ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 496, 2017-11-08 09:00

דוד אמסלם: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.

דוד אמסלם: על סדר-היום: השתלחות יועץ התקשורת של המפכ"ל ודוברת המשטרה ביושב-ראש הוועדה וחברי הכנסת.

דוד אמסלם: קודם כל, אנחנו הזמנו את מפכ"ל המשטרה, אבל לא חייבנו אותו לבוא.

דוד אמסלם: מבחינתי, תגובת המשטרה היא פחות רלוונטית, כי עשינו כבר דיון עם מפכ"ל המשטרה – זה הדיון שדיברנו עליו ושראיתם את חלקו.

דוד אמסלם: לכן יותר חשוב לי לשמוע את שאר הגורמים במדינת ישראל שהם רלוונטיים מבחינתי – היועץ המשפטי וכו'.

דוד אמסלם: אני רוצה להכניס אתכם למתווה, איך נולד העניין ולמה הגענו לאן שהגענו.

דוד אמסלם: לפני כמעט שנה הדובר שלי אמר לי שכל פעם שאני מנהל דיון מול משטרת ישראל בנושא כזה או אחר, יש מישהו שמתחיל לצייץ ולכתוב עליי כל מיני דברים.

דוד אמסלם: אמרתי לו: זה לא חשוב לי, מה זה משנה?

דוד אמסלם: הדבר חזר על עצמו.

דוד אמסלם: שאלתי אותו מי האדם, ואז הוא אמר לי: קוראים לבחור ליאור חורב.

דוד אמסלם: אמרתי לו: נדמה לי שהוא עובד מול המשטרה באופן רסמי.

דוד אמסלם: תבדוק את זה.

דוד אמסלם: הוא בדק.

דוד אמסלם: מסת

דוד אמסלם: בר שהבחור יועץ לענייני תקשורת למפכ"ל המשטרה – כך הוא מוגדר.

דוד אמסלם: אני די השתוממתי.

דוד אמסלם: אני פקיד 30 שנה.

דוד אמסלם: אגב, אני לא מתבייש במילה פקיד.

דוד אמסלם: מי שמתבייש, לא מבין.

דוד אמסלם: פקיד זה אדם שמופקד על נושא.

דוד אמסלם: יש מי שמופקד על נושא המשטרה, יש שמופקד על נושא בריאות.

דוד אמסלם: פקיד זה לא מילה גסה.

דוד אמסלם: ואני מבין שמישהו פה חצה את הקווים, ואז אני עושה פה דיון.

דוד אמסלם: מזמין את מפכ"ל המשטרה ואת כל הצוות – זה היה בבוקר.

דוד אמסלם: הייתי אתם לבד.

דוד אמסלם: ואז אני מראה לו את מה שכותב הבחור.

דוד אמסלם: מבחינתי, כך התחיל התהליך.

דוד אמסלם: כרגע בדיון אראה לכם מה קרה כדי לא לבוא מהמאוחר למוקדם.

יעל גרמן: יש לי שאלה.

דוד אמסלם: עוד לא התחלתי.

דוד אמסלם: נפתח את זה לדיון.

יעל גרמן: לא, שאלה לפני הדיון.

יעל גרמן: אבל כמובן אחרי שתסיים את דברי הפתיחה.

דוד אמסלם: זה נושא שלי שאני מציג אותו.

דוד אמסלם: אחרי זה תשאלי את השאלות.

דוד אמסלם: מבחינתי, הדיון הוא חלק משני חלקים.

דוד אמסלם: אתחיל בנושא הראשון – הליך ההתקשרות.

דוד אמסלם: בדקתי את הליך ההתקשרות, ואני בראש של פקיד.

דוד אמסלם: ניהלתי בחיי עשרות-אלפי מכרזים.

דוד אמסלם: משהו כאן לא בסדר: אחת, המשטרה יצאה בהצעות מחיר לארבעה משרדים.

דוד אמסלם: בנושא הזה לדעתי היה צריך לצאת במכרז פומבי.

דוד אמסלם: יש עוד הרבה משרדים במדינת ישראל.

דוד אמסלם: לא חייבים לצמצם את זה רק לארבעה, מה עוד שזה לא שמתמחרים רק על המחיר אלא גם על נושאים אחרים שקשה לאמוד וקשה מאוד להעריך אותם.

דוד אמסלם: זה עניין של תחושות ושל תפישות אישיות.

דוד אמסלם: לכן זה נושא אחד, שאני חושב שצריך לפתוח אותו כקטע פומבי.

דוד אמסלם: אבקש את ההתייחסות בסוף לנושא הזה.

דוד אמסלם: הנושא השני שהיה תמוה בעיניי – כשישבתי עם חשב המשטרה וביקשתי ממנו לראות את הליך המכרז בתוך ועדת המכרזים, מסתבר שהמשטרה יצאה במכרז לשנה – קבוצה סגורה קיבלה הצעת מחיר לשנה.

דוד אמסלם: בחרה את מר ליאור החורב – את המשרד שלכאורה מעסיק את ליאור חורב, ובתקציב של 800,000 שקל, שזה תקציב המסגרת, אחרי שנה נתנו לו ארכה לשלוש שנים.

דוד אמסלם: הרמתי גבה, ואמרתי: בדרך כלל ההליך הוא הפוך.

דוד אמסלם: אתה יוצא למכרז, נניח, ארוך טווח כדי לקבל מחיר נמוך.

דוד אמסלם: ככל שהמכרז הוא יותר ארוך טווח, סביר להניח שתקבל הצעה טובה יותר, ואם בשוליים אחרי זה אתה צריך ארכה קטנה כי עוד לא הסתדרת, אתה מבקש עוד שנה.

דוד אמסלם: לכן כאן העסק הזה היה מבחינתי הליך לא מובן.

דוד אמסלם: אמרתי אז גם לחשב: אני מניח שאם כפקיד עירייה הייתי עושה דבר כזה, אני מניח שאם משטרת ישראל היתה יודעת, הייתי נדרש לתת לה תשובות, למה עשיתי את זה.

דוד אמסלם: זה דבר שלדעתי נמצא בצריך עיון גדול מאוד, כל ההליך.

דוד אמסלם: את זה אני שם בצד.

דוד אמסלם: כרגע זה לא מבחינתי, לב הדיון הזה.

דוד אמסלם: הייתי רוצה, ברשותכם, להראות לכם מה מר ליאור חורב כתב על חברי הכנסת והשרים.

דוד אמסלם: אחרי זה אעשה פאוזה, ואז אמשיך ואראה לכם מה הוא כתב אחרי הדיון שעשינו עם המפכ"ל.

יעל גרמן: אני רק מבקשת לשאול שאלה.

יעל גרמן: לא אכפת לי אחרי זה, כי מעניין אותי לראות, אבל אני מבקשת לשאול שאלה לפני שמתחיל הדיון.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: רוצה עכשיו או אחר כך?

יעל גרמן: להחלטתך.

דוד אמסלם: אני מעדיף להראות את כל המכלול.

דוד אמסלם: יכול להיות שלא תהיה לך שאלה.

דוד אמסלם: מר ליאור חורב כותב ב-26 בינואר: מיקי זוהר זה לא הנחליאלי שבא בקיץ.

דוד אמסלם: ב-27 בינואר הוא כותב: את הליכודיאדה צריך לשדר בשידור ישיר.

דוד אמסלם: אין טוב ממראה עיניים.

דוד אמסלם: תדע כל אם עברייה מי הקוקיות שגורל בניה מופקד בידם.

דוד אמסלם: קשה לי לקרוא מכאן – זה רחוק לי.

דוד אמסלם: כל כך הרבה אנשים אשמים במצבו של הראש.

דוד אמסלם: רובם מסביבתו, אנשים שהוא או זוגתו בחרו.

דוד אמסלם: אנשים שנבחרו מתוקף נאמנותם הכלבית הבלתי מתויגת.

דוד אמסלם: קשה, קשה.

דוד אמסלם: נשים תווים.

דוד אמסלם: ..

יואל חסון: אולי גם נעמעם את האורות.

דוד אמסלם: לא להפריע לי, יואל.

דוד אמסלם: כשצחי הנגבי מדבר על רשות השידור ועל תאגיד השידור הציבורי, לא ברור מה הוא יותר – שקרן, בור או תעמולן.

דוד אמסלם: הלאה.

דוד אמסלם: אי-אפשר להוציא מכלל אפשרות שההשמצות הפרועות של דודי אמסלם – שזה אני – נגד ניצב יצחקי, נעשו בשליחות בנימין נתניהו.

דוד אמסלם: נמשיך עם שלל הביטויים שלו: דודי אמסלם, למה לא עברת ברחוב בלפור, לצמצח את הנעליים?

דוד אמסלם: מאוד כועסים שם.

אלעזר שטרן: מה קורה פה?

אלעזר שטרן: במה זכה ליאור חורב, יועץ תקשורת- - -

דוד אמסלם: אני יודע שבאת להפריע לי אולי.

אלעזר שטרן: לא.

אלעזר שטרן: באתי לנסות להבין, אבל אני באמת לא מבין מה קורה.

אלעזר שטרן: אני באתי בגללה.

יעל גרמן: עם כל הכבוד- - -

דוד אמסלם: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

דוד אמסלם: היא הכינה שאלה.

דוד אמסלם: למה אתה- - -

נאוה בוקר: זה לא מצחיק.

נאוה בוקר: אם זה היית אתה, אולי היית מסיר את החיוך הזה מהפרצוף שלך.

נאוה בוקר: הוא מחייך, מבסוט.

דוד אמסלם: אלעזר שטרן, אני לא רוצה להוציא אותך מהדיון.

דוד אמסלם: אני מבקש שתכבד.

דוד אמסלם: אל תפריע.

דוד אמסלם: אגב, היא הכינה את השאלה מהבוקר, אז למה אתה מבזבז לה אותה?

דוד אמסלם: אני מדבר על חברת הכנסת גרמן.

דוד אמסלם: לראות את חבר הכנסת מיקי זוהר מתרפס ליד הגברת בצורה כל כך מקצועית מעלה חשש שנמצא תחליף לקאיה.

קריאה: מי זאת הגברת?

דוד אמסלם: הלאה.

דוד אמסלם: אף אחד לא אמר למירי רגב שהכדורים הכחולים על השולחן זה לא MNM.

דוד אמסלם: מה שקרה הוא דבר כזה.

דוד אמסלם: לאחר הדיון שעשינו כאן – אגב, שאף אחד מכם לא טרח לבוא; זה לא עניין אותו.

דוד אמסלם: זה היה דיון שעשיתי לפני עשרה חודשים בדיוק על הנושא הזה.

דוד אמסלם: זו היתה המצגת.

דוד אמסלם: זו מצגת שהראיתי לפני עשרה חודשים, אבל זה לא עניין אתכם.

דוד אמסלם: לא היתה פוליטיקה אז בנושא.

דוד אמסלם: לכן המפכ"ל אמר כך – עשינו את הדיון כאן שעתיים, והוא אמר:

דוד אמסלם: נזפנו ביועץ שיצא נגד נתניהו.

דוד אמסלם: זה היה הסיכום כאן בישיבה.

דוד אמסלם: הוא אמר אחרי שהראיתי לו הכול: אתה צודק.

דוד אמסלם: לא ידענו.

דוד אמסלם: אנחנו ננזוף בו, ונבדוק אם זה עומד בתנאי ההתקשרות אתו.

דוד אמסלם: למחרת שהדובר שמע את זה – אותו יועץ שמע את זה בתקשורת – אגב, פנה אליו כתב של עיתון הארץ כדי לקבל תגובה של אותו ליאור חורב, אז הוא אמר לו – וכל זה פורסם בעיתון, שאם הוא יכתוב שנזפו בו, הוא יתבע אותם דיבה, כי אף אחד לא נזף בו.

