ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 504, 2017-11-27 12:10

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 27 בנובמבר 2017, ט' בכסלו תשע"ח.

יעקב מרגי: הנושא – פירוט בינוי 1,000 כיתות לימוד בירושלים ב-1 מיליארד ₪.

יעקב מרגי: אני אומר לכם למה זימנו את הדיון הזה.

יעקב מרגי: קודם כול כבוד הוא לנו שראש העיר מכבד את הוועדה בנוכחותו.

יעקב מרגי: אני חושב שזה לא מובן מאליו.

יעקב מרגי: גם אם הוא היה שולח לנו כל איש מקצוע מהעירייה.

יעקב מרגי: אני חושב שראש העיר שם את הסוגיה הזו של בינוי של בתי ספר, כיתות בירושלים.

יעקב מרגי: אני לא אטעה אם אומר, בראש סדרי העדיפויות שלו ואני חושב שזה מהלך נכון, חכם, צודק, כלכלי מכל הבחינות.

יעקב מרגי: אני לא זוכר את הסכומים המדויקים.

יעקב מרגי: לחשוב על זה שעיריית ירושלים משלמת שכירויות בשווי כ-100 מיליון ₪ - - -

ניר ברקת: ועוד 40 מיליון שיפוצים כל שנה על מבנים לא עירוניים.

יעקב מרגי: אני חושב שזה דבר שהוא צריך להיעלם מן העולם.

יעקב מרגי: שוב, תוכנית כלכלית נכונה, אומץ נדיר במחוזותינו להיכנס למהלך כזה של הלוואה בסדר גודל של 1 מיליארד ₪.

יעקב מרגי: נכון שיהיה שיפוי של המשרד על חלק מזה.

יעקב מרגי: זימנו את הדיון כדי לראות מעבר לכותרות שלי, אין ספק שמשרד הפנים גם עשה מהלך לא מובן מאליו.

יעקב מרגי: שר הפנים, הרב אריה דרעי, אני חושב שהוא עשה מהלך גם לא מובן מאליו, באמת מהלך אמיץ וציבורי בקטע הזה, לאשר לעירייה כמו עיריית ירושלים מיליארד ₪ כדי שתוביל מהלך.

יעקב מרגי: אני חושב שזה שינוי תפיסה גדול.

יעקב מרגי: לי אין ספק כפי שאמרתי, שמשרד הפנים לא היה מאשר הלוואה כזו בלי שהייתה תוכנית סדורה ומסודרת.

יעקב מרגי: אני חייב לציין שחלק חשוב מזה שהיום הדיון נמצא כאן, זה בזכות ידידינו חבר הכנסת הרב מוזס שביקש באמת לראות איך זה בא לידי ביטוי, אז אני מציע אחרי דברי הפתיחה שלי לתת לראש העיר גם להציג את המצגת, גם לומר את דברו ונפתח דיון אחר כך, נשמע את משרדי הממשלה ואת האורחים שלנו.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני ראש העיר.

ניר ברקת: תודה רבה כבוד היושב ראש, חברי כנסת נכבדים, סגן ראש העיר, צביקה, שנמצא איתנו כאן.

ניר ברקת: ברשותכם, אני רוצה להתחיל עם האתגר.

ניר ברקת: האתגר מדבר על כך שבירושלים נכון להיום חסרות לנו 4,000 כיתות לימוד תקניות לילדי ירושלים.

ניר ברקת: רק לסבר את סדר הגודל, תכפילו את זה בממוצע ב-25-30 ילד בכיתה, אנחנו מדברים על למעלה מ-100,000 תלמידים בירושלים שלומדים בכיתה לא תקנית.

ניר ברקת: אני לא יודע אם אתם מבינים את סדר הגודל של האתגר.

ניר ברקת: בתל אביב יש 50,000 תלמידים.

ניר ברקת: יש לנו פי שניים יותר תלמידים שאין להם כיתה תקנית והתופעה הזאת היא תופעה יחודית.

ניר ברקת: היא קיימת במקומות אחרים אבל היא ייחודית בהיקפים שלה לעיר ירושלים.

ניר ברקת: ממה היא נובעת?

ניר ברקת: היא נובעת מסדרה של כשלים אסטרטגיים מערכתיים של מדינת ישראל ועיריית ירושלים לדורותיה, אחד, היעדר תקצוב.

ניר ברקת: היום הגידול הטבעי בעיר ירושלים מחייב כ-185 כיתות חדשות כל שנה.

ניר ברקת: התקצוב בשנים קודמות היה סביב ה-80-90-100 והפער הזה הלך וגדל.

ניר ברקת: בעצם האחריות של המדינה היא לבנות את הכיתות במאה אחוז מהתקציב.

ניר ברקת: מה שאני עשיתי כראש עיר, התחלנו לתת פתרונות זמניים עד שיהיה לנו פתרון מלא לכיתות מלאות, והשכירויות צמחו בהיקפים עצומים.

ניר ברקת: אנחנו היום שוכרים כ-1,500 כיתות לימוד לצד בנייתן של מנ"דים לא מבוטלים שהיו בעבר, שיש לנו עדיין, ואני אמרתי שלזה אי אפשר יותר להסכים.

ניר ברקת: לפני ארבע שנים, אחרי שהבנתי שנה אחרי שנה שאנחנו מטורטרים בין האוצר לבין משרד החינוך, משרד החינוך אומר, ירושלים צריכה לקבל תקצוב בנפרד, משרד האוצר אומר, תקבלו את המנה שלכם מהפול של משרד החינוך, וככה ירושלים במקום לקבל יתרון, בעצם היה לה חסרון יחסית לערים אחרות והפערים האלה הלכו וגדלו.

ניר ברקת: אני הקמתי לפני ארבע שנים מנהלת כיתות לימוד.

ניר ברקת: באתי למנכ"ל ולחברי ההנהלה ואמרנו, חברים, אי אפשר להמשיך ככה.

ניר ברקת: חלק מהכשלים הם גם כשלי מערכת עיריית ירושלים שלא ידעה לבנות בהיקפים גדולים, גם כי לא היה תקציב וגם בירוקרטיות ולוגיסטיקות ומורכבות מאוד גדולה במזרח העיר, בחרדי וכו', והרמנו יכולות שלא היו לנו בעבר.

ניר ברקת: היום המערכת העירונית, מוביל אותה המנכ"ל ומנהל מנהל חינוך, אביב קינן שנמצא איתנו כאן, יחד עם חברת מוריה ומשכ"ל ומערכות נוספות.

ניר ברקת: הקיבולות שאנחנו יודעים היום להיכנס, לסדר גודל של 1,000 כיתות בשנה.

ניר ברקת: באנו ואמרנו שאם משרד החינוך לא יודע לתת לנו מענים ושולח אותנו לאוצר, והאוצר לא יודע לתת לנו מענים, שולח אותנו לחינוך, בואו נרים את זה, כי מסתבר שכלכלית אם אנחנו מקבלים מיליארד שקל מהבנקים, בסוף אנחנו יודעים לבנות יותר כיתות לימוד ולשלם פחות קרן וריבית מאשר שכירויות ולטובת עניין שיפוצים.

ניר ברקת: באנלוגיה אני אקח משכנתא, ניבנה בעצמנו במקום לשלם שכירויות בהיקפים יותר גבוהים.

ניר ברקת: התמה הזאת, בעצם בנינו מערכת שהיום יודעת, קיבלנו, ואני רוצה פה לנצל את המעמד הזה ולהודות לשר דרעי שהפגין באמת שאר רוח, נכנס לפרטים, כיוון שהבקשה שלנו לקבל מיליארד שקל מהבנקים היא לא בקשה סטנדרטית.

ניר ברקת: לא עשו את זה לפנינו.

ניר ברקת: נדרשנו להסתכל, לתת מענים מקצועיים למנכ"ל, למשרד הפנים ולכל הגופים.

ניר ברקת: משרד הפנים הוא הרגולטור שלנו, ואכן בסופו של דבר אושרה לנו הלוואה ואני מייד אתן לכם את התוצאה של ההלוואה, כי זה לא בדיוק רק 1,000 כיתות.

