: האופניים החשמליים, היות ורוכב אופניים יכול לברוח, צריך לזהות את הרכב עם האדם.

<עינת סגל: מי שרכש כלי, כפי שאתה רוכש רכב ואתה עושה עבירה – דרך הרכב ניתן להגיע לאדם שעשה את העבירה.

<עינת סגל: לא הרכב עשה את העבירה אלא הרוכב או הנוהג.

<עינת סגל: זאת הסיבה שאנחנו רוצים לבצע את הרישום הזה, שלמעשה קושר את הרוכש, את בעל האופניים, שיכול להיות הדוד, האבא או הסבא.

יעקב מרגי: זה מסבך את העניינים.

יעקב מרגי: אופניים עוברים מיד אל יד בין חברים.

יעקב מרגי: זה מסבך את העניין לאי אכיפה.

יעקב מרגי: לא הייתי מקנא במשטרת ישראל עכשיו, כאשר הגיע פצוע מתאונה באופניים לחדר מיון בבית החולים ועכשיו הם צריכים להתחיל לעקוב מי רכש.

<עינת סגל: לא כך.

<עינת סגל: דרך תהליך הרכישה בעצם משייכים את האדם לאופניים.

יעקב אשר: להיפך, כי כך האופניים מקבלות איזשהו מספר ויש מישהו שאחראי על המספר הזה.

<עינת סגל: מספר רישוי.

חמד עמאר: אתם רוצים ללכת על מספר רישוי?

חמד עמאר: אתם התנגדתם מאוד לנושא של רישוי.

<עינת סגל: אנחנו עדיין מתנגדים.

<עינת סגל: דיברתי על רישום-לייט שיהיה לא על ידי משרד התחבורה.

יעקב אשר: אנחנו מדברים על רישוי-לייט.

יעקב אשר: בתוך הרישוי יהיה גם רישום.

<עינת סגל: יש רישיון רכב ויש רישיון נהיגה.

יעקב מרגי: בדיון הקודם דיברנו על תוצאות מבחן פיז"ה, על אוריינות ומיומנויות של תלמידי ישראל, שבהם לא מדובר בדיני נפשות.

יעקב מרגי: את מדברת על רישום-לייט וכל מיני פטנטים.

יעקב מרגי: אנחנו כעת מודאגים מתוצאות שהן פוגעניות בנפש:

יעקב מרגי: אם זה הרוגים, אם זה פצועים פיזית.

יעקב מרגי: במשך שנים זה עולה למשק הון תועפות, פציעות בגוף ובנפש של ילדים, עם השלכות רוחב שהן גם משפחתיות.

יעקב מרגי: זה לא מקום לפתח את הנושא על הוויכוח הפילוסופי.

יעקב מרגי: לא סתם קפצתי ואמרתי: איך אתחיל לחפש שיוך?

יעקב מרגי: אנחנו הרי יודעים מה העניין.

יעקב מרגי: כרגע צריך להרתיע.

יעקב מרגי: אין לנו עניין לרשום דוחות או להפליל אף אחד.

יעקב מרגי: יש לנו עניין להרתיע ולצמצם את מספר הנפגעים וצריך לחשוב איך לעשות את זה בצורה הכי פשוטה ופשטנית.

יעקב מרגי: להתחיל לחפש עכשיו, להתפלפל משפטית וחוקית – זה לא יהיה.

<עינת סגל: זה לא להתפלפל.

<עינת סגל: אני מדברת על סוג של רישיון.

<עינת סגל: כמו לרישיון רכב אבל בדרך אחרת.

חמד עמאר: למה ההתנגדות לרישוי?

יעקב אשר: הם פוחדים מרגולציה, משרד המשפטים ומשרד התחבורה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אנחנו פשוט לחוצים בזמן.

יעקב מרגי: אני שמח שיש איזה כיוון, שיש עשייה.

יעקב מרגי: אקרא לכם לעשות את זה, נביא את זה בסיכום.