יואל חסון: אתה לא מאמין למפכ"ל שנזף בו?

דוד אמסלם: רגע.

דוד אמסלם: אני כרגע מספר עובדות.

דוד אמסלם: עוד מעט אראה לך מה כתבתי למשטרה ואיך נזפו.

דוד אמסלם: מה שקרה, דוברת המשטרה אומרת – המפכ"ל, אני מאמין לו, אבל דוברת המשטרה, שיצאה בהודעה- - -

קריאה: לפני כן, בוא נראה את הווידאו.

דוד אמסלם: אני רוצה להראות לכם וידאו.

דוד אמסלם: אגב, תגובה רשמית של דוברת המשטרה לנושא הזה היתה- - -

יואל חסון: איזו הפקה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: מה זאת ההצגה הזאת?

יואל חסון: זאת ועדה בכנסת.

יואל חסון: לא מופע תיאטרון.

דוד אמסלם: יואל, אתה חצוף בהערה הזאת שלך.

יואל חסון: אני חצוף?

דוד אמסלם: מאוד, ואני מבקש שלא תפריע לי.

יואל חסון: תחזור בך.

יואל חסון: מה זה חצוף?

דוד אמסלם: בגלל שההערה שלך היא חצופה.

יואל חסון: זה עסק פרטי שלך פה?

יואל חסון: זה לא עסק פרטי שלך פה.

יואל חסון: אתה מתנהג כאילו זה עסק פרטי.

דוד אמסלם: יואל, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

יואל חסון: אתה תחזור בך.

דוד אמסלם: לא אחזור בי.

יואל חסון: אני אגיש בקשה.

דוד אמסלם: תגיש בקשה.

יואל חסון: זה מה שאני אעשה.

דוד אמסלם: מאה אחוז.

דוד אמסלם: דוברת המשטרה התייחסה לעניין, והיא אמרה שהם לא נזפו ביועץ.

דוד אמסלם: לכן זו לא השאלה, למי מאמינים – למפכ"ל או לדובר.

דוד אמסלם: נמשיך.

דוד אמסלם: לאחר הנושא הזה אני כתבתי מכתב למפכ"ל, וביקשתי ממנו לקבל את הנזיפה שנזפו ביועץ.

דוד אמסלם: הוא כתב לי, הם כתבו לי שבעצם הנזיפה היא לא הליך פורמלי מול יועץ כזה, ולכן אין להם מכתב כזה.

דוד אמסלם: הם אמרו לו אולי בעל-פה משהו.

דוד אמסלם: אגב, אני רוצה לומר – אני מקבל פניות – וזה לנציגת היועץ המשפטי – אני מקבל פניות מתושבים שרוצים להתגייס למשטרה – קיבלתי כמה, שחלק מהסירוב לגיוס למשטרה זה שבזמנו בטוויטר שלהם או בפייסבוק הם התבטאו התבטאות כזאת או אחרת שבגללה המשטרה החליטה לא לגייס אותם, בעיקר בנושאים הפוליטיים – זה לא עניין של הסתה.

דוד אמסלם: ואני לא נכנס לזה.

דוד אמסלם: יכול להיות שזו הדרך של המשטרה למיין, אבל אהלן וסהלן.

דוד אמסלם: זה אנשים קטנים, אחרי הצבא, שרוצים להתגייס, להיות שוטרים רגילים.

דוד אמסלם: לא יועץ אסטרטגי למפכ"ל.

דוד אמסלם: לאחר הנושא הזה מבחינתי הפרשייה ירדה לשוליים, והתקדמתי.

דוד אמסלם: אמרתי: הבנו את העניין.

דוד אמסלם: מתקדמים.

דוד אמסלם: ואז מסתבר לי שיש המשך לעניין, ודובר המשטרה, לאחר שננזף וכו', כותב: נשארו כרטיסים למופע של דודידו – כמובן זה אני, והוא החליט.

דוד אמסלם: לצורך מחקר אנתרופולוגי, זקוקים מועמדים להשתלת אונה – רעיונות, והתשובה שנתנו לו זה שוב הסיפור של דודידו.

דוד אמסלם: אגב, התשובה שהם נתנו לו, שאת מי הוא מעדיף – אותי את ביטן.

דוד אמסלם: לא יכול להיות שביטן אמר את זה, לא יכול להיות שביטן אמר את זה, זה ביטן – הכול יכול להיות.

דוד אמסלם: הלאה.

דוד אמסלם: והזוכה היומית בפרס הקוקוריקו על שם לוקו היא נאוה בוקר.

נאוה בוקר: זה משוגעת.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לכם איזה יועץ המשטרה לקחה.

דוד אמסלם: מר ליאור בוקר, יש לו עוד דבר – הרי הוא לא הגיע למשטרה, אז אספר לכם קודם כל מה הוא עשה.

דוד אמסלם: הוא בזמנו היה הדובר של רוזנשטיין – אמרתי את זה למפכ"ל, שהוא כידוע לכם לא היה אחד מל"ו צדיקים.

יעל גרמן: אני לא חושבת שזה קשור.

יעל גרמן: זה מה שרציתי לשאול – האם אנחנו מדברים על ליאור חורב זה דבר אחד, או אם אנחנו מדברים על הליכים שזה באמת במנדט שלנו.

יעל גרמן: ברגע שאתה מתחיל לדבר לגופו של אדם, אנחנו כאילו יושבים פה ועושים משפט, ולא משנה מה ראיתי, שזה מקומם ומעצבן והכול.

יעל גרמן: יש עניין של נוהל.

יעל גרמן: האם אנחנו עושים פה משפט שדה לאדם שאינו נוכח כאן?

דוד אמסלם: אני אסביר.

דוד אמסלם: אני עושה דיון על נושא שהוא- - -

יעל גרמן: אל תיגע ב- - -

יואל חסון: את ראית את הכותרת של הדיון?

יואל חסון: את מצפה באמת שהדיון יהיה רציני?

יעל גרמן: על זה אני מדברת – זה הנושא, או הנושא הוא משהו אחר.

דוד אמסלם: אל תפריע לי, יואל.

דוד אמסלם: זה הנושא.

דוד אמסלם: אני חושב שהוא נושא ציבורי חשוב.

דוד אמסלם: הוא נותן שירות למשטרה.

דוד אמסלם: אם- - -

יואל חסון: אבל זה לא הנושא.

יואל חסון: אם היית מדבר על הנושא של התקשרויות, מכרזים – היינו יכולים להבין את הדיון.

דוד אמסלם: יואל, אני מחליט על מה לדבר.

יואל חסון: מה אתה עושה כאן?

יואל חסון: הדיון הזה לא לגיטימי, אדוני.

יואל חסון: הוא לא מקובל.

דוד אמסלם: אני נתתי לך את זכות הדיבור?

יואל חסון: תן, אני מחכה.

דוד אמסלם: אז אל תדבר בלי שאני נותן לך.

יואל חסון: אני יכול לזרוק הערת ביניים.

דוד אמסלם: זה אני מחליט אם כן או לא.

יואל חסון: לא, אני מחליט לעצמי.

דוד אמסלם: תזרוק עוד פעם-פעמיים, אני אוציא אותך.

נחמן שי: יואל, אל תצא.

נחמן שי: אני אשאר לבד.

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: אל תשכח שאתה הוצאת אותי מהכנסת על רבע ממה שאתה עושה עכשיו.

נחמן שי: חשבון פה.

דוד אמסלם: לא עניין של חשבון.

דוד אמסלם: אני רק מראה לו את תמונת מראה.

דוד אמסלם: יש סולם ערכים.

דוד אמסלם: קשוט עצמך.

דוד אמסלם: מר חורב בעבר, הוא גם נתן ייעוץ לרוזנשטיין בכל מיני נושאים אחרים, אבל- - -

יעל גרמן: אני מציעה לך לרדת מזה.

יעל גרמן: זה לא ראוי.

דוד אמסלם: שמעתי אותך.

דוד אמסלם: אני חושב שיש לזה משקל ציבורי, על מי מדובר.

דוד אמסלם: אחרת לא היה דיון.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה לספר לכם מה כתב ליאור חורב על המשטרה.

דוד אמסלם: הרי לפני כמה שנים לקח אותו מישהו אחר, שביקש את שירותיו מול המשטרה.

דוד אמסלם: תקריא בבקשה – אני לא רואה.

דוד אמסלם: דובר: היועץ חורב התלונן במשטרה כי נגנבה קלטת שהיה אמור לקבל, והראיות לכאורה נגד ניצב משה מזרחי.

דוד אמסלם: בעצם המשטרה, שאותה הוא משרת כיום, טענה כי דבריו הם דברי הבל ודמיון פרוע.

דוד אמסלם: כלומר האדם בזמנו ייצג מישהו אחר נגד המשטרה, תקף את המשטרה, ואז המשטרה אמרה שהוא אדם שיש לו דמיון פרוע בעניין הזה.

דוד אמסלם: אגב, דמיון פרוע זה דבר שמלווה אותו – לא דבר נקודתי.

דוד אמסלם: זה בערך המעטפת של כל מה שחשבתי.

דוד אמסלם: אני מציג לכם מה קרה פה, ולכן אני בהיבט שלי רואה כאן דבר חמור בהיבט הציבורי.

דוד אמסלם: עכשיו אני קושר הכול כדי שתבינו על מה מדובר.

דוד אמסלם: אני לא מדבר רק על הפרוצדורה.

דוד אמסלם: הרי חזקה עליכם שאם אני מניח היה יועץ ראש הממשלה עכשיו מטנף, כותב כל מיני דברים חמורים כאלה, איש מדינה – נגד מפכ"ל המשטרה, היועץ המשפטי למשטרה – איש פוליטי זה משהו אחר.

דוד אמסלם: אני מדבר על פקיד.

דוד אמסלם: אז אני מניח שהייתם מזדעקים, כותבים: דודי, בוא נעשה דיון, מה פתאום?

דוד אמסלם: לכן אני חושב שכאן מישהו חרג מכללי המשחק.

דוד אמסלם: אני חושב שאם לא נעצור את זה, זה יגלוש למערכות אחרות.

דוד אמסלם: אם זה מותר, זה מותר לכולם.

דוד אמסלם: אני חושב לכן שחמור מאוד שמישהו עושה את זה עוד בכספי מדינה.

דוד אמסלם: מישהו מממן אותו.

דוד אמסלם: לכן החלטתי לקיים את הדיון הזה.

דוד אמסלם: אם הוא לא היה ממשיך, לא הייתי מעלה שוב את הדיון.

דוד אמסלם: מבחינתי כפי שאמרתי, הדלקתי אור אדום למפכ"ל.

דוד אמסלם: אמרתי לו: אתה מסכים אתי, שמעתם, עזוב.

דוד אמסלם: אבל היות שהעסק ממשיך, הבנתי שמשהו גרוע קורה, כלומר אף אחד לא מענין אותו כלום.

דוד אמסלם: הכלבים נובחים והשיירה עוברת, וכל זה בתקציב של 800,000 שקל כפול 4, כשיש במשטרה 110 דוברים.

יעל גרמן: ביקשתי לשאול שאלה.

יואל חסון: זה מופע יחיד?

דוד אמסלם: יואל, תן לי לנהל את הדיון.

דוד אמסלם: לא תצא מפה בלי שתדבר.

יואל חסון: אולי עדיף שאצייץ ואז תיתן לי לדבר.

דוד אמסלם: תצייץ.

דוד אמסלם: עשית כמה לא מוצלחים.

דוד אמסלם: אני מכבד אותך – אל תפריע לי.

דוד אמסלם: אני לא מפריע לך כשאתה מנהל דיון.

דוד אמסלם: כשאתה מבקש, אני מכבד אותך.