ניר ברקת: בעצם היום בניהול חכם של המשאב הזה אנחנו יודעים לפתח בשלוש-ארבע שנים הקרובות 2,200 כיתות לימוד שזו בשורה שאני מניח שאתם מסכימים איתי, מאוד חשובה.

ניר ברקת: בעצם מה עשינו?

ניר ברקת: התחלנו לעשות מיפוי של הרשאות שקיבלנו בעבר ופערים קטנים שיש לעיתים.

ניר ברקת: הרי משרד החינוך לא נותן את כל התקציב.

ניר ברקת: לצערנו הרב, ירושלים, גם בגלל הפקעות וגם בגלל הטופוגרפיה ובגלל הרבה מאוד סיבות, העלות של כיתת לימוד היא לא העלות שהמדינה יודעת לממן אותה ולכן נדרשת העירייה לעשות תמיד קצת השלמות בשביל לממש באופן איכותי את ההרשאות שאנחנו מקבלים, אז אנחנו בעצם לקחנו את המיליארד שקל ויש לנו פה מפה יפה.

ניר ברקת: הבאנו גם תצ"א גדולה.

ניר ברקת: אנחנו הכנו מפה והמפה הזו מראה את הדבר הבא, ועוד מעט אתם תקבלו את זה.

ניר ברקת: יש לנו גם דרך להראות לכם את זה בצורה מאוד אלגנטית.

ניר ברקת: מה שאתם רואים, כל הנקודות הללו זה תוכניות עבודה של עיריית ירושלים, כאשר אנחנו מדברים על שנת 2017-2018 בצבע ירוק, יש מעט שכאלה על המפה הזאת, אחרי זה 2019-2020 בצהוב ו-2020-2021 באדום.

ניר ברקת: בחלק מהמקרים, מה שנכנסים עכשיו לתכנון, אז זה לוקח טיפ-טיפה יותר זמן אבל זה בסדר, אנחנו נכנסים להפקעות, לתכנון, לביצוע ואנחנו יודעים לחלק את זה ברמת שכונה לפי נגזר, כשלכל נגזר, אפשר להסתכל על זה בחתך מגזרי, בחתך שנתי, בכל חתך שתרצו.

ניר ברקת: אני חייב לומר שהחברים בעיריית ירושלים, למען השקיפות שבעניין ובטח ישאלו אותי, כן, אוקיי, מה עושים במגזר הערבי?

ניר ברקת: מה עושים במגזר החרדי?

ניר ברקת: כל אחד רוצה לראות את טבלת הצדק של העיר ירושלים, אז במקום לנחש, אנחנו שמנו את זה באפליקציה.

ניר ברקת: כל אחד יוכל ללכת למחשבונצ'יק שלו, לסמרטפון שלו ולהסתכל על התוכנית הזאת.

<קריאה: כשר, כן?

ניר ברקת: כמובן.

ניר ברקת: גם לא כשר אפשר לראות את זה, לא רק בכשר, ולטובת העניין לראות איפה עיריית ירושלים מתכננת תכנון רב שנתי לבנות.

ניר ברקת: אני חייב לומר לכם שהדבר הזה מייצר לנו כמה דיבידנדים.

ניר ברקת: ראשית, הורים ומנהיגי ציבור יכולים להרים משקפת ולראות.

ניר ברקת: הרי לבנות כיתת לימוד, היא לא נוחתת מהשמיים כמו בית המקדש השלישי, אלא ברור שצריך פה לוח זמנים, ומה שאנחנו שמים כאן היא התוכנית העקרונות של עיריית ירושלים לבנייה.

ניר ברקת: היום זה כבר מתוקצב תודה לאל ואנחנו יצאנו לדרך.

ניר ברקת: זה מייצר עוד בשורה.

ניר ברקת: למשל, בשכונות שבהן היה קצת מתחים, שכונות מעורבות ומקומות נוספים, אז אנחנו בעצם שמים בשקיפות היכן אנחנו מתכוונים לבנות, ועל זה אם יש לאנשים הערות, ויש הערות, במטותא, שלא תגידו שלא שמנו את זה בשקיפות מבעוד מועד, הנה התכנון הראשוני.

ניר ברקת: אנחנו מבקשים לשמוע למי יש השגות, ממגזר א', ממגזר ב', כי אנחנו פתוחים וקשובים.

ניר ברקת: אדוני היושב ראש, דע לך שהתוכנית הזאת מקטינה לחצים בירושלים, מקטינה מתחים בין המגזרים וזה דיבידנד נוסף.

יעקב מרגי: כי הם רואים הכול, הם יודעים.

ניר ברקת: הכול, הנה חברים.

ניר ברקת: אף אחד שלא יגיד שלא אמרנו.

ניר ברקת: אני כבר שמעתי על התוכנית הזאת, לאנשים יש הערה, רוצים אולי פה, רוצים שם.

ניר ברקת: מצוין, על הכיפק, ראו בזה כטיוטת עבודה, אלה תוכניות העבודה של העירייה.

ניר ברקת: פתאום נקבל קצת יותר הרשאות?

ניר ברקת: יופי, מייד ניקח את ההרשאות ויכול להיות שאת המשאבים הגמישים של עיריית ירושלים נשקיע טיפה שונה, ולכן אנחנו קוראים לזה תוכנית עבודה מתגלגלת שנותנת לנו מענים אסטרטגים.

יעקב מרגי: יש לזה ממשק עם משרד החינוך?

ניר ברקת: כן.

ניר ברקת: אביב, אתה רוצה אולי להרחיב על הקשר עם המשרד?

<אביב קינן: ממשק טכני אין לגבי האפליקציה.

יעקב מרגי: תהליך הבנייה, האישור.

יעקב מרגי: תציג את עצמך לפרוטוקול.

<אביב קינן: שמי אביב קינן, ראש מנהל חינוך בירושלים.

<אביב קינן: כל התהליך של הכיתות הוא תהליך שעובר דרך משרד החינוך.

<אביב קינן: גם היום בעצם 2,000 הכיתות האלה הן כיתות או שכבר הוקמו בהכרה לצורך או לחילופין יושבים עכשיו לבדיקה במשרד החינוך להכרה בצורך.

<אביב קינן: זה עובר פרוצדורה.

יעקב מרגי: זה מה שרציתי לדעת.

יעקב מרגי: אוקיי, ניר.

ניר ברקת: זהו, אז עכשיו אפשר לראות טבלה מסכמת.

ניר ברקת: סל ההרשאות, אפשר להסתכל על זה בחתך של כיתות לימוד לפי מגזרים, לפי שנים.

ניר ברקת: זה יישאר פה ומי שירצה יוכל לעיין ולשאול שאלות.

ניר ברקת: בקרוב מאוד נוציא את גם כן ברמת אפליקציה.

יעקב מרגי: סגן ראש העיר.

<צביקה כהן: צביקה כהן, מחזיק תיק חינוך חרדי בירושלים.

<צביקה כהן: בדרך כלל אנחנו נמצאים בוועדה בדיונים בנושאים קצת מורכבים, קשים, לא נעימים.

<צביקה כהן: היום בעצם זה דיון של ברכה ושל שמחה.

<צביקה כהן: אני לא אשכח את הדיון שאתה, אדוני היושב ראש, קידמת לפני כחצי שנה בנושא הזה ועל כך תבורך.

<צביקה כהן: כפי שהוזכר קודם, שר הפנים וגם ראש העיר, שני אישים אמיצים מאוד, לקחו על עצמם את המטרה הגדולה הזו בירושלים, מיליארד שקל, וזה בעצם חלק מהתוכנית.

<צביקה כהן: אני חושב שזו באמת בשורה לירושלים.

<צביקה כהן: אני מניח שהרבה ילמדו עוד על התהליך הזה.

<צביקה כהן: אני רוצה לנגוע ברשותך בנקודות קטנות.

<צביקה כהן: א', צריך לדעת וללמוד מדוע הגענו הלום, איך בעצם הפער הגדול הזה בירושלים.

<צביקה כהן: אחרי שנבין את הדבר הזה, אני חושב, לשאול שאלה נוספת.

<צביקה כהן: משרד החינוך, כשמאפשר סוף סוף את אותן הרשאות בינוי, מדוע הוא לא משלים אותן?