יעקב מרגי: אני לא יודע מה תעשו, אני לא בא להחליף לכם, וגם בדיון של שעה אי אפשר למצות את הכול, אבל באמת אקרא לכם להביא תוצאות שירתיעו גם הורים, גם בני נוער, שיבינו את חומרת הסכנה, ואם הם לא יבינו בדרך הקלה הם יצטרכו להבין בדרך הקשה, של קנסות כספיים כבדים.

יעקב מרגי: אם צריך לעשות חקיקה שתכביד על המשווקים, עם הוראות, עם ביצוע, ואם צריך הכשרה אז יש לעשות הכשרה.

יעקב מרגי: צריך להכביד את היד הקלה הזאת כלפי כל הכלים.

יעקב מרגי: כפי שאמרו כאן, אם נכביד בעניין ההוברבורד, תתכוננו, היצרנים חושבים מהר יותר ממה שאנחנו פועלים.

<עינת סגל: עוד משהו קטן לגבי נושא החינוך התעבורתי במשרד החינוך.

<עינת סגל: אנחנו מברכים על זה ואפילו מתכוונים, אנחנו בשיתופי פעולה איתם, לראות איך אנחנו משתמשים בזה כתנאי לרכיבה על אופניים חשמליים.

יעקב מרגי: ומה עם חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים?

<עינת סגל: זה גם.

יעקב מרגי: זה בעבודה?

חמד עמאר: מתי זה יבוא לכנסת?

<עינת סגל: אני לא יודעת.

יעקב מרגי: נתייחס לזה בסיכום.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מדברים על כלי נסיעה מונעים, אבל גם באשר למשטרה, יש לנו הרבה צעירים ללא רישיון נהיגה והם נוהגים ברכבים לכל דבר, לא רק אופניים חשמליים וקורקינט או כלי אחר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: על זה עוד לא דיברנו, והם גם מעורבים בתאונות דרכים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא רואה אכיפה בנושא הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האכיפה שם היא אולי מקרית, כי אולי במקרה הנער עבר ליד מחסום משטרתי או ליד השוטר.

<מאיר בן גל: ממש לא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן התחלתי ואמרתי שלא דיברנו על זה אבל אנחנו צריכים להתייחס גם לזה, שגם זה יכול לגרום לפגיעה קשה מאוד, כי הוא יכול להזיק לא רק לעצמו אלא גם יכול לדרוס אחרים ולהיות מעורב בתאונה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לגבי הנושא שעליו אנחנו דנים פה, היום האופניים החשמליים והקורקינט הם לא צעצוע, הם לא ספורט ולא משחקים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם כלי תחבורה לכל דבר, הם עוברים מעיר לעיר ומגיעים לכל מקום, וגם ההורים שקונים את הכלים לילדיהם- - -

יעקב מרגי: גם הקלנועיות של הנכים, לעתים עושים להם שדרוג – אני מכיר מישהו שעושה עם הקלנועית גם הובלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כשבתי הספר רחוקים נותנים לילדים את הכלים כדי שההורים לא יצטרכו להסיע אותם מבית הספר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אנחנו רואים את התופעה יותר ויותר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מספרם גדול פי כמה מאשר היכולת של הרשויות המקומיות להכין מסלולים לאופניים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם נמצאים בכל מקום, גם על המדרכה, גם בכביש ובכל מקום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שחסר היום זה אכיפה אינטנסיבית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חבר בוועדת הכלכלה, הייתי שותף בחקיקה ואני מכיר אותה, אבל כל עוד האכיפה לא מבוצעת אז הוספנו עוד כמה דפים בתוך ספר החוקים.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב-ראש.

מסעוד גנאים: הדיון הזה חשוב מאוד.

מסעוד גנאים: אני מודה תחילה לחברי חמד עמאר, לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ולכל העמותות העוסקות בעניין בטיחות הילדים שלנו והסביבה.

מסעוד גנאים: אין יותר מסוכן מהשטח האפור הלא מוגדר, אין יותר מסוכן ממנו.