יעל גרמן: אבל אנחנו רוצים זכות דיבור.

דוד אמסלם: את מכירה אותי.

דוד אמסלם: אף פעם לא יצאת מפה בלי לדבר.

דוד אמסלם: שנייה.

יעל גרמן: בסדר.

יעל גרמן: אני מבקשת לשאול שאלה.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: אתן לך לשאול.

יעל גרמן: שאלה על מהות הדיון.

דוד אמסלם: אבל הסברתי.

יעל גרמן: לא הבנתי, ואני מבקשת הבהרה.

דוד אמסלם: עוד מעט אתן לך את ההבהרה.

יעל גרמן: איך תיתן הבהרה לפני ששאלתי?

יעל גרמן: לפני שאתה מתחיל בדיון זכותנו כחברי כנסת, כחברי הוועדה, להבין במה הדיון, ואני מבקשת לשאול שאלה.

דוד אמסלם: היות שיואל הדר צריך לזוז, שבע דקות – הוא צריך לצאת.

יואל חסון: אז שימתין, עם כל הכבוד.

יואל חסון: חברת כנסת רוצה הצעה לסדר.

יואל חסון: יש תקנון.

דוד אמסלם: אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

דוד אמסלם: אתה מנהל את הכללים פה.

יואל חסון: אני עוזר לך.

דוד אמסלם: אל תעזור לי.

דוד אמסלם: חברת הכנסת גרמן, אני מבקש לא להפריע לי.

יעל גרמן: אני לא מפריעה.

דוד אמסלם: הגברת גרמן, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

יעל גרמן: למה אתה קורא לי לסדר?

יעל גרמן: אני דורשת את זכותי לשאול שאלה לפני שמתחיל דיון, ואתה לא מאפשר לי.

דוד אמסלם: אסביר לך איך זה עובד.

דוד אמסלם: אני לא סובל אלימות מילולית, כמו שאת עושה עכשיו.

דוד אמסלם: אני מנהל את הדיו.

דוד אמסלם: אם את רוצה להתלונן עליי ואת חושבת שקיפחתי אותך, יש יושב-ראש – לכי תתלונני.

דוד אמסלם: אני אמרתי לך, ומעולם לא קרה פה שלא נתתי לך לדבר.

דוד אמסלם: אבל מה – את תמיד רוצה לדבר מה שאת רוצה וכמה שאת רוצה.

דוד אמסלם: לא אצלי.

דוד אמסלם: לכן את תמתיני כמה זמן שצריך.

יעל גרמן: איפה עכשיו האלימות?

יעל גרמן: באיזה כיוון?

יעל גרמן: איך אתה מדבר עליי?

יעל גרמן: אתה שם לב איך אתה מדבר?

יעל גרמן: את תמתיני כמה שאני רוצה.

יעל גרמן: איזו מין צורת דיבור זו?

יעל גרמן: ובפרט כלפי חברת כנסת.

דוד אמסלם: את מפריעה רבע שעה כבר.

יעל גרמן: אני לא מפריעה.

יעל גרמן: אני יושבת וממתינה שתאפשר לי לשאול שאלה מקדמית לפני שמתחיל הדיון, ואתה לא מאפשר לי.

דוד אמסלם: אני לא מאפשר לי.

יעל גרמן: אז איפה האלימות – בצד שלי או בצד שלך?

דוד אמסלם: בצד שלך, כי את משתלטת עכשיו ומפריעה לי לדיון.

יעל גרמן: אני לא השתלטתי.

יעל גרמן: אני כבר כמה דקות- - -

דוד אמסלם: הגב' גרמן, אני קורא לך פעם שנייה.

דוד אמסלם: אני לא רוצה להוציא אותך, הגב' גרמן.

יעל גרמן: אני לא רוצה שתוציא אותי.

דוד אמסלם: אז אני מבקש ממך להפסיק.

יעל גרמן: זכותי.

יעל גרמן: אתה אמרת לי- - -

דוד אמסלם: אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

יעל גרמן: אמרת לי שתיתן לי.

יעל גרמן: בבקשה, לא אפשרת לי לשאול והוצאת אותי, כי זו הדרך הקלה.

יעל גרמן: (חברת הכנסת יעל גרמן יוצאת מאולם הוועדה)

דוד אמסלם: בבקשה.

יואל הדר: אני מתנצל – אני פשוט צריך ללכת.

יואל הדר: אמש השר לביטחון פנים ביקש ממני לכתוב חוות דעת בשבילו, עבור השר בנושא הנדון.

יואל הדר: מבקר המשרד קיבל פנייה לפני מספר שבועות לגבי- - -

נחמן שי: קראנו את זה הבוקר.

דוד אמסלם: אני לא קראתי.

דוד אמסלם: עכשיו אתה מפריע לו? זה לא אני.

דוד אמסלם: בבקשה.

יואל הדר: מבקר המשרד קיבל פנייה לפני מספר שבועות לערוך בדיקה לגבי כל הנושא של ההתקשרות האמורה.

יואל הדר: לכן ישבתי אתו אמש כדי לכתוב לשר חוות דעת שתהיה מדויקת כמה שניתן בנושא.

יואל הדר: דבר ראשון, מבקר המשרד בדק את ההתקשרות עצמה שנעשתה במסגרת מרכז סגור לצורך בחינת מערך הדוברות של המשטרה וייעוץ תקשורתי אסטרטגי למפכ"ל.

יואל הדר: במסגרת ההתקשרות הזו נחתם הסכם עם חברת גולדפינגר תקשורת שבמסגרתה מועסק מר ליאור חורב כאחד מחמישה יועצים של החברה.

יואל הדר: המבקר מצא כי תהליך ההתקשרות היה תקין לגישתו – התהליך עצמו, וכי כל הדברים שנעשו, בדיקות ההתקשרות, היו בהתאם לנהלים למעט נושא אחד, וזה נושא של הוראת תכ"ם שמחייבת תצהיר מיוחד לגבי העסקת יועץ תקשורתי.

יואל הדר: גם התצהיר הזה עם החברה נחתם בתקופה קצת יותר מאוחרת.

יואל הדר: לכן מהפן הזה התהליך עצמו די בתחילתו של יום נעשה כפי שהיה צריך להיעשות.

יואל הדר: החברה חתמה על תצהיר התחייבות בנושא העסקת יועץ התקשורת.

יואל הדר: כמה חודשים מאוחר יותר – אנחנו לא יודעים בדיוק את התאריך, אבל יש לנו הערכה בין התאריכים, מתי התצהיר נחתם – זה נעשה כחודש או חודשיים לאחר חתימת החברה, אז נעשה תצהיר מיוחד, שהוא לא דבר שגרתי, שנחתמה התחייבות על-ידי היועץ מר ליאור חורב.

יואל הדר: מה שבדקנו לבקשת השר זה האם הציוצים שיצאו אחרי ההתחייבות בתצהיר של החברה- - -

נחמן שי: אין לכם תאריך?

יואל הדר: יש לנו בין תאריכים.

נחמן שי: אבל יש בוודאות ציוצים אחרי.

יואל הדר: כן.

יואל הדר: זה מה שבדקנו.

יואל הדר: בדקנו רק את המועד אחרי זה.

דוד אמסלם: ואם לפני, מותר?

דוד אמסלם: הכול בסדר?

נחמן שי: נדבר על זה.

יואל הדר: החברה חתמה ב-22.1.17.

יואל הדר: ליאור חורב חתם על ההתחייבות בין 22.3.17 ל-5.4.17 – להיות מדויקים בתאריך.

יואל הדר: בדקנו את הציונים מ-22.1.17 ואילך.

יואל הדר: שטחנו בפני השר מה שמסרו לנו.

דוד אמסלם: אגב, זה היה אחרי הדיון הראשון שעשיתם.

יואל הדר: מה שקיבלנו – מסרו לנו בפירוט יחד עם צילומים את הציוצים.

יואל חסון: ההתקשרות היא עם חברה או ישירות?

יואל הדר: עם חברה.

יואל חסון: כדאי להבהיר את זה.

יואל חסון: יש מקבץ של יועצים שמעורבים בשירות הזה.

יואל הדר: החברה מחויבת גם לגבי המועסקים שלה.

יואל הדר: זה לא רק היא אלא גם המועסקים שלה מתחייבים לא להפר את ההתחייבות, ולא רק החברה מתחייבת בזאת.

יואל חסון: וליאור חורב הוא עובד של החברה או מועסק?

יואל הדר: אני לא יודע.

דוד אמסלם: זה לא חשוב.

דוד אמסלם: הוא היועץ של המפכ"ל באופן מעשי, אבל עזוב את המכבסה.

יואל הדר: ההתקשרות נעשתה עם החברה- - -

דוד אמסלם: יואל, דבר אליי.

יואל חסון: אנחנו סטטיסטים פה?

יואל חסון: הוא צריך לדבר אלינו.

יואל חסון: לא אליך.

יואל חסון: זה לא מופע יחיד.

דוד אמסלם: יואל, אל תפריע.

דוד אמסלם: כבר אמרת שבע פעמים שזה לא מופע יחיד.

יואל הדר: ההתקשרות נעשתה עם המשטרה כדין, ומי שיכול לבחון את משמעות ההפרות, אם היו כאלה- - -

דוד אמסלם: כלומר המבקר מקבל את העובדה שכל מכרז במדינת ישראל, נוציא אותו לשנה ואז נאריך אותו בזמנים לעוד שלוש שנים?

דוד אמסלם: נשמע לך סביר שאני יכול להוציא להם הנחיה שאם יש להם מכרז לשלוש שנים, הם יכולים להאריך אותו אחרי זה לתשע שנים?

דוד אמסלם: על אותו בסיס מחיר?

דוד אמסלם: אם כן, תגיד לי.

יואל הדר: השאלה הזאת צריכה להיות מופנית למשטרה- - -

דוד אמסלם: אני שאלתי – הוא כתב שההתקשרות.

דוד אמסלם: בסיס ההתקשרות זה הפרמטרים שהצגתי אותם.

יואל הדר: היא נעשתה על בסיס מכרז סגור.

דוד אמסלם: מכרז סגור זה תקין?

דוד אמסלם: כשאתה עושה בנושא כזה, שיש לך כל כך הרבה משרדי פרסום במדינת ישראל, האם נכון להזמין ארבע חברות?

דוד אמסלם: דבר שני, נניח הזמנת ובחרת אחת.

דוד אמסלם: האם נכון לתת לו מכרז לשנה, והארכה לשלוש שנים?

דוד אמסלם: בדרך כלל התהליך הוא הפוך.

יואל חסון: רגע, הדיון הוא על ההשתלחות או על המכרז?

יואל חסון: על מה קראו לנו?

יואל חסון: אתה נתת נושא לדיון.

דוד אמסלם: אני החלטתי שזה השאלה.

דוד אמסלם: מספיק.

דוד אמסלם: זה הנושא.

דוד אמסלם: מספיק להפריע לי.

דוד אמסלם: מספיק להיות קטנוני.

דוד אמסלם: בבקשה.

יואל הדר: למיטב הבנתי, מה שהמבקר מסר, שההתקשרות עצמה הוארכה בשנה ולא בשלוש שנים – זה אולי דבר שצריך לבדוק, והיא קיבלה את אישור ועדת הפטור באוצר, שזה מה שמחויב לפי הנהלים לבצע.

יואל הדר: לכן כל שאלה לגבי מדוע המשטרה בחרה מלכתחילה מכרז סגור, צריך להפנות את זה למשטרה.

יואל הדר: לא נכנסנו לעניין הזה.

יואל הדר: לכן מי שאמור לבחון את הסנקציה, שהופרה, אם הופרה כלפי הציוצים, זה משטרת ישראל, שהיא זו שערכה כדין את ההתקשרות, וגם אם לעשות משהו לגבי ההתקשרות, זה גם בסמכותה הבלעדית של משטרת ישראל.