<צביקה כהן: איך יכול להיות שאנחנו מכספי עיריית ירושלים, כיום אחרי אישור משרד הפנים, צריכים לשלם עוד כסף על השלמת כיתות שקיבלנו בעבר?

<צביקה כהן: אותה הרשאה שקיבלנו ממשרד החינוך, היא הרי צריכה להשלים את הכיתה הזו.

<צביקה כהן: אין שום סיבה בעולם שעיריית ירושלים בכספה שלה, שהיא לוקחת אותו גם בהלוואה, צריכה להשלים את אותן כיתות.

<צביקה כהן: הדבר האחרון שחשוב להזכיר, מאחר ואדוני שאל לפני דקה האם יש ממשק למשרד החינוך, והתשובה היא כן, זאת אומרת שמשרד החינוך הוא זה שצריך להחזיר את ההלוואה הזו.

<צביקה כהן: אין שום עניין או סיבה בעולם שמשרד החינוך הוא זה שהוביל אותנו לשם והוא זה שכבר מוציא סוף סוף את אותן הרשאות, מוציא אותן לא בצורה מושלמת.

<צביקה כהן: אין שום סיבה בעולם שעיריית ירושלים, אדון ראש עיריית ירושלים, תצטרך בסוף גם להחזיר את ההלוואה הזו.

<צביקה כהן: עצם הרעיון שהוא עשה את המהלך הזה באומץ רב, אני הזכרתי קודם, גם ראש העיר וגם שר הפנים עשו פה מהלך באומץ רב, שום סיבה בעולם יכולה להירשם בעניין הזה, כי עיריית ירושלים לא צריכה להחזיר את ההלוואה הזאת, כי זה חוב מדינה לעיר ירושלים, לילדי ירושלים.

<צביקה כהן: תודה רבה.

ניר ברקת: אני רוצה טיפה לחדד.

ניר ברקת: כשהמדינה לא בונה, כל 1,000 כיתות שהיא לא בונה, היא בעצם מרוויחה את הריבית מאי הבנייה.

ניר ברקת: בפועל עיריית ירושלים כשלא ניבנה, אנחנו שוכרים על חשבון משלם המיסים הירושלמי.

ניר ברקת: תראה את האבסורד.

ניר ברקת: בעצם אנחנו מלווים להם כסף.

ניר ברקת: אנחנו מממנים במקום המדינה, שכירויות.

ניר ברקת: עכשיו אנחנו הולכים לבנות, אז השנה אנחנו נשלם 35 מיליון שקל החזרי ריבית, בשנה הבאה זה כבר יהיה 90 מיליון שקל על כיתות הלימוד שאנחנו בונים.

ניר ברקת: עכשיו נשאלת השאלה מי צריך לממן את כיתות הלימוד, מי צריך לממן את השכירויות?

ניר ברקת: זה כמובן קשור לאתגר יותר גדול שיש לעיר ירושלים, זה היעדר תקצוב ראוי עם סל שירותים נחות יחסית לממוצע ארצי, יחסית לערים דומות.

ניר ברקת: על זה אתם יודעים שאנחנו מנהלים מאבק במקביל או בנפרד או בתוספת, איך שתרצו לקרוא לזה, אבל מה שצביקה אומר שמאוד מקומם את תושבי ירושלים, זה אוקיי, זה לא עבד, עכשיו אנחנו כן בונים, מי מממן?

ניר ברקת: טרם נסגר מי מממן את זה.

ניר ברקת: נכון להיום זו ארנונה שתושבי ירושלמים מממנים את זה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מוזס, יוזם הדיון.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב ראש, תודה רבה.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני ראש העיר, ללא ספק עשית דבר גדול.

מנחם אליעזר מוזס: כבר שמעתי מראשי ערים אחרות, שכבר לומדים את הדגם שלך ורוצים להעתיק את זה לעירם.

מנחם אליעזר מוזס: תראה, זה אבסורד מה שהיה כאן.

מנחם אליעזר מוזס: בשנה הקודמת תקצוב של משרד החינוך לעיריית ירושלים עבור מוסדות חינוך היו בדיוק 60 כיתות.

מנחם אליעזר מוזס: אתה מאשר את זה?

ניר ברקת: הם אמרו את זה.

ניר ברקת: עכשיו תודה לאל זה גדל.

מנחם אליעזר מוזס: זה היה בדיון הקודם, 60 כיתות יצא דרך הקריטריונים השונים והמשונים, שזה הביא לעיריית ירושלים סך הכול ממשרד החינוך 60 כיתות.

מנחם אליעזר מוזס: זה היה צורך השעה.

מנחם אליעזר מוזס: באמת תודה לראש העיר שיזם.

מנחם אליעזר מוזס: אני זוכר שישבת כאן, אני יכול לומר במרכאות, התחננת, תאשרו לי את זה, לאשר לך את המיליארד שקל.

מנחם אליעזר מוזס: נדמה לי שרצית שני מיליארד שקל אבל זה יהיה בעזרת השם.

ניר ברקת: בעזרת השם בעוד שנה וחצי.

מנחם אליעזר מוזס: מה מבחינת השטחים והמגרשים, הזמינות?

מנחם אליעזר מוזס: איפה אנחנו עומדים עם זה?

מנחם אליעזר מוזס: אני מכיר שכונות שאני לא יודע מאיפה אתה תגרד את המגרש להקים שם.

מנחם אליעזר מוזס: שכונות חדשות, מילא, אבל השכונות הוותיקות, מה אתה חושב לעשות?

מנחם אליעזר מוזס: אני הצעתי כבר בישיבה הקודמת בנושא הזה ללכת על המודל האמריקאי.

מנחם אליעזר מוזס: אתה ביקרת פעם בקוני איילנד?

מנחם אליעזר מוזס: אז אם אתה מגיע לשם, אתה רואה בניינים ענקיים, בתי ספר של עשר קומות בגלל מצוקת המגרש.

מנחם אליעזר מוזס: למה אי אפשר גם ליישם את הדברים האלה?

ניר ברקת: התשובה היא פשוטה.

ניר ברקת: אנחנו יודעים לבנות היום, ממומן, 830 כיתות במגזר הערבי, 825 כיתות במגזר החרדי וכ-525 בכללי.

יעקב מרגי: על קרקע זמינה.

ניר ברקת: על קרקע זמינה.

מנחם אליעזר מוזס: אבל איפה הקרקע הזמינה?

יעקב מרגי: יש לו.

ניר ברקת: הנה, מופיע על המפה.

ניר ברקת: מופיע איפה התכנון.

מנחם אליעזר מוזס: השאלה השנייה, מי המבצע?

מנחם אליעזר מוזס: אתה יודע שהביצוע זה אחד הדברים הקובעים ביותר.

מנחם אליעזר מוזס: אם אתה מוציא לפעמים לאיזה קבלן, הוא בא באמצע, חסר לי כסף והריבית ומה קורה עם הדברים האלו.

מנחם אליעזר מוזס: פתאום אתה רואה שהוא הפסיק את הבינוי באמצע ויש לנו הרבה דוגמאות לזה.

מנחם אליעזר מוזס: הייתי פעם במשרד החינוך שאמרו שאחת הסיבות המרכזיות שהיו אז, שלא הספיקו כי הקבלנים פתאום נעצרו, אמרו, לא קיבלנו מספיק כסף, הרשות לא נתנה לי את הביטוח, את התוספת.

מנחם אליעזר מוזס: הדבר השלישי, סדר העדיפות צריך להיות לפי עומק אי התקניות של המוסד.

מנחם אליעזר מוזס: אם אתה רואה היום מוסדות, ואני אראה לכם, בקרוואנים, שלומדים במצב שעדיין לא חורף לצערנו הרב, מגיע החורף אז ממש נוזל מים בפנים וממש יושבים עם ניילונים על הראש.

מנחם אליעזר מוזס: קרוואן של המנהלת שכל העבודה של התלמידות, כל המבחנים הלכו לאיבוד בגלל הגשם השוטף ומה שקרה שם.

מנחם אליעזר מוזס: סדר העדיפות צריך להיות עומק אי התקניות והדבר הזה, האם נלקח בחשבון?