מסעוד גנאים: אנחנו עדים בכל יום להתפתחויות טכנולוגיות של אמצעי תנועה ונסיעה, שבסוף אתה רוצה להגדיר אותם, לקבוע סטנדרטים לרישיונות, איך לרכוש אותם, ולקבוע עונשים להרתעה.

מסעוד גנאים: שני הדברים האלה, אנחנו לא מגיעים אליהם.

מסעוד גנאים: בהתחלה חשבתי שאופניים חשמליים, קורקינט, הוברבורד, כל הדברים האלה קיימים אולי במרכז הארץ אבל לא אצלנו, אבל כל יום אני רואה שהם מתרבים.

יעקב מרגי: אין גבולות בזה.

מסעוד גנאים: הם מסוכנים מאוד, נוסעים איפה שהם רוצים, מתנגשים בבני אדם וברכבים.

מסעוד גנאים: הם חושבים שכולם צריכים להתחשב בנער שרוכב על ההוברבורד, שאתה תזוז והוא יעבור.

יעקב מרגי: אני תמיד נותן לו זכות קדימה כי אני לא יודע מה יקרה אם לא אתן לו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לך ברירה אחרת?

מסעוד גנאים: בכל יום אנחנו שומעים על תאונה, על ילדים שנפגעים.

מסעוד גנאים: וממילא לצערי הרב, ואנחנו עדים לכך, כפי שאמר חמד עמאר שמכיר את הדברים, הפורענות אצלנו בכבישים היא איומה, בתוך הכפרים ובתוך הערים.

מסעוד גנאים: אנחנו עדים לסכנות הללו.

מסעוד גנאים: אז בואו נוסיף גם את הכלים החדשים האלה לאכיפה.

מסעוד גנאים: צריך לעשות גם חינוך להורים, להגביר את התודעה של ההורים.

יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, באמת בקצרה, אני עוסק בעניין הזה הרבה.

יעקב אשר: שמעתי באחת הישיבות שערכתי מאחד מבתי החולים, אחד הרופאים במחלקה הנוירוכירורגית לילדים סיפר לנו על התוצאות של הכלים האלה.

יעקב אשר: אדוני, קלעת בנקודה הזאת בהתחלה.

יעקב אשר: היום עובדים על כל מיני סתימות – פה מגיעה תקנה, כאן מגיעה תקנה, פה מגיעה אכיפה, עכשיו נושא הפקחים, שהוא דבר חשוב מאוד שהחל רק עכשיו וכולי.

יעקב אשר: אני חושב שהכול מתחיל בזה שצריך קודם כול שתהיה הגדרה לכלים האלה.

יעקב אשר: הכלים האלה הם לא כלי רכב, זה נכון, לגבי זה משרד התחבורה ומשרד המשפטים "עומדים על הרגליים האחוריות".

יעקב אשר: אפשר לקרוא להם כלי נסיעה זעירים ואז כל הכלים האלה ייכללו באכיפה, כולל הפתעות שיבואו אלינו מאיזה יצרן ממקום אחר.

יעקב אשר: אדוני, דיברנו לא על לימודי תיאוריה כפי שלומדים כדי להוציא רישיון לרכב, אלא הדרכה מסוימת של 4–5 שעות שחייבים לעבור לפני שקונים את הכלים.

יעקב אשר: בלי שאתה בא עם זה לחנות לא מוכרים לך את הכלים.

יעקב אשר: דבר שני, רישוי של כלי-הרכב בצורה כזו או אחרת, לייט, אין בעיה.

יעקב אשר: אני לא רוצה רגולציה.

יעקב אשר: אגב, מרכז השלטון המקומי נתן אפילו הסכמה מלמעלה על כך שהרשויות המקומיות יעזרו בנושא הרישוי כדי שלא יצטרכו לפתוח עוד סניפים של משרד התחבורה.

יעקב אשר: אפשר לעשות את זה, זה בידיים שלכם.

יעקב אשר: תבואו עם תוכנית מתכללת על הכול, שתכלול בתוכה גם אכיפה, גם ביטוח.