יואל הדר: מאחר שהשר ביקש ממני לחוות דעה בעניין הזה, נתתי חוות דעתי לשר.

דוד אמסלם: בוא נתקדם לגבי הציוצים עצמם.

דוד אמסלם: מה עמדתך?

דוד אמסלם: לא התוכן.

דוד אמסלם: האם יש פה לדעתך הפרת חוזה?

יואל הדר: לדעתי, יש פה הפרת התחייבות לכאורה לגבי הציוצים שבוצעו הן אחרי ההתכתבות של החברה והן אחרי ההתכתבות של מר ליאור חורב.

יואל הדר: כמובן, הוא לא עובד של המשטרה, אז אי אפשר – זו התקשרות ולא פיטורין.

דוד אמסלם: אני רוצה לחדד את התשובה שלך.

דוד אמסלם: אתה אומר: אחרי הדיון שעשינו המפכ"ל אמר: אנזוף בו ואחתים אותו.

דוד אמסלם: אני מבין ממך שמעשית ואתית זה בסדר מה שהוא עשה לפני, כי לא החתמנו אותו.

דוד אמסלם: אני שואל במהות, האם יש הבדל במהות בין לפני הדיון הקודם שהחתימו אותו בעקבות מה שאמרתי ואז הוא המשיך, או לא? הרי מבחינתי, עזוב את ההחתמה הזו.

דוד אמסלם: האם יועץ תקשורת, שאנחנו לוקחים אותו לייעץ לנו, האם מותר לו להכפיש כן או לא? זו השאלה.

יואל הדר: אתה שואל במישור האתי ואני בדקתי בפן המשפטי.

יואל הדר: בפן המשפטי ההתחייבות שנחתמה על-ידי החברה וההתחייבות של ליאור זה הפן המשפטי.

דוד אמסלם: ואם לא היתה התחייבות כזו, נראה לך שזה לא מתבקש מתוקף ההתקשרות עצמה, שכל מי שמתקשר עם המדינה?

יואל הדר: אתה שואל אותי שאלה יותר במישור האתי ציבורי, ואני מעדיף להתמקד דווקא בפן המשפטי.

דוד אמסלם: אתן דוגמה אחרת.

דוד אמסלם: נניח שהיה מדובר באדם שלא במקרה הזה – נניח המשטרה מתקשרת עם מישהו לטובת משהו, ומסתבר אחרי זה שהוא עבריין, ולא כתוב בחוזה שאם הוא עבריין, אסור.

דוד אמסלם: הוא עבריין בנושא שהוא נותן את אותו שירות.

דוד אמסלם: נראה לך סביר שהכול בסדר, גם אם זה לא כתוב?

יואל הדר: במקרה כזה צריך לבדוק לגופו של עניין.

יואל הדר: אני לא חושב שאני צריך להיכנס לזה כרגע.

יואל הדר: נתתי בפריזמה שלי.

דוד אמסלם: חברת הכנסת גרמן, קיבלת אישור להיכנס?

יעל גרמן: אמרו לי להיכנס.

יעל גרמן: עברו שש דקות.

יעל גרמן: אתה רוצה שאצא?

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: קודם כל אני רוצה שתתנהגי לפי הכללים.

דוד אמסלם: כשיואל מוציא אותי, אני מבקש ממנו אישור להיכנס.

דוד אמסלם: יש כללים בכנסת.

דוד אמסלם: את חושבת שמותר לך הכול בכל נושא – זה מה שאני עושה.

דוד אמסלם: אין בעיה, רק אני מבקש – אל תפריעי לי.

יעל גרמן: אני הפרעתי?

יעל גרמן: ישבתי פה בשקט.

דוד אמסלם: אני הוצאתי אותך כשהפרעת.

אלעזר שטרן: יואל, עד שהוא מדבר אתה, האם יכול להיות שראש הממשלה מתקשר עם מי שמתעסק בזה?

אלעזר שטרן: איך יכול להיות התקשרות כזו?

אלעזר שטרן: בואו נבדוק את כל ההתקשרויות.

דוד אמסלם: אלעזר, אני מצפה ממך לקצת יותר רצינות.

דוד אמסלם: לא פופוליסטי.

אלעזר שטרן: אני אומר את האמת.

דוד אמסלם: יואל, אני אגיד משהו.

יואל חסון: הוא מתייחס אלינו.

יואל חסון: זה כבר משהו.

דוד אמסלם: אל תהיה ציני.

דוד אמסלם: אני מחבב אותך באישי.

יואל חסון: זה לא אישי.

יואל חסון: זה פרלמנטרי.

דוד אמסלם: גם כשאתה מנהל דיון, אני מכבד אותך.

דוד אמסלם: אני לא מתכתש אתך ועושה לך דברים לא הוגנים.

דוד אמסלם: לכן אני אומר כאן – בגדול, ביקשתי את חוות הדעת של יואל.

דוד אמסלם: אני רוצה שהוא יסיים אותה, ואז נפתח את זה לדיון ונשמע את העמדות המקצועיות.

דוד אמסלם: יואל, רוצה להוסיף עוד משהו?

יואל הדר: לא.

יואל הדר: אמרתי את דבריי.

דוד אמסלם: תודה רבה.

נחמן שי: אני מבקש לשאול.

דוד אמסלם: הוא ממהר.

דוד אמסלם: אתה יכול להשיב לו?

נחמן שי: הוא חייב להשיב לי.

נחמן שי: נכון להיום ההסכם של החברה הוא בתוקף, חורב מועסק על-ידי החברה, על-ידי המשטרה, וההתחייבות שלו תופסת, נכון?

נחמן שי: יש לו התחייבות שהוא לא יצייץ, אם אני מבין נכון.

נחמן שי: שהוא לא ימתח ביקורת.

נחמן שי: היא בתוקף נכון להיום.

יואל הדר: כן, למיטב ידיעתי.

דוד אמסלם: לא שמעת מה אמרתי.

דוד אמסלם: אענה גם ליואל.

דוד אמסלם: אני עשיתי את הדיון לפני שבעה-שמונה חודשים.

דוד אמסלם: לא היה רקע, לא היה כלום.

דוד אמסלם: עשיתי את זה לבד.

דוד אמסלם: נעלבתי בשמנו, מה שאתם הייתם צריכים.

דוד אמסלם: אגב, אם הוא היה כותב עליך אותו דבר, הייתי עושה.

יואל חסון: כתב גם עליי.

דוד אמסלם: אני עשיתי את זה במישור של חברי הכנסת.

דוד אמסלם: בהתחלה ראיתי שהוא כותב עלינו.

דוד אמסלם: זה לא נשמע לי.

יואל חסון: כותבים עלינו הרבה דברים.

יואל חסון: זה הסיכון המקצועי.

יואל חסון: מה לעשות?

דוד אמסלם: התקציב שלו הוא 800,000 שקל ממשלם המסים.

דוד אמסלם: אז אני עשיתי דיון – רק אני הייתי בדיון.

דוד אמסלם: הוזמנתם.

דוד אמסלם: אגב, זו היתה הכותרת של הדיון, אבל מה – לא עניין אתכם.

דוד אמסלם: היה 08:00 בבוקר, לא היה רעש בתקשורת.

דוד אמסלם: עשיתי את זה לבד.

דוד אמסלם: חשבתי אחרי אותו הליך – גמרנו.

דוד אמסלם: מתחנו קו, נגמר.

דוד אמסלם: הבנו כולנו את העניין – מתקדמים.

דוד אמסלם: כל מה שהיה כאן, חצי מהמצגת היתה אחרי.

דוד אמסלם: זה מה שהרגיז אותי.

דוד אמסלם: חברת הכנסת נאוה בוקר.

יעל גרמן: אתה לא נותן לי לשאול?

נחמן שי: מה השאלה?

יואל חסון: תן לה לשאול.

יואל חסון: אני במתח מה השאלה.

דוד אמסלם: תשאלי כשיגיע הזמן שלך נאוה בוקר.

דוד אמסלם: יש פה סדר רישום שרשמה מנהלת הוועדה, לא אני.

יעל גרמן: תמיד.

דוד אמסלם: ממשיכה.

יעל גרמן: מה זה ממשיכה?

יעל גרמן: אתה רוצה לסתום לי את הפה?

יעל גרמן: אולי אתה רוצה שאהיה תלויה פה בשקט?

יעל גרמן: זכותנו לדבר.

יעל גרמן: אנחנו מדברים בניחותא.

דוד אמסלם: חברת הכנסת גרמן, אני ביקשתי להכניס אותך.

דוד אמסלם: את מפריעה.

דוד אמסלם: חברת הכנסת גרמן, אל תיתני לי להצטער על זה שהכנסתי אותך.

דוד אמסלם: את רוצה שאוציא אותך שוב?

יעל גרמן: אתה יכול לעשות מה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: אני לא רוצה להוציא אותך שוב, חברת הכנסת גרמן.

יעל גרמן: גם אני לא רוצה שתוציא אותי.

יעל גרמן: אני רק רוצה שתיתן לי לשאול שאלה.

דוד אמסלם: לא אתן לך.

יעל גרמן: לפני כמה דקות אמרת שתיתן.

דוד אמסלם: התחרטתי.

יעל גרמן: אתה לא רוצה לתת.

דוד אמסלם: לא כרגע.

דוד אמסלם: כשיגיע תורך.

דוד אמסלם: את לא מעל כולם.

דוד אמסלם: יש פה סדר.

דוד אמסלם: אם היית רשומה ראשונה, הייתי נותן לך.

יעל גרמן: יש נוהל שהשאלות הן לפני דיון.

דוד אמסלם: אני לא מכיר נהלים כאלה.

דוד אמסלם: בתקנון אין דבר כזה.

יואל חסון: הצעה לסדר יש.

יואל חסון: אני גם יכול לעשות התייעצות סיעתית עכשיו אם אני רוצה.

דוד אמסלם: תעשה.

דוד אמסלם: אם היא היתה אומרת לי שהיא רוצה התייעצות סיעתית, הייתי מקבל.

דוד אמסלם: אבל לא חשוב.

יעל גרמן: אני לא רוצה.

דוד אמסלם: את מפריעה לי.

דוד אמסלם: עוד מילה אני מוציא אותך.

יעל גרמן: מה אני אעשה?

דוד אמסלם: תצאי החוצה.

דוד אמסלם: אגב, אני מבקש לא להכניס אותה – רק להצבעה.

דוד אמסלם: הוציאו אותך פעמיים.

דוד אמסלם: קיבלת את מה שביקשת.

יואל חסון: אנחנו קרובים לקץ הימים.

דוד אמסלם: חברת הכנסת גרמן, קיבלת את מה שרצית פעמיים גם.

יעל גרמן: אדוני היושב-ראש פוחד מהשאלה.

דוד אמסלם: האמת היא שאני פוחד.

דוד אמסלם: מאוד.

יעל גרמן: כנראה.

יעל גרמן: אחרת לא היית מוציא אותי פעמיים.

יעל גרמן: (חברת הכנסת יעל גרמן יוצאת מאולם הוועדה)

דוד אמסלם: חברת הכנסת נאוה בוקר, בבקשה.

נאוה בוקר: קודם כל, יישר כוח, יושב-ראש הוועדה, על הדיון החשוב הזה.

נאוה בוקר: אין הרבה אמיצים כמוך שיכולים.

נאוה בוקר: החיוך שלך זה מדהים, יואל.

נאוה בוקר: אם הוא היה פוגע בך באותה צורה, אולי לא היית מדבר כך.

נאוה בוקר: בכל מקרה, האיש הזה, כפי שראיתם, שמועסק כיועץ בארגון ממשלתי, ממלכתי, כותב על חברת כנסת הזוכה היומית בפרס הקוקוריקו על שם לוקו היא נאוה בוקר – כותב עליי משוגעת.