מנחם אליעזר מוזס: בסוף אני גם רוצה להודות לשר הפנים, אני מבקש שתמסור לו.

יעקב מרגי: בפרוטוקול רשום ואני אמסור לו גם כן.

יעקב מרגי: חברת הכנסת חנין, בבקשה.

חנין זועבי: אוקיי, אז אני אקח את המשפט האחרון.

חנין זועבי: סדר העדיפויות של בניית כיתות לימוד צריך להיות מותאם לעומק אי הצדק.

חנין זועבי: כאשר אנחנו מדברים על 1,900 כיתות חסרות בירושלים המזרחית ו-1,400 כיתות חסרות במגזר החרדי, אז צריכים להשקיע את רוב ההלוואה ורוב התוכנית לסגירת הפערים.

חנין זועבי: מה התוכנית הזאת עושה?

חנין זועבי: היא בונה את כל המחסור.

חנין זועבי: היא סוגרת את כל המחסור במגזר הלא ערבי והלא חרדי.

חנין זועבי: היא בונה 500 מתוך מחסור של 500, אז התוכנית הזאת מאוד טובה למגזר הלא חרדי, לא ערבי.

חנין זועבי: היא סוגרת את הכול, אבל היא סוגרת 40% מהמחסור בכיתות החרדיות ו-38% מהמחסור בכיתות הערביות.

חנין זועבי: מתוך מחסור של 1,400 כיתות חסרות במגזר החרדי, התוכנית הזאת אמורה לבנות 825, אז זה כמעט 40%, ומתוך מחסור של 1,900 היא בונה במגזר הערבי 830, אז מה היא עושה אדוני היושב ראש?

חנין זועבי: בחישוב מתמטי היא מגדילה את הפערים.

חנין זועבי: נכון, היא בונה בשלושת המגזרים, אבל כאשר אתה בונה מאה אחוז, סוגר צורך במגזר אחד ו-40% אתה סוגר במגזר הערבי והחרדי, אתה מגדיל את הפערים, אז החלוקה הזאת לא קשורה לא במחסור, היא לא מותאמת למחסור, היא לא מותאמת לצורך, היא לא מותאמת לסגירת פערים, היא מותאמת לעניינים ולשיקולים אחרים והיא מעמיקה את אי הצדק גם כאשר היא בונה בירושלים המזרחית, אבל היא בונה הרבה פחות מאשר היא בונה במגזר הכללי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: צבי שמחה.

<צבי-חנן שמחה: שלום, אני צבי שמחה מארגון ההורים מערכת החינוך בירושלים.

<צבי-חנן שמחה: כבוד היושב ראש, אדוני ראש העיר, חברי כנסת נכבדים, כשאנחנו יצאנו לבג"צ על בינוי כיתות, אנחנו ראינו את המצב בדיוק כפי שמתואר כאן, אני לא רוצה לחזור כי אנחנו בישיבה חצי חגיגית, הילדים שיש להם והילדים גם שאין להם.

חנין זועבי: זה לא חצי.

<צבי-חנן שמחה: בסדר.

<צבי-חנן שמחה: אנחנו ראינו גם את המשפחות שרוצות לשלוח את הילדים לבתי ספר, שהתייאשו מלרשום, וגם כאלה שכן שולחים והמצב שם מאוד גרוע.

<צבי-חנן שמחה: דיברנו פה על 4,000 כיתות והסיבה שאני אומר חצי חגיגי, זה בדיוק כאשר מדובר על חוסר של 4,000 כיתות כשאנחנו מדברים כאן על סגירה אחרי באמת פעולה שראויה לשבח גם מטעם העירייה, ראש העיר והמנכ"ל והמנהלת שקמה וגם מטעם השר דרעי שהיה לו את האומץ לאשר דבר שאין לו תקדים, ובהחלט אנחנו מודים לכל מי שעשה.

<צבי-חנן שמחה: אנחנו בהחלט זוכרים שיש לנו עוד הרבה להשלים.

<צבי-חנן שמחה: חברת הכנסת זועבי, את צודקת שבאמת יש עוד הרבה חוסר ויש עוד הרבה מכשולים ובהחלט אנחנו לא מסירים את המאבק שלנו למען כל ילדי ירושלים באשר הם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני חושב שהוועדה הזו קיימה, אולי זה הדיון הרביעי או החמישי בסוגיית בינוי כיתות הן במזרח העיר והן בכלל בירושלים.

יעקב מרגי: אני חושב שלאורך כל הדרך עיריית ירושלים הושיטה יד.

יעקב מרגי: היו מגבלות.

יעקב מרגי: אני חושב שלצמצם מעל 50% מהפער של חמישים שנה, שעושים בארבע שנים, אני מדבר על ביצוע, זו יומרה, הלוואי ונעמוד בה.

יעקב מרגי: אנחנו לא הולכים לשבת בשקט.

יעקב מרגי: לא יודע מה החלומות של ראש העיר, אבל בואו לא ניכנס לזה כאן.

יעקב מרגי: מאמין שמייד מסיימים את המנה הזו, מתחילים מנה הבאה.

ניר ברקת: ברור.

יעקב מרגי: עיר עמים, תציגי את עצמך בבקשה.

<אשרת מימון: תודה רבה.

<אשרת מימון: עורכת דין אשרת מימון, מנהלת פיתוח מדיניות בעיר עמים.

<אשרת מימון: אני גם מברכת על הבנייה אחרי הרבה שנים של גידול מאוד רחב במחסור.

<אשרת מימון: אני כן מציעה מדד מתמטי שכן יכנס לבנייה, כי כרגע כמו שחברת הכנסת זועבי אמרה, מכיוון שהקריטריון כמו שאתם אומרים הוא על פי הרשאות, אז אני לא רואה כאן קריטריון מתמטי, והקריטריון המתמטי היה מחייב חלוקה אחרת.

<אשרת מימון: אני חושבת שאתם גם מבינים.

יעקב מרגי: ראש העיר יתייחס לזה בהמשך.

<אשרת מימון: אז אני כן חושבת שלאור העובדה שידוע שהמחסור במגזר הערבי נובע מהקצאת קרקעות נמוכה מאוד למבני ציבור, זה חייב להיות כרוך גם באיזשהו שינוי יעוד ובעבודה יזומה לחיפוש קרקעות, כי יש קרקעות אדמה, רק לא מתוכננות כראוי באופן שוויוני למגזר הערבי.

<אשרת מימון: דבר נוסף שאני הייתי מבקשת לקבל זה סדר הזמנים, על פי כמה שנים נפרסת הבנייה הזאת.

יעקב מרגי: אמרנו.

<אשרת מימון: על פי מה שמופיע כרגע, אני חוששת שכן ההקצאות והמינונים במגזר הערבי צריכים להשתנות.

יעקב מרגי: אני מקווה שהתהליכים הם אובייקטיביים, אבל נשמע את ראש העיר.

<אשרת מימון: אני חושבת שכשיש אפליה, הם לא אמורים להיות אובייקטיביים, הם אמורים להיות פר האפליה הספציפית.

יעקב מרגי: נשמע את ראש העיר.

יעקב מרגי: משרד החינוך, גנאדי.

<גנאדי קמנצקי: אני גנאדי קמנצקי, מנהל אגף בכיר מיפוי ותכנון.

<גנאדי קמנצקי: מהלך חדשני פעם ראשונה ואני ממש מוריד את הכובע בפני חשיבה אסטרטגית פורצת סטנדרטים וכן הלאה.

<גנאדי קמנצקי: כמה מילים למה זה נוצר.

<גנאדי קמנצקי: זה נוצר משתי סיבות עיקריות: סיבה אחת זה גובה התקציב שמשרד החינוך מקבל למטרה הזאת.

<גנאדי קמנצקי: אנחנו לא גוף כלכלי, אנחנו באים עם דרישה מסוימת, מקבלים - - -

יעקב מרגי: ירושלים היא לא בן יחיד.

<גנאדי קמנצקי: כן, זאת סיבה אחת.

<גנאדי קמנצקי: סיבה שנייה זה חוסר ביצוע בעיריית ירושלים בשנים הקודמות.