יעקב אשר: אין ביטוח למי שנוסע על אופניים חשמליים, אין ביטוח למי שנוסע על כלים אחרים.

יעקב אשר: חברות הביטוח מקסימום סוחטות כספים גדולים.

יעקב אשר: הם לא יכולים להיכנס להסדרים קיימים.

יעקב אשר: חייבים פעם אחת ולתמיד לעשות רישוי-לייט, לא רישום-לייט אלא רישוי-לייט לכל הכלים האלה, שהם נורא קטנים, נורא חביבים, אבל הם הורגים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד הבריאות, יש לך נתונים למסור לנו?

<מירי כהן: אדבר בקצרה כי אני מבינה שאנחנו ממהרים מאוד.

<מירי כהן: אני מנהלת שירותי הצלה ועזרה ראשונה במשרד הבריאות.

<מירי כהן: לפי הנתונים שלנו, ואנחנו אוספים נתונים לגבי פצועים מכל בתי החולים, אני מדברת כרגע על המאושפזים, כלומר לא על אלה שמגיעים לחדר מיון לאחר שנפצעו קל, טופלו וסובלים משברים וכולי אלא על אלה שבאמת נפצעו ונצרכים לטיפול, פצועי ראש וכולי.

<מירי כהן: רק במחצית הראשונה של שנת 2017 מתחת לגיל 16 נפצעו ואושפזו 65 רוכבי אופניים חשמליים, שזה 25% מכלל רוכבי האופניים החשמליים.

<מירי כהן: כפי שאמרתי, אותם בני נוער שנפצעים בכביש – יש כאן מצב אבסורדי, כי מצד אחד מגיל 16 מותר להם לרכוב על אותם כלים חשמליים, ומצד שני הם חייבים לנסוע לכביש.

<מירי כהן: מבחינתי זה לשלוח אותם לשדה הקרב.

<מירי כהן: אני כנהגת מיומנת עם ניסיון רב פוחדת פחד מוות לרכוב באופניים בכביש לצד מכוניות.

יעקב אשר: יש לך נתונים על הוברבורד?

<מירי כהן: אני לא מדברת על הוברבורד.

<מירי כהן: אין לי הפרדה כאן.

<מירי כהן: לשלוח אותם לנהוג בכבישים עצמם, לצד כל הרכבים, כשאין להם שום מיומנות, שום ניסיון ושום הכשרה לדעתי זה פשוט לשלוח אותם לשדה הקרב בלי שום הגנה.

<רחל טבת ויזל: לומדים את זה בכיתה י' במסגרת "החינוך התעבורתי".

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: צביקה באר מ"אור ירוק", בבקשה, בקצרה.

<צביקה באר: צהרים טובים.

<צביקה באר: תודה על הדיון החשוב.

<צביקה באר: אנחנו רואים שנה חמישית של עלייה במספר הנפגעים, בעיקר ההרוגים.

<צביקה באר: אנחנו בודקים מה ניתן לעשות ומה חשוב לעשות.

<צביקה באר: אנחנו מדברים על סלילת שבילי אופניים ותחזוקה שלהם.

<צביקה באר: הפיתוח של השבילים – אנחנו רואים הרבה מאוד שבילים שלא מתוחזקים על ידי הרשויות המקומיות.

<צביקה באר: חשוב מאוד לטפל בזה.

<צביקה באר: הגברת האכיפה – אכיפה אמיתית.

יעקב מרגי: אתה יודע לומר לנו כמה רשויות מבין כלל הרשויות המקומיות יש בהן שבילים לרכיבת אופניים?

יעקב מרגי: זה הולך בד בבד עם החוזק הסוציו-אקונומי של הרשות.

יעקב מרגי: עניתי במקומך כדי לחסוך זמן.

<צביקה באר: תודה רבה.

<צביקה באר: כפי שאמרו כאן, רישום ורישוי – לייט או לא לייט – שיהיה מוסדר וברור.

<צביקה באר: אנחנו מדברים על חובת חבישת קסדה.