דוד אמסלם: אגב, זה לא חברת כנסת; היא חברת ועדת הפנים, שהיא דנה פה על זכויות- - -

אלעזר שטרן: די, מספיק כבר.

אלעזר שטרן: יאללה.

דוד אמסלם: אני מבין שקיבלתם הנחיה להפריע פה.

יואל חסון: עברנו ממופע שלך, ועכשיו זה מופע של חברת הכנסת נאוה בוקר?

דוד אמסלם: יואל, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

דוד אמסלם: בסוף אני אשאר לבד ואתם לא תדברו, אז תגידו לי שסתמתי לכם את הפה.

דוד אמסלם: אז תפסיקו להפריע.

דוד אמסלם: מי שמפריע, יוצא.

דוד אמסלם: אמרתי לך, כשאתה הוצאת אותי אפילו לא בצדק במליאה, הצדעתי לך ויצאתי.

דוד אמסלם: אני זוכר שכיבדתי אותך.

יואל חסון: אם תגיד לי, לצאת, אצא.

דוד אמסלם: אני לא רוצה להוציא אותך.

דוד אמסלם: בבקשה.

נאוה בוקר: יועץ של גוף ממלכתי, משטרת ישראל, משתלח בצורה כזו בסגנית יושב-ראש הכנסת, בחברת כנסת.

נאוה בוקר: אני אישית מתכוונת להגיש נגדו תביעה אישית, אבל אנחנו צריכים לזכור שמדובר באדם שנטוע עמוק במערכת הפוליטית במדינת ישראל, והטינה שלו גם לנתניהו ולאנשי נתניהו, היא ידועה.

נאוה בוקר: הוא היה יועץ התקשורת של אהוד ברק, של אולמרט, של שאול מופז, של בוז'י.

נאוה בוקר: בתקופה האחרונה השם שלו גם נקשר עם מפלגת כולנו, וזו הסיבה שאנחנו שומעים את חברי הכנסת של כולנו שיוצאים להגנתו.

נאוה בוקר: מקורב מאוד לכחלון.

נאוה בוקר: לא ייתן שאדם כזה יועסק.

יואל חסון: מה קשור כולנו?

נאוה בוקר: שמענו את ההגנה שלהם לאורך כל הדרך.

נאוה בוקר: יואל, אני מבינה את המגמה שלך.

נאוה בוקר: בוא נישאר חברים.

נאוה בוקר: תן לי לסיים.

נאוה בוקר: מספיק עם זה.

נאוה בוקר: תתנהג בנימוס פעם אחת.

נאוה בוקר: אם כבר מעסיקים יועץ תקשורת בסכומים כאלה מופרזים, מדווחים על 800,000 שקל לשנה בחוזה לארבע שנים, לכל הפחות יש לוודא שלוקחים אדם שלא מעורב פוליטית.

נאוה בוקר: לצערנו, זה לא המקרה של ליאור חורב.

נאוה בוקר: תודה.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: חברת הכנסת לאה פדידה, בבקשה.

לאה פדידה: קודם כל, אני חייבת לשאול שאלה, על מה התכנסנו, כי לא כל כך הבנתי, והקשבתי היטב לדבריך.

לאה פדידה: בעצם אתה אומר שנפל פגם בהתקשרות.

לאה פדידה: בעצם אתה אומר שליאור חורב הפר, וגם יואל, שדיבר, מצטרף ואומר שיש פה הפרת חוזה.

לאה פדידה: בעצם יש פה שיקול דעת של מפכ"ל או משטרה שלקחו את היועץ.

לאה פדידה: זה היה אמור להסתיים בזה שהמפכ"ל אומר טעיתי, או לא טעיתי, ואם טעיתי, אומר לליאור חורב: הפרת חוזה, לא התנהלנו כשורה על-פי המבקר – שלום, לך הביתה.

לאה פדידה: אבל ליאור חורב הוא לא העניין.

לאה פדידה: זה כמו תסמונת הש"ג.

לאה פדידה: הוא מועסק על-ידי משטרת ישראל.

לאה פדידה: אם כך, ואם משטרת ישראל חושבת, או כבודו העיר את תשומת לבם, והם הסכימו אתך, והוא עדיין מועסק, לא בטוח שליאור חורב היה צריך להיות על שולחן הדיונים, ולא ההליך, והאם מכבדים את ההליך או את ההסכם.

דוד אמסלם: אני מתקן.

דוד אמסלם: ליאור חורב הוא לא על שולחן הדיונים.

לאה פדידה: זו היתה התחושה.

לאה פדידה: את זה רציתי לשאול אותך.

דוד אמסלם: הרי אם ליאור חורב עכשיו עובד כיועץ חברת אוסם, אני לא עושה דיון.

דוד אמסלם: זכותו.

דוד אמסלם: יכול לכתוב עלינו כמו כל אזרח מה שהוא רוצה.

דוד אמסלם: הכול התחיל כש- - -

לאה פדידה: אז אתה לא סומך על המשטרה שתעיף אותו?

דוד אמסלם: ישבתי לפני שמונה-תשעה חודשים.

דוד אמסלם: ראיתם מה המפכ"ל אמר – הראיתי – לא תקין וכו'.

דוד אמסלם: חשבתי שזה סוף פסוק.

לאה פדידה: המשטרה צריכה לבצע את זה.

דוד אמסלם: ודאי, אבל אנחנו מדברים על המשטרה.

דוד אמסלם: לא על ליאור חורב.

דוד אמסלם: ליאור חורב הוא המועסק.

דוד אמסלם: אני מדבר על הגוף שמעסיק אותו.

דוד אמסלם: זה מה שמעניין.

לאה פדידה: כי התחושה היתה- - -

דוד אמסלם: לא, אני מראה על מה אני מלין.

דוד אמסלם: יש להבין – יושב-ראש ועדת הפנים – אנחנו מופקדים גם על משטרת ישראל, גם על ההתנהלות שלה, גם על התנהלות הקשרים שלה עם כל מיני ספקים, וגם על ההתנהלות הכללית שלה מול הציבור.

דוד אמסלם: בכל היבט.

לאה פדידה: בואו נזכור שבדיון הקודם שלנו כשהייתי כאן, אמר המפכ"ל שעלות כל מערך ההסברה של משטרת ישראל היא 800,000 שקל, ואתה אומר שרק ליאור חורב עולה ככה.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אגב, למשטרת ישראל יש 110 דוברים.

דוד אמסלם: אני לא שואל למה.

דוד אמסלם: אני גם לא נכנס בדיון כרגע למה הם צריכים את ליאור חורב.

דוד אמסלם: לדעתי, מיותר לחלוטין.

דוד אמסלם: גם אמרתי בדיון הקודם שלפני שנה וחצי עשיתי דיון על ישובי דרום הארץ, והמפכ"ל ישב פה עם השר, וכשכולם נפרצו שם, שאלתי למה אתם לא פועלים ואמרו שאין כסף.

דוד אמסלם: אני הלכתי לאוצר ודאגתי שיעבירו להם עוד 20 מיליון שקל, והם כתבו כספים ייחודיים דודי אמסלם, ואחרי חודשיים אני מבין שכסף לדובר יש.

דוד אמסלם: אבל זה לא הנושא שלנו.

דוד אמסלם: זה הנושא שהיה אמור להעלות נניח בתקציב, אבל היות שהעליתי את זה אז, לא העליתי את זה באותה נשימה.

לאה פדידה: אסיים את דבריי.

לאה פדידה: אני חושבת שבגלל הפוקוס הגדול הזה, לרגע לא הבנתי מה נושא הדיון.

לאה פדידה: יועץ תקשורת כזה או אחר לא אמור להיות על שולחן הדיונים שלנו.

לאה פדידה: כן יש גבול דק מאוד בין זכות לבין אדם בעל מעמד ותפקיד.

לאה פדידה: אם נפל פגם בדרך ההתקשרות והפרת חוזה, לדעתי על זה היה צריך להיות הדיון.

לאה פדידה: זו זכותנו כפרלמנטרים וחובתנו לדון בהליכים תקינים, ולראות שבאמת לא נפגע אמון הציבור בכל הארגונים האלה.

לאה פדידה: מה שכן, גם אם לא התכוונת, הפכת את זה שהוא יהיה העניין, ואני לא רואה את האדם כאן להשיב לנו ולראות למה התכוון המשורר.

דוד אמסלם: שקרא לו קוקוריקו או שקרא לי שצריך להשתיל לי אונה?

לאה פדידה: זה לא ראיתי.

לאה פדידה: זה גם יש?

לאה פדידה: ראיתי מצחצח נעליים.

דוד אמסלם: אולי הוא התכוון לנעלי זהב שאני מביא למישהו?

דוד אמסלם: או לא הבנו את ההקשר הכללי?

דוד אמסלם: זקוקים מועמדים להשתלת אונה.

דוד אמסלם: זה החבר שלו שאל אותו אם זה דודי אמסלם או ביטן.

דוד אמסלם: אבל לא חשוב.

דוד אמסלם: לא הבנו את ההקשר הכללי, את אומרת.

לאה פדידה: אם יש אנשים שנפגעו אישית, אולי זה לא כזה אובייקטיבי, אז היה צריך לנהל את הישיבה אחרת.

דוד אמסלם: נפגעו אישית באמצעות פקיד ממשלתי או מישהו שמועסק על-ידי הממשלה?

לאה פדידה: אז אתה סומך על משטרת ישראל – הדיון היה צריך להיות אצלה על השולחן.

לאה פדידה: הפר חוזה, הפר ועדת הפנים – לך הביתה.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת יואל חסון.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יואל חסון: הדיון הזה הוא דיון לא לגיטימי, ונולד בחטא, כי אתה אדוני מנצל את תפקידך ואת המשאבים של הכנסת ואת הסמכויות שניתנו לך כדי להפוך את הוועדה לקלי קיבול לעלבונות שלך ושל חברי כנסת אחרים.

יואל חסון: אין דבר כזה, מעולם לא היה כזה, לא זו המטרה של ועדה הכנסת.

יואל חסון: היא לא אמורה להיות המקום שבו אתה עכשיו תתלונן ותבכה ותיפגע מעלבונות.

יואל חסון: גם אני קיבלתי ציוצים מליאור חורב, וקיבלתי גם ציוצים מאחרים, עובדי מדינה.

נאוה בוקר: אני לא ראיתי את זה.

נאוה בוקר: מעניין.

יואל חסון: את יכולה לחפש, אם את רוצה.

יואל חסון: ואל תפריעי לי.

יואל חסון: אני הגשתי תלונה לוועדת האתיקה, אדוני, אישית נגדך – בצער אני אומר את זה – כי אתה השתמשת בסמכותך כדי לגעת בנושא קודם כל אישי שלך, שזה דבר שלא מקובל, ולא עושים דבר כזה.

יואל חסון: דבר שני, בואו נדבר על המוטיבציות.

יואל חסון: הרי כמו חוק ההמלצות וכל הדברים האלה, הרי כל המוטיבציות האלה נולדו מראש, ברגע שהגעתם למסקנה שאולי לכאורה שליאור חורב או היועצים של המפכ"ל עלולים או עשויים – כל אחד מנקודת המבט שלו – להשפיע על התנהלות המשטרה בפרשות שיש לראש הממשלה.

יואל חסון: וכולכם, ממש בצורה שפוגעת בכם כחברי כנסת, פוגעת גם בי, כי בסוף אתה חבר כנסת בדיוק כמוני, פשוט מתנהגים כמו חבורת מעודדים של ראש הממשלה, בלי טיפת כבוד וטיפת שמירה על מעמד הבית הזה, של המקום הזה, של הוועדה הזו שאתה קיבלת לידיך להוביל אותה.