<גנאדי קמנצקי: כשאנחנו נותנים כסף, אם לתת לרשות שאנחנו יודעים בסבירות גבוהה שזה לא יבוצע או לתת לרשות שיודעת לבצע, אנחנו מעדיפים לתת לרשות אחרת.

<גנאדי קמנצקי: כרגע אנחנו רואים איזשהו שינוי מסוים ועובדה שהשנה 200 כיתות כבר קיבלו.

<גנאדי קמנצקי: לתת יותר זה לפגוע במישהו אחר.

יעקב מרגי: ה-60 עלה ל-200?

<גנאדי קמנצקי: כן.

יעקב מרגי: שינוי מבורך.

<אשרת מימון: באיזה פילוח?

יעקב מרגי: הפילוח, זה העירייה תענה לך.

<גנאדי קמנצקי: למגזר הערבי יש יתרון שאין לאף מגזר אחר, שאני תיכף אגיד אותו.

<גנאדי קמנצקי: זה מה שאנחנו יכולים לתת כרגע.

<גנאדי קמנצקי: לגבי התקדמות של התחתית, כמו שאביב אמר, שאנחנו מבקשים שהכול יהיה מתואם איתנו, הכרה בצורך, פרוגרמה, תוכנית אדריכלית, זה לטובת כולם.

<גנאדי קמנצקי: העירייה מסכימה לזה, אז אני מאמין שכך יתקדם.

<גנאדי קמנצקי: לגבי המגזר הערבי, יש רק מגזר אחד במדינת ישראל, זה מזרח ירושלים שמקבל תקציב מחוץ לקריטריונים.

<גנאדי קמנצקי: אין קריטריונים במגזר ירושלים.

יעקב מרגי: תקשיבי לזה טוב, גבירתי.

<אשרת מימון: אני יודעת את זה מהבג"צים.

<גנאדי קמנצקי: ברגע שפרוייקט מוכן לתקצוב, אנחנו נכנסים ומממנים אותו, אז זה חריג, כמעט לא קיים.

<גנאדי קמנצקי: דרך אגב, גם למגזר הבדואי.

<גנאדי קמנצקי: ליהודים, באף מגזר זה לא קיים שאין קריטריונים.

<גנאדי קמנצקי: ברגע שפרוייקט מוכן לתקצוב, הוא ממומן באופן מיידי מבחינתנו.

יעקב מרגי: הקריטריון היחיד, שהפרוייקט יהיה מוכן לביצוע.

<גנאדי קמנצקי: בדיוק, וזה כלל ברזל כמובן.

חנין זועבי: אין קריטריונים לאיזה פרוייקט?

חנין זועבי: אם יהיו מוכנים לביצוע, אז יש קריטריונים, למה הפרוייקט הזה כן מוכן לביצוע ולמה הפרוייקט הזה לא מוכן לביצוע.

יעקב מרגי: לא קריטריון, זו מציאות בעייתית.

<אשרת מימון: לא, הוא צודק שהבעיה בעירייה - - -

חנין זועבי: יש מציאות שגם העירייה אחראית עליה.

<גנאדי קמנצקי: אני מדבר מטעם משרד החינוך.

<גנאדי קמנצקי: אני גם יודע שהעירייה עושה מאמצים גדולים מאוד לשחרר קרקע למזרח ירושלים, אבל העירייה תדבר על זה אם תחשוב לנכון.

<גנאדי קמנצקי: מבחינת התוכנית הזאת, אנחנו ניתן עדיפות לפרוייקטים של ירושלים מכיוון שהמקור התקציבי קיים.

<גנאדי קמנצקי: אנחנו ניתן קדימות לבדיקת מסמכי קרקע בתוכניות אדריכליות על מנת לשחרר כמה שיותר מהר.

<גנאדי קמנצקי: לגבי החזר ההלוואה.

<גנאדי קמנצקי: בהתאם לקריטריונים אנחנו נשחרר.

<גנאדי קמנצקי: יהיה200?

<גנאדי קמנצקי: תקבלו 200.

<גנאדי קמנצקי: הקריטריונים יאפשרו 300?

<גנאדי קמנצקי: תקבלו 300, בהתאם לקריטריונים.

יעקב מרגי: אני אשאל שאלה אחרת.

יעקב מרגי: בגלל שיש זמינות תקציבית לכך, לו יצויר בתוכנית העבודה שלכם מול כלל מדינת ישראל והצרכים, יש תת התחייבות.

יעקב מרגי: אתם מחויבים לפי התחייבות.

יעקב מרגי: בוא נאמר שב-2017 לא תנצלו את כל התקציב, יש מציאות שמאחר ועיריית ירושלים הולכת לפרוייקט ענק, 200 זה אפילו לא 10% מהפרוייקט, אתם בנויים לקבל החלטות, נשאר לנו עוד 50 כיתות, 40 כיתות, 30 כיתות שלא מנוצלים, להעביר.

יעקב מרגי: יש דרך כזו?

<גנאדי קמנצקי: לא, אין דרך כזו.

<גנאדי קמנצקי: קודם כול, כל הכיתות מחולקות ויש תור וכולם מחכים לזה.

<גנאדי קמנצקי: נגיד רשות לא מבצעת, נגיד עיריית ירושלים, יש לה הרשאה, לקחת הרשאה - - -

יעקב מרגי: לא דיברתי על לקחת הרשאה.

יעקב מרגי: לא התחייבות.

יעקב מרגי: התחייבות שלטונית היא התחייבות.

<גנאדי קמנצקי: ההיפך.

יעקב מרגי: אוקי, תודה.

מנחם אליעזר מוזס: אני זוכר שכשהייתי סגן שר החינוך, הייתה החלטה, מכיוון שאין קרקעות במזרח ירושלים, היה נדמה לי בג"צ שחייבו אותנו לרכוש קרקעות פרטיות להקמת בתי ספר בסכום של 600 מיליון ₪.

יעקב מרגי: ראש העיר יתייחס לזה.

יעקב מרגי: זה קשור לקשיים אובייקטיביים.

יעקב מרגי: לפני שאני מעביר להתייחסויות לראש העיר, מישהו רוצה להתייחס?

יעקב מרגי: בבקשה, יוסף.

יוסף ג'בארין: כפי שאתה יודע כבוד היושב ראש, זה נושא שמלווה אותנו מאז שהתחלנו את הקדנציה הזו מלפני שנתיים וחצי, ועד עכשיו אני לא רואה שיש פריצת דרך.

יוסף ג'בארין: אני אומר שאין פריצת דרך ברמה המשמעותית.

יוסף ג'בארין: אגב, יש החלטת בג"צ שאני לא יודע עד כמה אם בכלל היא כיום מיושמת, שמשפחות יכולות היום לדרוש החזר ממשרד החינוך של שכר הלימוד שהם משלמים בבתי הספר הפרטיים בגלל היעדר מקומות בבתי הספר הרשמיים.

יוסף ג'בארין: יש כבר יישום או שעדיין לא הגענו לשם?

יעקב מרגי: השמיים היו נופלים.

יוסף ג'בארין: כי יכול להיות שדווקא אם מגיעים לשם, אז יהיו חייבים לראות שהדברים באמת מתקדמים בשטח.

יוסף ג'בארין: זו הייתה החלטה תקדימית ואני מודע לה.

יוסף ג'בארין: משפחות משלמות, 12,000-13,000 שקלים בבתי הספר לא בגלל היעדר במקומות האחרים.

מנחם אליעזר מוזס: יש סיכוי במגזר החרדי גם כן לקבל בחזרה, אם כן.

מנחם אליעזר מוזס: גם בבתי הספר הפרטיים לומדים.

יוסף ג'בארין: אני לא יודע אם זה היה בבג"צ אבל בטח שאני בעד.

מירב בן ארי: למה צריך הצעת חוק?

יעקב מרגי: כי זה מובן מאליו.

יוסף ג'בארין: למה צריך לדחות את זה?

יעקב מרגי: אני חתמתי על זה, כי זו דקלרציה, אני חושב, שזה אמיתי וזה מובן מאליו.

מירב בן ארי: אבל למה אתה צריך חוק כזה?

יעקב מרגי: כי הוא לא מיושם.