<צביקה באר: שר התחבורה והבטיחות בדרכים הצהיר לפני כמה שנים שנושא הקסדה יוסדר בחוק.

<צביקה באר: עברו הרבה מאוד שנים וזה לא קרה עדיין.

<צביקה באר: אנחנו יודעים שקסדה מצילה חיים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: המועצה לשלום הילד, בבקשה.

<רחלי הכהן: אני רוצה להוסיף עוד כמה נתונים שהגיעו אלינו ממשרד הבריאות לגבי פניות של ילדים לחדרי מיון עקב תאונות דרכים שהיו מעורבים בהן אופניים וקורקינט חשמליים.

<רחלי הכהן: רק בשנת 2016 היה גידול של 15% במספר הילדים שהופנו לחדרי מיון, מספר שהגיע ל-1,796.

<רחלי הכהן: רק לציין שכל עוד מסתכלים על 6 השנים האחרונות יש עלייה של 444%.

<רחלי הכהן: בשנת 2011 היו רק 374 ילדים.

יעקב אשר: כי אז לא היו הרבה אופניים חשמליים.

יעקב אשר: זה רק אומר מה יקרה בעוד 5 שנים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נפתלי דרעי ממועצת תנועות הנוער, בבקשה.

<נפתלי דרעי: בקצרה בגלל קוצר הזמן, אומר שתנועות הנוער עוסקות בנושא זהירות בדרכים, שמירה על חיים וכל מה שקשור במלחמה בתאונות דרכים.

<נפתלי דרעי: וחשוב יותר, עם כניסתה של רחל טבת-ויזל לתפקיד מנכ"לית הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים נפגשנו לפני 3 חודשים והחלטנו ביחד להפוך את זה לנושא ליבה בעיסוק של תנועות הנוער.

יעקב מרגי: אני מצדיע לכם.

<נפתלי דרעי: זה יהפוך להיות לנושא מרכזי החל משנת הפעילות הנוכחית לכל הגילאים, מכיתה ד'.

<נפתלי דרעי: אנחנו שומעים על זה"ב מכיתה י'.

<נפתלי דרעי: אני חושב שהטיפול צריך להיות מגיל צעיר.

<נפתלי דרעי: אנחנו רואים ילדים בני 11, 12, שרוכבים על הכלים האלה.

<נפתלי דרעי: לא צריך לחכות עד כיתה י' כדי להתחיל ללמד את זה.

<נפתלי דרעי: אנחנו מתכוונים לעסוק בזה מכיתה ד' ועד י"ב באופן רצוף לאורך כל השנים, זה יהיה נושא ליבה שנעסוק בו.

<נפתלי דרעי: לשמחתי אנחנו זוכים לאוזן קשבת ברשות הלאומית לבטיחות בדרכים ועל כך תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לכולם.

יעקב מרגי: בשעה האחרונה הצפנו את הנושא כדי להגביר את המודעות.

יעקב מרגי: אני רוצה להודות לחבר הכנסת חמד עמאר שמוביל את היום הזה, לחברי הכנסת שהשתתפו בדיון ולכל האורחים שתרמו לדיון.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לממשלה לחוקק בהקדם את חוק הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

יעקב מרגי: הוועדה עוקבת בדאגה אחר שיעור הנפגעים וההרוגים בתאונות דרכים במגזר הערבי, שהוא בשיעור גדול מחלקו באוכלוסייה.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשטרת ישראל, למשרד לביטחון פנים, למשרד התחבורה ולמשרד המשפטים להתכנס כולם ביחד ולחוקק את החוקים הנדרשים, תוך כדי התאמה לכל כלי התחבורה הזעירים שנמצאים היום בפעולה בחברה הישראלית.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך להמשיך לתגבר, להעצים ולהתאים את החינוך לבטיחות בדרכים.

יעקב מרגי: אני קורא לכם אפילו לבצע הדרכות יזומות על כלים שנמצאים בשימוש בקרב בני הנוער.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.