יואל חסון: הכותרת הזו שאתה נתת, פה היתה הטעות שלך, ומכאן כל מה שתגיד כאן לא לגיטימי לחלוטין, כי הרי כל החלטה שתחליט פה, לא תהיה משמעותית.

יואל חסון: אגב, לא תוכל לעשות פה סיכום ולחשוב שכולנו קיבלנו את הסיכום הזה.

יואל חסון: אתה רוצה לסכם – הוא יהיה צריך להיות מאושר על-ידי הוועדה.

יואל חסון: אתה רוצה לגייס את הקואליציה?

יואל חסון: תגייס ותצביע על הסיכום.

יואל חסון: אתה לא תסכם פה בלי הצבעה של הוועדה.

יואל חסון: סיכום הוא של הוועדה – לא של היושב-ראש.

דוד אמסלם: אתה מנחה אותי?

יואל חסון: לא.

יואל חסון: אני אומר לך איך הכנסת עובדת.

דוד אמסלם: אתה מספר לי איך לנהל את הוועדה.

יואל חסון: לא.

יואל חסון: הייתי יושב-ראש ועדה בכנסת, והייתי יו"ר קואליציה כבר לפני עשר שנים, ואני את הכנסת מכיר טוב.

יואל חסון: גם אתה למדת מהר, אני חייב לומר.

דוד אמסלם: תודה על הציון.

יואל חסון: ואתה יודע להשתמש יפה מאוד בכלים שהכנסת נתנה לך, ואתה משתמש בהם – לפעמים נכון, ובמקרה הזה גרוע.

יואל חסון: לכן אני אומר לך – הסיכום שתסכם פה חייב להיות סיכום שחברי הוועדה מאשרים אותו ומקבלים אותו.

יואל חסון: סיכום הוועדה, לא היושב-ראש.

יואל חסון: אם אתה רוצה לסכם סיכום, תחליט אתנו מה הסיכום.

יואל חסון: אתה מרגיש שאין לך רוב פה לסיכום – תגייס את הקואליציה ותסכם.

יואל חסון: אתה לא תעשה פה סיכום בלי לעשות הצבעה בנושא הזה.

יואל חסון: לגופו של עניין, אתה רוצה לדון בנושא של מכרזים, בנושא של עמידה או אי-עמידה במכרזים כלליים, במשטרה, אפילו ספציפיים – תכתוב בנושא הדיון שזה הנושא שלך.

יואל חסון: אתה לא תגיד עכשיו שאתה מטפל עכשיו במכרז או בנראות של המכרז או בהפרות כאלה, כי זה לא נושא הדיון.

יואל חסון: אתה נתת לדיון הזה ביטוי לא לגיטימי, לכן הדיון הזה – קודם כל, צריך לא להיות בכלל, ואתה צריך לצאת מהנקודה הזאת.

יואל חסון: אתה לא יכול לעשות את זה עכשיו כאילו דיון ענייני.

דוד אמסלם: הבנתי.

יואל חסון: משפט אחרון, אני מסכם.

יואל חסון: אין פה שום דיון ענייני.

יואל חסון: יש פה דיון, אדוני, שבא ממניעים אישיים.

יואל חסון: אתה ניצלת את הכיסא שלך, ניצלת את המעמד, אתה ניצלת את הכנסת, שנתנה לך את הסמכות להוביל את ועדת הפנים בגלל עניינים שלך, של חבריך ושל ראש ממשלתך.

יואל חסון: זה מה שעשית, וזה פגיעה באמון שניתן לך, וגם באמון הציבור.

דוד אמסלם: תודה רבה, יואל.

דוד אמסלם: אענה לך במשפט אחד.

דוד אמסלם: ציפיתי למשהו קצת יותר חכם בסיכום שלך.

יואל חסון: מצטער לאכזב אותך.

דוד אמסלם: אני רואה את התפקיד שלי כיושב-ראש ועדת הפנים שמופקד על משטרת ישראל, במובן הפרלמנטרי.

יואל חסון: אתה לא מופקד על משטרת ישראל.

יואל חסון: הפיקוח שלך הוא על המשרד לביטחון הפנים, לא על המשטרה.

יואל חסון: אתה מתבלבל לחלוטין.

נאוה בוקר: זה כספי ציבור.

דוד אמסלם: יכול להיות שמבחינתך למשטרת ישראל אין פיקוח פרלמנטרי, כי אם אני לא עושה את הפיקוח, אין מי שיעשה.

יואל חסון: לא.

יואל חסון: המשרד לביטחון פנים אחראי על המשטרה, ואתה מפקח על המשרד לביטחון פנים.

יואל חסון: כך זה עובד.

יואל חסון: לא על המשטרה.

יואל חסון: ואתה עושה פה מקרתיזם.

יואל חסון: המופע שעשית פה – כל אחד, מה הוא מצייץ.

דוד אמסלם: אתה דיברת, אז אני עונה לך בקצרה, כי כל מה שאמרת, אין לזה תמיכה במציאות.

דוד אמסלם: התפקיד שלי לעשות בין היתר פיקוח פרלמנטרי על משטרת ישראל.

דוד אמסלם: אולי אתה לא מבין את זה, אבל כך אני מבין את התפקיד שלי.

דוד אמסלם: אגב, אתה יכול להגיש תלונה לוועדת האתיקה, שאני עושה את זה.

דוד אמסלם: בלי קשר, אמרתי לך שחלק מהתפקיד שלי, לבדוק שלא פוגעים בכספי ציבור, עובדי ציבור, מי שנותן לציבור שירות בכסף, בחברי הכנסת והשרים או בכלל באופן כללי, במה שנקרא- - -

יואל חסון: אז למה לא הגדרת את זה כנושא הדיון?

דוד אמסלם: אני מחליט מה להגדיר.

יואל חסון: צריך להיות קשר בין נושא הדיון לדיון.

דוד אמסלם: הרי אתה בא עכשיו ועושה דבר שלא ייעשה – אתה בא לנהל את הוועדה במקומי.

דוד אמסלם: אני מחליט מה שאני מחליט.

דוד אמסלם: לא טוב לך – תתלונן, כמו שאתה מתלונן, כרגיל.

יואל חסון: לא מתלונן כרגיל.

יואל חסון: אתה אילצת אותי לפנות לוועדת האתיקה.

יואל חסון: תאמין לי, לא רציתי ולא היה לי עניין לעשות את זה.

דוד אמסלם: ממש בכוח.

יואל חסון: הפכת את הוועדה לכלי פרטי שלך, אתה עושה כאן מופע יחיד.

יואל חסון: מה?

דוד אמסלם: אני יושב פה בוועדת הפנים שעות על גבי שעות במיליון נושאים.

דוד אמסלם: אתה כמעט לא בא לפה.

יואל חסון: אני לא חבר הוועדה.

דוד אמסלם: אתה בא לחמש דקות כשמעניין אותך, כשיש תקשורת.

יואל חסון: ממש לא.

יואל חסון: אני מונע מחברי הכנסת להתבטא כך.

דוד אמסלם: סיפרתי.

דוד אמסלם: הרי את הדיון הזה עשיתי לפני שמונה-תשעה חודשים, שזה היה אני והמפכ"ל והמשטרה לבד.

דוד אמסלם: אף אחד לא היה פה.

דוד אמסלם: מבחינתי זה היה סוף פסוק.

דוד אמסלם: אבל כשראיתי שהעסק לא נעצר, הבנתי שאני חייב לעצור את זה.

יואל חסון: תפנה לשר.

דוד אמסלם: אל תגיד לי מה לעשות.

יואל חסון: אבל ככה זה עובד.

יואל חסון: אתה מפקח על המשרד לביטחון פנים.

דוד אמסלם: כשאתה תהיה היושב-ראש, תגיד שככה זה עובד.

דוד אמסלם: בבקשה, חבר הכנסת נחמן שי.

יואל חסון: התקנון קובע.

יואל חסון: אתה קבעת?

דוד אמסלם: אל תלמד אותי מה התקנון.

דוד אמסלם: אתה רוצה – אקריא לך מהתקנון.

דוד אמסלם: אני אראה לך, בסדר?

דוד אמסלם: ועדת הפנים והגנת הסביבה, מדובר על שלטון ערים, כניסה לישראל, מרשם אוכלוסין – אזרחות, עיתונות, מודיעין, עדות, ארגון העדות של היהודים ושל הלא יהודים, משטרה, בתי הסוהר ואיכות סביבה.

דוד אמסלם: אגב, אני יושב פה עם ראשי ערים, אני יושב פה עם מרשם אוכלוסין.

דוד אמסלם: אז אתה מצפה שאדבר רק עם השרים?

דוד אמסלם: עזוב אותך.

דוד אמסלם: זה על גבול ההזוי.

דוד אמסלם: אז אולי ננעל את הוועדה ונלך הביתה?

יואל חסון: למה אתה לא בא בטענות לשר?

דוד אמסלם: יש לי טענות לכולם, כולל השר בעניין הזה.

דוד אמסלם: אגב, לדיון הקודם הזמנתי גם את השר.

לאה פדידה: בקיצור, הוא עדיין עובד אצל המשטרה?

דוד אמסלם: ודאי.

דוד אמסלם: אפילו אדם רגיל מהישוב, הוא שומע את זה, באינסטינקטים מבין.

דוד אמסלם: רק יואל חסון- - -

לאה פדידה: זה מה שאני אמרתי – המשטרה.

יואל חסון: מה קשורה הכנסת לזה?

דוד אמסלם: מה הקשר בין ראש הממשלה, כל דבר אתה קושר – ראש הממשלה, ראש הממשלה.

יואל חסון: כולכם קושרים ראש הממשלה.

דוד אמסלם: אגב, הטענות שלכם אומרות- - -

יואל חסון: הפכתם להיות גמדים.

יואל חסון: באמת.

דוד אמסלם: אני אמרתי לך שאתה גמד?

דוד אמסלם: אני גם לא מבקש שתחזור בך מזה.

דוד אמסלם: אבל אמרתי לך שאתה גמד?

דוד אמסלם: לך מותר הכול בהתנשאות – לנו אסור.

דוד אמסלם: אתם מלמדים אותנו.

דוד אמסלם: אנחנו לא יודעים כלום.

דוד אמסלם: אסור לנו להגיד.

דוד אמסלם: אתם הגאונים, מבינים הכול, מותר לכם להגיד הכול.

דוד אמסלם: בבקשה, נחמן שי.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: עוד לא התאוששנו מהבושה של הדיון אתמול, וכבר זה משחזר את עצמו בוועדות אחרות.

נחמן שי: אנחנו יושבים שעה, ובקושי הגענו לנושא שהעלית.

נחמן שי: כל הזמן.

נחמן שי: זה בושה לבית הזה.

נחמן שי: אני אומר את זה בכנות.

נחמן שי: עכשיו אני רוצה לענות לעניין עצמו.

נחמן שי: אחת, אני לא מבין – אני שואל את המשטרה, למה הם צריכים יועץ מיוחד בתחום הזה.

נחמן שי: לא מבין.

דוד אמסלם: אתם יכולים לענות לו?

נחמן שי: אחרי זה הם ישיבו.

נחמן שי: אני בעברי גם עסקתי קצת בדברור.

נחמן שי: אם היו שמים עליי יועץ אסטרטגי, באותה דקה הייתי שם מכתב על השולחן והולך הביתה.

נחמן שי: אני לא יודע מה מערך הדוברות של המשטרה.

נחמן שי: אני רואה פה את יובל.

נחמן שי: הוא מוכשר, הוא מיומן, ויכול להוביל את המערך הזה.

נחמן שי: אני חושב, בעוונותיי, שהמשטרה לא זקוקה לתוספת.