יוסף ג'בארין: זה קיים בכל מדינות העולם.

יוסף ג'בארין: יש הצהרה דקלרטיבית מאוד ברורה, שוויון הזדמנויות בחינוך.

מירב בן ארי: אז בואו נעשה הצהרה דקלרטיבית.

יוסף ג'בארין: חשבתי שתגידי שאת רוצה להצטרף ולקדם אותה.

מירב בן ארי: אני בעד דקלרטיבי.

מירב בן ארי: בואו נעשה הצהרה דקלרטיבית.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מסעוד.

מסעוד גנאים: תודה אדוני היושב ראש.

מסעוד גנאים: מאחר ולא הייתי בתחילת הדיון, אני אישית מברך על כל תוספת, אבל האם זה מספיק?

מסעוד גנאים: בטח לא מספיק.

מסעוד גנאים: אנחנו היינו פה רק שבוע שעבר או לפניו והיה דיון על מזרח ירושלים והמחסור האיום בכיתות לימוד.

מסעוד גנאים: אני עדיין לא שמעתי כמה זה מיועד למזרח ירושלים, כמה לא.

יעקב מרגי: אז הפסדת.

יעקב מרגי: קרא את המצגת.

מסעוד גנאים: בסדר, אני אמרתי את הכלל.

מסעוד גנאים: אם זה תורם ולו במעט לפתור את הבעיה, אז זה מבורך.

יעקב מרגי: מאה אחוז.

יעקב מרגי: מירב.

מירב בן ארי: אני רוצה קודם כול לברך וכל הכבוד על התוכנית.

מירב בן ארי: רק משהו אחד שאני רוצה להבין.

מירב בן ארי: אתה אומר שהבעיה של הקרקעות היא לא בעיה כרגע, הבעיה זה בעיקר הבינוי של הכיתות עצמן.

ניר ברקת: במזרח העיר יש לנו תהליך של הפקעות שהוא מורכב, וכן, אנחנו יודעים איפה אנחנו רוצים.

ניר ברקת: אני מייד אפרט על התהליך של יצירת הפקעה - - -.

ניר ברקת: הוא קיים במזרח העיר, הוא לא קיים במערב העיר.

מירב בן ארי: ברור, כי אין לך צורך בהפקעה במערב העיר.

ניר ברקת: גם יש, אבל זה יותר מוסדר.

מירב בן ארי: כשאתה אומר שאתה מפקיע במזרח - - -

חנין זועבי: אתה מפקיע מאנשים פרטיים.

יעקב מרגי: חינוך, זה קורה בכל הארץ, הפקעה.

חנין זועבי: יחזירו קצת מהאדמה שהפקיעו ויבנו בה בתי ספר.

חנין זועבי: יש להם המון אדמות שהפקיעו.

חנין זועבי: שיחזירו מה שהפקיעו.

חנין זועבי: זה בני אדם שם ואלה האדמות שלהם.

מירב בן ארי: ובמערב כן מותר להפקיע?

חנין זועבי: במערב הם נתנו להם אדמה.

חנין זועבי: הם לא הפקיעו.

יעקב מרגי: מירב, את ברשות דיבור, בבקשה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: אני רוצה רק להבין משהו אחד.

מירב בן ארי: מבחינת התקציב לכל התצ"א כאן, יש אותו?

ניר ברקת: כן.

מירב בן ארי: אוקיי.

יעקב מרגי: לפני שאני נותן לראש העיר לפרט ולהתייחס לדברים, שוב, אני חייב לומר מה שנאמר בתחילת הדיון.

יעקב מרגי: קודם כול זה מהלך מבורך, מהלך אמיץ של שלטון מקומי ובמקרה הזה של ראש עיריית ירושלים להתחייב על מיליארד ₪ כדי לפתור יותר מ-50% מהצורך שנולד במשך יותר מחמישים שנה, צורך אמיתי.

יעקב מרגי: מהלך אמיץ של ראש העיר ושל שר הפנים ללכת בעד בקטע הזה.

יעקב מרגי: אני חושב שצריך לתת לזה סיכוי.

יעקב מרגי: אדוני ראש העיר, כשאני רואה כשהצורך בכללי הוא 494 אם אני לא טועה, והפערים זה 2,000 ו-1,500, גם אם אני לוקח את המצוקה האובייקטיבית שיש עכשיו, פרוייקטים זמינים גם במזרח העיר, גם בקרב החרדים, אני יכול לומר שאני יכול לחיות עם זה שאם אתה מצליח בגלל שזה זמין, ה-494, לממש אותם.

יעקב מרגי: אני יכול לחיות עם זה, כי יש בעיות אובייקטיביות שראש העיר יתייחס אליהן, אבל אני לא רוצה לענות בשמו.

יעקב מרגי: אם יתגלה אחרת, ודאי שאני אדחוף את ראש העיר, כעומק העיוות, החוסר, הקיפוח, גודל התעדוף, אין ספק, אבל מאחר וקיימנו דיונים, אני מכיר את הבעיות האובייקטיביות, אני חושב שקודם כול לפני שאתה נותן, באמת לומר לך יישר כוח, מהלך אמיץ.

יעקב מרגי: הלוואי על הרבה רשויות מקומיות שהיו עושים.

יעקב מרגי: שתבינו, משרד החינוך יצא מגדרו להגדיל מ-60 כיתות ל-200 כיתות.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על פער של 4,100 כיתות.

יעקב מרגי: ראש העיר במהלך הגרנדיוזי הזה, ארבע-חמש שנים מדבר על מעל 50%.

יעקב מרגי: זה דבר מבורך.

יעקב מרגי: אדוני ראש העיר.

ניר ברקת: תודה רבה.

ניר ברקת: ברשותך, אני אתייחס לכמה שאלות והערות שהיו כאן.

ניר ברקת: דבר ראשון, אני רוצה רגע להבהיר.

ניר ברקת: המחויבות שלנו לטפל בכל ילד בירושלים, ערבי, יהודי, נוצרי, מוסלמי, היא לא קשורה לבג"צ.

ניר ברקת: כולם ילדנו והמחויבות של כולנו, כל הנהלת העיר, כל מועצת העיר, לטפל ולא לנוח ולא לשקוט עד שלכולם יהיה פתרון, ואת זה אני אומר לכם מליבי.

ניר ברקת: אני גם ראש עיר, גם מחזיק תיק חינוך, מסתובב בכל בתי הספר בעיר.

ניר ברקת: אין שום הבדל בין ילד לילד.

ניר ברקת: ברמה העקרונית אנחנו צריכים להסתכל, והמהלך שאנחנו עושים לא מזניח אף אחד.

ניר ברקת: זה דבר ראשון.

ניר ברקת: הדבר השני, אני מסכים עם משרד החינוך שבעבר היה לנו גם אתגר ויכולת ביצוע.

ניר ברקת: אני רוצה לומר לכם ששיטת העבודה שבכל שלב, הפקעה, תכנון ראשוני, כל שלב צריך לבוא ולקבל אישור.

ניר ברקת: הבירוקרטיה מייצרת 50% תוספת בזמן ומכשולים וחסמים בלתי נקלטים.

ניר ברקת: אחת המסקנות הגדולות שלנו, גם שינינו שיטת עבודה, קודם כול תנו לנו לרוץ קדימה, העירייה רצה קדימה ואחרי זה נתחשבן על המחיר.

ניר ברקת: תכירו ב-100%, תכירו ב-90%.

ניר ברקת: קודם כול בואו נעשה, קודם כול בואו נבנה ונרוץ קדימה כמה שיותר מהר.

ניר ברקת: אני חייב לומר לכם שזה מקצר לנו שליש זמן.

ניר ברקת: שליש זמן מתקצר לנו על הבירוקרטיה שאנחנו לא מחויבים לה, כי אפשר לרוץ וקודם כול לממש ואחרי זה לתת חשבון.

ניר ברקת: אני רוצה עכשיו להתייחס רגע לשיטה, כי חנין, את כנראה לא מכירה את השיטה.

ניר ברקת: מי שקונה קרקע פרטית ורוצה לבנות, כלל ברזל הוא 40% הפרשה לצרכי ציבור, לכבישים, לגני ילדים, למשחקים, סטנדרט בכל מדינת ישראל.

ניר ברקת: אצל היהודים, אצל הערבים עושים הפקעות.

ניר ברקת: יש לנו אתגר מאוד גדול במזרח העיר, ש-80% מהקרקע לא רשומה בשום מקום ולכן האתגר הוא מעל ומעבר להפקעה הרגילה.

ניר ברקת: אנחנו צריכים לבוא בדין ודברים עם התושבים.

ניר ברקת: לשמחתי הרבה הם מבינים את זה והם שותפים איתנו.

ניר ברקת: התושבים הערבים מקבלים את זה בברכה.

ניר ברקת: האתגר הכי גדול בהפקעות זה לא העבודה עם התושבים הערבים, אלא לקבל את המשאבים מהאוצר, והיום חסר לנו 79 מיליון שקל.

ניר ברקת: אנחנו מחכים לקבל תקציב להפקעות ממשרד האוצר על מנת שנוכל להמשיך ולשחרר את כל התהליך הזה במזרח העיר.

ניר ברקת: זה עוד שלב שמעכב, שהלוואי ונוכל לקבל אותו יחסית מהר ולהוריד שם עוד חסם.

ניר ברקת: זה נכון שבמזרח העיר זה עוד תהליך שלוקח לנו טיפה יותר זמן.

ניר ברקת: אנחנו יודעים לפצח את זה, אנחנו יודעים לעשות את זה בשיתוף פעולה עם התושבים.

ניר ברקת: האתגר הוא אתגר פיננסי, לא מעבר לכך.

ניר ברקת: עכשיו לגבי הביצוע.

ניר ברקת: לשמחתי הרבה לקחנו את חברת מוריה, היא חברה שמבצעת פיתוחים בעיר ירושלים.

ניר ברקת: היא חברת פרוייקטים.

ניר ברקת: את כל הכבישים שאתם רואים, את כיתות הלימוד בשנתיים האחרונות שהם התחילו להביא לנו.

ניר ברקת: חלוקת העבודה בשלב זה, זה שמוריה עובדת במזרח העיר ומשכ"ל עובד במערב העיר.

ניר ברקת: אנחנו בוחנים לראות איך לומדים אחד מהשני.

ניר ברקת: למען האמת, במערב העיר מחזיק התיק ביקש ממני שמוריה שעובדת במזרח העיר, יעבדו גם במערב העיר במגזר החרדי.

יעקב מרגי: תגיד חברת מוריה.

יעקב מרגי: עוד יחשבו שזו פקידה.

ניר ברקת: חברת מוריה, כן.

ניר ברקת: הם עושים עבודה נפלאה.

ניר ברקת: למען האמת, גם משכ"ל עושים עבודה טובה מאוד והם מביאים לנו את הפרוייקטים on time, on budget, on quality , בזמן, באיכות ובמחיר.

ניר ברקת: הם יודעים לעשות עבודה טובה.

ניר ברקת: כיוון שזאת חברה שמתחמה בפרוייקטים, בכבישים ובבנייה, תודה לאל יש לנו גידולים מאוד משמעותיים בנפחים.

ניר ברקת: עכשיו אני רוצה להתייחס לעוד משהו בנושא של סדר עדיפויות, וכאן אני יוצא מאקסיומה אחת, שכסף, אסור שיהיה מחסום.

ניר ברקת: אסור שהתחום הפיננסי יהיה מחסום וברגע שנממש את המיליארד הראשון, נילחם באותה עוצמה על המיליארד השני, רק יהיה לנו הרבה יותר ניסיון כשזה יגיע.

ניר ברקת: אנחנו עכשיו מדברים על פעימה ראשונה של 370 מיליון שקל מתוך המיליארד, שלדעתי תיגמר עד מרץ ובמרץ אנחנו ננסה להפעיל את הפעימה השנייה של ה-630 וכך נותנים פעימות-פעימות.

ניר ברקת: אין ספק שהפעימה הבאה של עוד מיליארד שקל יבוא בבוא העת, אולי בעוד שנה, שנה וחצי מהיום, ואז מה אנחנו בעצם אומרים?

ניר ברקת: כל פרוייקט שמבשיל, נכנס לתור.

ניר ברקת: שניים, אין היום פרוייקט שהוא בשל, שלא נכנס למימון, אם זה לתכנון פרטני או אם הוא סיים תכנון פרטני, נכנס לביצוע.

ניר ברקת: אנחנו לא מעכבים אף פרוייקט.

ניר ברקת: מבחינת תעדופים, כל מה שמוכן, מוציאים.

ניר ברקת: אנחנו מפרישים גם מה-370 וגם מה-630 יכולת לתכנן למעלה מ-800 כיתות.

<קריאה: זה בתוך ה-2,200.

ניר ברקת: הדילמות שלנו כמה לבנות וכמה לתכנן, ההתלבטויות טיפה בין כמה כסף להפעיל, כי תכנון זה בערך 15% מהבנייה, אז אנחנו יודעים להפריש מספר יותר גדול לתכנון ולקדם כשהמיליארד הבא, כבר יהיה לנו כיתות.

יעקב מרגי: יש לי שאלה.

יעקב מרגי: אנחנו קיימנו פה דיונים על מזרח ירושלים והיו קשיים אובייקטיביים.

יעקב מרגי: השאלה אם אנחנו יודעים היום בעקבות הפרוייקט המואץ הזה להתמודד עם חלק מהבעיות האובייקטיביות.

ניר ברקת: חד משמעית, כן.

ניר ברקת: זה לא חדש לנו.

ניר ברקת: אנחנו בשנים האחרונות מטייבים את יכולת הביצוע והיום יכולת הביצוע של המערכת, במיוחד אם יש לנו פחות בירוקרטיה מול הממשלה, פה על המפה מפורט 850 כיתות מתוך ה-2,200 בחלקם במקומות שכבר מתכננים, חלקם מקומות שאנחנו רוצים לייצר הפקעות בשלבים השונים של הביצוע.

ניר ברקת: חד משמעית יודעים.

יעקב מרגי: מה לא הנתונים?

<אשרת מימון: לצערי הרב הייתי שמחה לברך, אבל זה לא נכון.

ניר ברקת: הנתונים, אין ויכוח.

ניר ברקת: אנחנו ניתן נייר, את יכולה להתווכח איתו.

ניר ברקת: הנייר של העירייה הוא ברזל.

<אשרת מימון: נכון, אין ויכוח, הוא של העירייה.

<אשרת מימון: הנתונים שלנו הם של העירייה.

<אשרת מימון: אנחנו מקבלים מחברת מוריה וממנח"י.

<אשרת מימון: שנה שעברה נפתחו 32 כיתות חדשות, שנה לפני זה -42 כיתות חדשות.

ניר ברקת: אז זה לא נכון.

יעקב מרגי: מה עם השכירויות?

<אשרת מימון: השכירויות גדל, אבל זה דווקא מבטא את חוסר הבנייה.

יעקב מרגי: אז הוא דיבר, כולל השכירויות.

<אשרת מימון: השכירויות זה לא נקרא כיתות שנפתחות, זה כיתות לא תקניות.

יעקב מרגי: בסדר, ברור לנו, בגלל המצוקות האובייקטיביות.

ניר ברקת: בואי אסביר רגע משהו.

ניר ברקת: קודם כול, אנחנו נותנים בשקיפות מוחלטת את המידע.

ניר ברקת: אנחנו לא ממציאים.

ניר ברקת: שניים, אם יש לנו עדיין קושי בבנייה, אנחנו לא מתעלמים, אנחנו גם שוכרים וגם בונים.

ניר ברקת: אגב, השכירויות הן ברמה בסדר יחסית כשהעירייה שוכרת ובונה.

ניר ברקת: זו לא קטסטרופה כמו המבנים הניידים הוותיקים וכו' ואנחנו כל הזמן מטייבים.

ניר ברקת: כמדומני, השנה הקטנו את השכירויות, אם אני לא טועה.

ניר ברקת: היו כמה מקומות שהרמה הייתה נמוכה, החלפנו שכירויות טובות, איכותיות יותר משכירויות פחות איכותיות.