נחמן שי: זו דעתי המקצועית, בלי להיכנס לשאלה.

נחמן שי: לא צריך.

נחמן שי: או, אם לתקופה קצרה מקימים מערך, המשטרה היא חלק מהמארג הכל כך חשוב שבתוך המערכת האזרחית והממשלה או הממשל או הממסד – לא משנה.

נחמן שי: חשוב שיהיה לה מעמד של אמינות בעיני הציבור, ובסדר גמור גם עם מה שהיא משקיעה בזה.

נחמן שי: אני לא נכנס לשאלה, אם יש לו 100 או 200 איש.

נחמן שי: לדובר צה"ל אגב יש 450.

דוד אמסלם: גם לא צריך.

דוד אמסלם: בסוף צריך לדבר מה הטפל ומה העיקר.

נחמן שי: זו שאלה שצריך לבדוק אותה בפני עצמה.

נחמן שי: נקודה ראשונה.

דוד אמסלם: צודק.

נחמן שי: אבל מרגע שהמפכ"ל, שהוא ילד גדול, התבגר, והחליט שהוא זקוק למישהו נוסף חיצוני, לא מהמערכת שלו, שיתמוך בו וייעץ לו, ואולי יסייע למערך הזה או לדברים אחרים – יש לכבד את דעתו.

נחמן שי: הוא מנהל תקציב של מיליארדים, הוא מנהל אופרציות מאוד גדולות ומורכבות.

נחמן שי: אם הוא אומר: אני זקוק גם לדבר הזה – אתן לו את זה.

נחמן שי: על זה לא אפטר אותו.

דוד אמסלם: מסכים עד כאן.

נחמן שי: מכבד את שיקול דעתו.

נחמן שי: אגב, לעשות מכרז סגור של ארבעה זה גם מקובל.

דוד אמסלם: אם זה מקובל, הייתי מבקש להוציא את זה כהנחיה לכל משרדי הממשלה, לכל השלטון המקומי, לכל ההיבט הציבורי שאפשר לעשות את המכרזים האלה, אבל אמרתי – אין בעיה.

דוד אמסלם: אני אומר, כלל אחד לכולם.

דוד אמסלם: אם מותר, מותר לכולם.

דוד אמסלם: והוצאתי כמה עשרות-אלפי מכרזים.

נחמן שי: הדבר השלישי, אני חושב שהציוצים האלה הם מגוחכים, מיותרים וצריך לאסור עליהם.

נחמן שי: אני יודע שזה שיח שמתנהל ברשתות חברתיות, יש פה עניין של חופש ביטוי וכדומה, אבל אדם שמועסק על-ידי הממשלה, ומקבל כסף מהקופה הציבורית, יש לבחון האם הוא יכול באותו זמן, אפילו אם זה בקופה הפרטית שלו, לומר דברים כאלה.

נחמן שי: זה לא הולך.

נחמן שי: לא אכפת לי אם זה קואליציה, אופוזיציה – זה לא יכול ללכת בשום מקום.

נחמן שי: אתה מדבר על התקפות אישיות?

נחמן שי: זה גם ביקורת כללית.

נחמן שי: לא רק על הממשלה או הכנסת.

נחמן שי: יש לו מגבלה.

נחמן שי: בשביל הכסף שהוא מקבל, הוא צריך לקבל עליו גם את המגבלות.

נחמן שי: והדבר האחרון, דודי, מה מפריע לי – נכון שהתחלת את זה לפני כמה חודשים.

נחמן שי: היום יש קמפיין נגד משטרת ישראל, שמובילים אותו לצערי גם אתה וגם חברים אחרים, שרוצים למנוע מהמשטרה לעשות את העבודה שלה.

נחמן שי: במשטרה יש פגמים – אף אחד לא מושלם, אבל צריך לתת לה לעשות את העבודה.

נחמן שי: עכשיו אתה מנסה לפגוע בהם מזווית אחרת, לא ישירות.

דוד אמסלם: אתה מציע שאסגור את ועדת הפנים בנושא משטרה עד שיסתיים?

נחמן שי: לא.

נחמן שי: תמשיך את העבודה שלך.

דוד אמסלם: או אם אני רואה משהו לא בסדר, אקרא להם?

נחמן שי: לא רוצה שתשתק את העבודה הפרלמנטרית, ואני מקבל את ההגדרה שלך, שאתה הסמכות שנקבעה בכנסת כדי לפקח פיקוח פרלמנטרי על המשטרה.

נחמן שי: זה בסדר גמור.

נחמן שי: אבל צריך להבטיח שזה לא מיועד להשתיק את הפיות או את המחשבות.

נחמן שי: זו הנקודה.

נחמן שי: והחשש הגדול שלי הוא שבחרת איזו מטרה שנוחה ישירות.

נחמן שי: לא ניתן להשתיק את המשטרה.

דוד אמסלם: נחמן, אתה מכיר אותי.

דוד אמסלם: אני אוחז מעצמי איש ישר והגון.

דוד אמסלם: אני אף פעם לא משקר.

דוד אמסלם: זו היתה השתלשלות הדברים.

דוד אמסלם: אגב, כשאני קבעתי את הדיון הזה, זה היה במהלך חודש אוגוסט.

דוד אמסלם: התקשרתי למנהלת הוועדה.

דוד אמסלם: ראיתי את הציוצים האחרונים.

דוד אמסלם: זה הדהים אותי והרגיז אותי, לא קשור לכלום.

דוד אמסלם: אמרתי ללאה: אני מבקש ממך כשאנחנו חוזרים לכנסת, תקבעי דיון כי אני רואה פה משהו חצוף.

דוד אמסלם: נעלבתי בשם חברי הכנסת.

דוד אמסלם: באישי זה לא מעניין אותי, אבל הבנתי שזה לא הגיוני.

יואל חסון: נראה שזה מאוד מעניין אותך.

דוד אמסלם: מספיק.

דוד אמסלם: התלוננת פעם, תתלונן שוב, הכול יהיה בסדר.

דוד אמסלם: נדבר שם באריכות ושם אסביר לך.

דוד אמסלם: נחמן, רוצה להוסיף משהו?

נחמן שי: אני אומר שתמשיך בפיקוח הפרלמנטרי – זה התפקיד שלך, אבל תבטיח דבר אחד – לא לעצמך:

נחמן שי: אתה צריך לוודא שאתה לא פוגע ביכולת התפקוד של משטרת ישראל, כי זה הבסיס של הדמוקרטיה.

נחמן שי: אסור לנו להצר את צעדיה.

דוד אמסלם: אומר לך מה אני חושב על זה.

דוד אמסלם: משטרת ישראל היא ארגון חשוב מאוד.

יואל חסון: אבל אתה הולך להם על הראש.

יואל חסון: ליאור חורב הוא רק התירוץ.

דוד אמסלם: כבר דיברת.

דוד אמסלם: אני לא רוצה להוציא אותך כי אתה לא חבר ועדה.

יואל חסון: אז אל תגיד שהמשטרה חשובה לך אם אתה הולך להם על הראש.

דוד אמסלם: אני קורא לך לסדר פעם שנייה וחצי.

דוד אמסלם: עוד פעם אחת ואני מוציא אותך.

דוד אמסלם: אתה גם לא חבר בוועדה.

דוד אמסלם: נחמן, אני עובד ככה: משטרת ישראל זה ארגון חשוב מאוד לדמוקרטיה.

דוד אמסלם: בלי המשטרה אין לנו חברה, נקודה.

דוד אמסלם: צריך לכבד אותם ולחזק אותם, ובוודאי רוב מוחלט של שוטרי משטרת ישראל זה אנשים טובים וראויים, שבאים לעשות את עבודתם ולהתפרנס במשטרה כמו כל המערכות הרגילות.

דוד אמסלם: גם אם הם טועים, זה בסדר.

דוד אמסלם: מי שלא עובד, לא טועה, לכן עם ישראל מתפזר בכל המערכות אותו דבר – בעירייה, במשטרה, בכנסת, באותן פרופורציות.

דוד אמסלם: על זה אין מחלוקת.

דוד אמסלם: המשטרה אמורה לעשות עבודה, ולדעתי גם היא עושה אותה, אבל אני חושב שהטענה הזאת לא הוגנת.

דוד אמסלם: אני חושב שאיפה שהמשטרה או מישהו – אם יש לי הערות לאנשים כאלה ואחרים בצנרת המשטרה, ודאי זה לא אומר שאם הם חוקרים פוליטיקאי כזה או אחר, אני צריך לעצור, לסגור את המנעול, לומר: נבוא עוד שלוש שנים ונדבר על זה.

דוד אמסלם: אני חושב שהמשטרה יודעת להחיל, ואני מצפה ממנה להתייחס עניינית גם לנושא שאני חושב שהוא לא תקין, בסדר גם לחלוק עליי, לבין לומר את הטענה הכללית – אתה פוגע בחקירות ראש הממשלה.

דוד אמסלם: כשאני עשיתי פה דיון על חשב המשטרה, בעקבות מה שקרה פה ובוועדת הכספים, מפכ"ל המשטרה אמר לי: אתה פוגע בחקירות ראש הממשלה.

דוד אמסלם: אמרתי: מה זה קשור?

דוד אמסלם: אני עושה את הבידול בין ההערה העניינית, כי אני בא לתקן.

דוד אמסלם: אני חושב שצריך לתקן.

דוד אמסלם: אני בא מהזווית הזו.

דוד אמסלם: בבקשה, אני רוצה להתקדם.

דוד אמסלם: אלעזר שטרן, בבקשה.

אלעזר שטרן: אומר לך קודם במה אתה צודק.

אלעזר שטרן: יש מחיר למי שבא לעבוד בשירות הציבורי, וזה לא משנה אם זה בהסכם פרטי או לא.

אלעזר שטרן: משטרת ישראל, לזכותה ייאמר שעוסקת בנושאים הכי רגישים, שלצערנו הרב אין עליהם קונצנזוס בציבור.

אלעזר שטרן: היא לא עושה סקר דעת קהל, והיא חותרת להשגת האמת לטובת הציבור.

אלעזר שטרן: פעם שיש יועץ אסטרטגי שעמדותיו כל כך ברורות וכמעט חד-צדדיות, הוא לא יכול להישאר שם יום אחד.

אלעזר שטרן: זו דעתי.

אלעזר שטרן: אני עוסק הרבה מאוד שנים ברגישויות האלה של גופים שצריכים לשמור על קונצנזוס.

אלעזר שטרן: אני כן חושב שזכותו של המפכ"ל לקחת יועץ אסטרטגי חיצוני, לקחת מה שהוא רוצה מבחוץ.

אלעזר שטרן: אסור שיהיה אבק בעיני האדם האובייקטיבי, ואני חושב שאם אני לא אובייקטיבי, אולי זה לצד אחד כשאני בודק את עצמי.

אלעזר שטרן: התבטאויות כאלה של יועץ תקשורת של משטרת ישראל, זכותו כאזרח להגיב.

אלעזר שטרן: באותו רגע נשללה זכותו מלהמשיך להיות יועץ של המשטרה, כי הוא חלילה, ואין לי ספק באשר ליושרה של המשטרה כגוף וליושרם של כל הקצינים, ודאי ליושרתו של המפכ"ל.

אלעזר שטרן: אבל אני חושב שיש טעם נפגם.

אלעזר שטרן: ישבתי פה והערתי לך בהתחלה.

אלעזר שטרן: כשהתפרצתי פה בהתחלה, זה כי הנושאים היו מיותרים בעיניי לפחות.

אלעזר שטרן: אחרי שתיים-שלוש התבטאויות שלו תוך כדי שהוא יועץ, אי-אפשר לעשות את ההפרדה הזאת.

אלעזר שטרן: הוא לא יועץ של אוסם; הוא יועץ של משטרת ישראל.