ניר ברקת: עכשיו שתי הערות לרמה הלאומית.

ניר ברקת: אחת, יכולנו בקלות לבוא לאוצר.

ניר ברקת: כמדומני, יש עודפי מזומנים השנה.

ניר ברקת: אין השקעה טובה יותר מלבנות כיתות לימוד.

ניר ברקת: אין השקעה טובה יותר מאשר לקחת חלק מעודפי המזומנים, להשקיע אותם ולהקטין את הפער כך שיותר מילדי ירושלים, ילדי המדינה יוכלו לחיות בכיתה ראויה וטובה.

ניר ברקת: לגבי התור ברמה הלאומית, היום מדינת ישראל מתעדפת כיתות לימוד לילדים שעוד לא נולדו, בהסכמי גג.

ניר ברקת: לתעדף הסכם גג בתקציבים של כיתות לימוד, זה לתקצב ילדים שעוד לא נולדו.

ניר ברקת: האם המדינה מנהלת שקודם כל מי שסובל, מקבל, או הבא בתור הראשון שיבוא, שיכנס להסכמי גג?

ניר ברקת: לצערי הרב ילדי ירושלים לא בעדיפות של ממשלת ישראל בנושא של כיתות לימוד.

ניר ברקת: עובדה.

ניר ברקת: אם היה בעדיפות, לפני שהיו עושים הסכם גג ראשון, ילדי ירושלים היו מקבלים את התקציב.

יעקב מרגי: ניר, אני לא רוצה לומר לך שאתה נאיבי או תמים.

יעקב מרגי: אין ספק שהאמירה שלך, חשוב שתאמר, אבל גם בהסכמי גג אנחנו עוד נראה שכונות מאוכלסות ונמשיך לחכות שנים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: כן, ראש מנח"י.

<אביב קינן: רק על המספרים של מזרח העיר.

<אביב קינן: במזרח העיר יש שלבים שונים של זה, ואכן באמת זרם התכנון שלנו חסר כי בעצם אנחנו מתחילים את תהליך ההפקעה שמתוקצב על ידי האוצר והוא לוקח זמן ואי אפשר להעריך את הזמן שלו עד שההפקעה מסתיימת.

<אביב קינן: אחרי זה יש תכנון וכל הדבר הזה.

<אביב קינן: אם אנחנו מסתכלים על ה-850, מתוכם 400, יש להם כבר קרקע מסומנת והם איפשהו בתהליך הפקעה.

<אביב קינן: עוד ב-850, יש 450 שהקרקע ידועה וטרם התחיל תהליך ההפקעה כי עוד לא קיבלנו כסף.

<אביב קינן: כל השאר, עוד אין לנו קרקע.

<אביב קינן: לקחת את הכסף הזה ולהשכיב אותו תמורת משהו שיבשיל עוד שלוש שנים לביצוע, לא חכם, לכן צריך להשקיע את הכסף עכשיו.

<אביב קינן: אני מקווה שנקבל ממשרד האוצר הפקעות דור ב' והפקעות דור ג' ואז כשנגיע בשלים למיליארד הבא או להשקעה של מדינת ישראל, נוכל לייצר את כל אלה, לכן התעדופים לא נופלים בגלל מגזרים שרוצים לתת 40%.

יעקב מרגי: איפה החשש שלי?

יעקב מרגי: נכון, אין חוכמה להשכיב כסף.

יעקב מרגי: אני כוועדה חייב לדעת שאתם מחויבים לתהליך הזה בהאצתו.

יעקב מרגי: אתה לא יכול להגיד לי, האוצר יתקצב.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע ממך עם אותו להט שאנחנו לא עוזבים את הנושא, יושבים על האוצר כדי לממן את ההפקעה כדי להתקדם עם זה.

<אביב קינן: קודם כול, יושב לידך האיש הנחוש.

<אביב קינן: אני רק גורם מבצע.

<אביב קינן: אני יכול להגיד, גם במנח"י וגם בעירייה אכפת לנו מהבינוי במזרח ירושלים לא פחות משאכפת לנו בבינוי בחרדים ולא פחות משאכפת לנו באגף הכללי.

יעקב מרגי: תמיד תזכרו שיש בג"צ.

<אביב קינן: גם בלי הבג"צ אכפת לנו מזה.

<אביב קינן: זה נכנס בצנרת, אנחנו מחויבים לזה עד הסוף.

<אשרת מימון: אין לי ספק בכוונות הטובות ואני לא מנסה להאשים בכוונות רעות, אבל עניינית יש 2.6% שמוקצים למבני ציבור במזרח ירושלים.

<אשרת מימון: זאת אפליה מהמדינה ולא מהעירייה ולכן זה לא נובע רק מסיבות תקציביות ולא נובע רק מכספים.

<אשרת מימון: אני כן הייתי מבקשת מהוועדה, כרגע ההקצאה היא לגמרי שוויונית בחלוקת הכסף ולכן היא משמרת את האפליה, לצערי.

יעקב מרגי: ברור לי.

<אשרת מימון: אני כן הייתי מבקשת הצעה של אפליה מתקנת ואבחנה מתקנת שמשקיעה יותר במגזרים היותר חסרים.

יעקב מרגי: אביב, במילים אחרות אני שואל אותך שאלה.

יעקב מרגי: אמרת, יש 400 בהליך הפקעה ו-400 שאתה יודע, מכירים את השטח.

<אביב קינן: כן.

יעקב מרגי: לו יצויר שהיה 600 ו-600, הם היו מתועדפים?

<אביב קינן: לגמרי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משפט, בבקשה.

<אורית חזון מנדל: אורית חזון מנדל מארגון הורים בירושלים.

<אורית חזון מנדל: אני רק רוצה לברך על כל הפעילות הזו, ואת ניר ואת העירייה ואת דרעי.

<אורית חזון מנדל: זו ממש החלטה אמיצה, קודם כול לקיחת ההלוואה הזו ולקדם את הדברים ולא לחכות באמת עד שיאשרו.

<אורית חזון מנדל: זה חשוב מאוד שיגדילו את התקציב במשרד האוצר, כי החינוך צריך להיות בראש סדר העדיפויות.

<אורית חזון מנדל: מה שקורה בירושלים מבחינת הכיתות זו ממש זוועה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד האוצר נמצא איתנו?

יעקב מרגי: אתם מחויבים לתהליך ההפקעה מבחינת מימון?

<דניאל לורברבוים: קודם כול תהליך ההפקעה, ככל שזה מגיע מתקציב משרד החינוך, הם היו צריכים לפנות אלינו.

<דניאל לורברבוים: אני עדיין לא קיבלתי את הפנייה הזאת בכתב ואני לא מכיר אותה.

<דניאל לורברבוים: כשנקבל אותה, נבחן אותה.

<אביב קינן: קיבלתם שלושה-ארבעה מכתבים ממנכ"ל העירייה, באוגוסט, בספטמבר.

<אביב קינן: יש מכתבים בבקשה לכסף להפקעה.

<אביב קינן: לא צריך להגיד סתם.

יעקב מרגי: אתה רפרנט חינוך?

<דניאל לורברבוים: אני רפרנט חינוך.

<דניאל לורברבוים: אם יש מכתבים שלא הגיעו לידי, אני אבדוק את העניין.

<דניאל לורברבוים: אני מתנצל, יכול להיות שיש, נבחן את זה.

<דניאל לורברבוים: אני לא יודע להתחייב עכשיו על 80 מיליון שקל.

<דניאל לורברבוים: אנחנו באמצע שנת תקציב, אנחנו נבחן את הסיפור הזה.

יעקב מרגי: אני רוצה ממך תשובות.

יעקב מרגי: אנחנו עכשיו מסכמים את הדיון ואני אומר לך, תוציא לי תשובה כתובה האם הגיעו בקשות הפקעה והאם זה מתוקצב.

יעקב מרגי: תודה.

ניר ברקת: רק להגיד לך תודה רבה על תשומת הלב.

ניר ברקת: זה חשוב לנו.

יעקב מרגי: אנחנו ברשותך נעשה כמה ישיבות מעקב לסייע בידך בנושא הזה.

ניר ברקת: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.