אלעזר שטרן: יש מחירים לדברים האלה.

אלעזר שטרן: בהקשר הזה אני אומר, צר לי.

אלעזר שטרן: אני מכיר את ליאור.

אלעזר שטרן: אולי הוא לא ידע לעשות את הגבולות.

אלעזר שטרן: אלה גבולות שבעיניי נכון היה לשים אותם.

אלעזר שטרן: אומר את זה בהיבט הפשוט, כי קיים חשש, אולי אפילו אבק של חשש, שהייעוץ האסטרטגי שלו יהיה מוטה מהציוצים שלו.

אלעזר שטרן: זה ההיגיון מאחורי העניין, ומפכ"ל לא צריך להיות כל הזמן בודק את הייעוץ האסטרטגי, מה מסתתר מאחוריו.

אלעזר שטרן: בעיניי זה עודף משקל על המפכ"ל שגם ככה מתמודד לדעתי בצורה מעוררת כבוד עם כל הנושאים שעומדים בפניו.

אלעזר שטרן: לכן אם זה תלוי בי, הנושא הזה היה יכול להסתיים בדיון הזה אחרי רבע שעה.

אלעזר שטרן: אני אומר את האמת.

אלעזר שטרן: הלוואי שהדברים האלה יהיו נכונים לגבי כל היועצים ועובדי המדינה שהממשלה מעסיקה או גופים ציבוריים.

אלעזר שטרן: לא רוצה לפתוח פה את הכול.

אלעזר שטרן: אני לא יכול להתעלם מהעניין שההיגיון הזה של יכולת ההפרדה הוא ודאי נכון גם לגבי הדברים שנחקרים על זה שלא עשו שם הפרדות כאלה.

אלעזר שטרן: מי שבא לעבוד עם ראש ממשלה, לא יכול להתעסק בנושאים כמו צוללות או דברים שהם בתוך העיסוק של ראש הממשלה.

אלעזר שטרן: זה בדיוק אותה הפרדה – אמנם מעולמות תוכן אחרים.

דוד אמסלם: אין ויכוח.

אלעזר שטרן: בדיוק מאותם מקומות.

אלעזר שטרן: נכון.

אלעזר שטרן: בעלי עמדות, ודאי בעלי אינטרסים, צריכים לדעת לעשות את ההפרדות האלה.

אלעזר שטרן: לכן אני חושב – צר לי.

אלעזר שטרן: אני משתתף פה כל פעם – ראשי ועדות וגם אתה לפעמים, כדי שלא רק אחרים – לוקחים נושאים.

אלעזר שטרן: אני הייתי לפני שבוע מול היועץ המשפטי של הכנסת בוועדה אחרת.

אלעזר שטרן: אנחנו כאילו תפאורה.

אלעזר שטרן: בהקשר הזה אמרתי לך, אדוני היושב-ראש, ואומר לך שוב – הנושא הזה, במיוחד אם אתה אומר שדיברת על זה עם המפכ"ל – הקראת ושמעתי את הדברים האלה – אני חושב שיש היגיון.

אלעזר שטרן: אני מבין שגם עכשיו אתה חושב ששלחו אותנו מהמפלגה או מהאופוזיציה להפריע, לתקשורת, ולא משנה מה.

אלעזר שטרן: אתה מכיר אותי רבע שעה.

אלעזר שטרן: לא בא לדיונים לפי התקשורת.

אלעזר שטרן: את הדברים האלה תיקח אתה וייקחו ראשי ועדות אחרים גם על ביקורת לתוך הממשלה – לא רק על המשטרה, כי סך הכול הביקורת על המשטרה היא מעבר לטעם הטוב.

אלעזר שטרן: זו נקודה שיש בה היגיון, אבל עם הצעת החוק – שמענו הבוקר.

דוד אמסלם: אני אסביר לך את הצעת החוק.

דוד אמסלם: תשמע אותה על בוריה, ואני אומר לך שגם אם אין פה ראש ממשלה, תגיד לי: אני הולך אתך.

דוד אמסלם: בהיגיון.

דוד אמסלם: אבל זה לא הנושא.

דוד אמסלם: יואל, רק שאלה קטנה, תענה לי כן או לא – אתה או ציפי לבני קיבלתם שירות מליאור חורב אי פעם?

יואל חסון: באופן אישי?

דוד אמסלם: מפלגתי.

יואל חסון: ודאי.

יואל חסון: הוא היה יועץ.

יואל חסון: זה לא סוד.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

דוד אמסלם: בבקשה.

יואל חסון: לא, סליחה, תאפשרי לי.

יואל חסון: אתה חושב שאני באתי פה להגן על ליאור חורב?

דוד אמסלם: לא חושב כלום.

יואל חסון: אל תעשה פה כאילו גילית את אמריקה.

דוד אמסלם: שאלתי אותך שאלה – יכולת לא להגיב.

יואל חסון: אתה על ליאור חורב כדי להטיל אימה על מפכ"ל המשטרה ועל המשטרה], נקודה.

דוד אמסלם: אני מבקש להוציא אותו.

יואל חסון: תקרא אותי קריאה שלישית – אחרת אתה לא יכול להוציא אותי.

דוד אמסלם: קורא אותך קריאה שלישית.

דוד אמסלם: מבקש שתצא.

דוד אמסלם: (חבר הכנסת יואל חסון יוצא מחדר הוועדה)

דוד אמסלם: אני שואל לפעמים שאלות שאין להן קשר.

נחמן שי: הוא נתן שירותים לעשרות- - -

דוד אמסלם: אני מסכים אתך, נחמן.

דוד אמסלם: לפעמים לפי תוכן הדברים של הדובר, בא לי לשאול שאלה שהיא לא רצינית.

דוד אמסלם: בבקשה.

יעל כהן-פארן: אני רוצה להתחיל דווקא מזה, ולא התכוונתי, אבל אני מרגישה שיש פה – בדיון הזה יש ניסיון לייצר תחושה ואפקט של הפחדה כלפי כל מי שמצייץ משהו נגד לא חשוב מי – מי שיושב בקואליציה, נגד מי שעומד בראש הממשלה, מי שחושב קצת אחרת.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר ליאור חורב הוא אדם פרטי, והוא אדם מקצועי.

יעל כהן-פארן: הציוצים שלו – שאני מסכימה אתך – אולי הם לא במקומם.

יעל כהן-פארן: גם חלק מהם אתה נותן להם פרשנות ואולי זה לא מה שהוא התכוון, אבל הוא אדם פרטי, ואתה לא יכול לומר שאדם פרטי לא יכול לדבר כך או אחרת.

יעל כהן-פארן: יש פה חופש ביטוי, יש פה טוויטר, יש פה פייסבוק.

יעל כהן-פארן: אנשים יכולים לומר מה שהם רוצים, עד שזה מגיע להסתה ואלימות, אבל הם יכולים להביע את עמדותיהם.

יעל כהן-פארן: יש פה עניין מקצועי.

יעל כהן-פארן: אתה יודע איזו רשימה- - -

דוד אמסלם: שאלה קצרה.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין אותך לעומק.

דוד אמסלם: נניח שהיועץ המשפטי לממשלה בטוויטר שלו יכתוב: דודי אמסלם- - -

יעל כהן-פארן: אבל זה לא היועץ המשפטי לממשלה.

דוד אמסלם: שאלתי, אם היועץ המשפטי לממשלה, יש לו טוויטר, יש חופש ביטוי, יכתוב בבית אחרי שעות העבודה, אפילו מוצאי שבת – שאלתי.

דוד אמסלם: למי מותר ולמי לא?

יעל כהן-פארן: יש המון יועצים פרטיים להרבה משרדי ממשלה, וזה לא בסדר.

יעל כהן-פארן: וגם לא בסדר לחברות ממשלתיות.

יעל כהן-פארן: אני יכולה לתת לך את הרשימה – היא הופיעה בכלכליסט במרס 2016 בכתבה של שאול אמסטרדמסקי.

יעל כהן-פארן: יש 5 מיליון שקלים לשיפור תדמית מינהל התכנון, יש שם גם בעיה במכרז.

יעל כהן-פארן: מיליון שקל ממשרד האנרגיה ליועץ תקשורת שיסביר לציבור את חשיבות הגז הטבעי.

יעל כהן-פארן: עוד 200,000 שקל – משרד הבינוי ליועץ תקשורת שילווה את פרויקט מחיר למשתכן.

יעל כהן-פארן: והמספרים לפני שנה – אולי הם עלו.

יעל כהן-פארן: 800,000 שקל – מה שאנחנו מדברים פה היום מהמשטרה ליועץ תקשורת חיצוני.

יעל כהן-פארן: 2.7 מיליון שקל ממשרד החקלאות ליועצים שיעניקו הסבר על איזשהו פרויקט של הבדואים.

יעל כהן-פארן: זה הולך לאורך ולרוחב כל משרדי הממשלה, אז אתה החלטת פה לתקוף נקודתית את המשטרה, כי זה ליאור חורב, כי זה לא בא לך טוב, כי אתה אומר: הוא תוקף אותי אישית בטוויטר.

דוד אמסלם: מבחינתך זה בסדר?

יעל כהן-פארן: אתה מנסה לייצר הפחדה כלפי לובשי המדים הכחולים, ואתה מנסה להביא הצעות חוק נגדם ומנסה לייצר הפחדה מול המפכ"ל, מביא אותו לפה ועושה לו בית ספר – למה השוטרים מוכרים חמגשיות.

דוד אמסלם: היית בדיון?

יעל כהן-פארן: כן.

יעל כהן-פארן: הייתי כל הדיון.

יעל כהן-פארן: היה דיון מאוד מכבד – רק החמגשיות הפריע גם לי.

דוד אמסלם: למה לא דיברת אז?

יעל כהן-פארן: היה כזה דיון שקט.

יעל כהן-פארן: אתה יודע.

יעל כהן-פארן: בכל מקרה, זה שיש יועצי תקשורת פרטיים, זה לא בסדר.

יעל כהן-פארן: אין צורך ביחצ"נים לאף משרד ממשלתי.

יעל כהן-פארן: אבל אתה שם פה מוקד אישי, ואני חושבת שזה לא בסדר.

יעל כהן-פארן: זה מצטרף לכל העשייה הכוללת שיש עכשיו שלך ושל חבריך כדי להגן על ראש הממשלה וכדי להפחיד אותם.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לספר לך אנקדוטה.

יעל כהן-פארן: בפגרה ביום כיפור היתה הפגנה בשבדיה מול ניאונאצים, שהם מפגינים בשבדיה מול בית כנסת, כל הקהילה היהודית, וגם מכאן היה על זה רעש, היה בתקשורת.

יעל כהן-פארן: אני מכירה כמה חברי פרלמנט שם, במיוחד במפלגת הירוקים.

יעל כהן-פארן: פניתי לחבר פרלמנט ממפלגת הירוקים, שיעשה משהו בעניין.

יעל כהן-פארן: יחסי ישראל-שבדיה גם ככה לא משהו.

יעל כהן-פארן: יודע מה הוא ענה לי?

יעל כהן-פארן: ענה לי: כולם לא מרוצים מזה, כולם פוחדים מהשלכות של זה.

יעל כהן-פארן: הם יושבים בממשלה, הירוקים שם.

יעל כהן-פארן: אסור להם להגיד מילה, אסור להם לנקוף אצבע.

יעל כהן-פארן: יש להם חוקים שהקימו חומה סינית בין הפוליטיקאים למשטרה.

יעל כהן-פארן: זו החלטה רק של המשטרה, למי הם מאשרים את ההפגנה הזאת.

יעל כהן-פארן: לפוליטיקאים אסור לומר מילה, ואתה יודע ממתי החוקים האלה?

יעל כהן-פארן: 400 שנה בשבדיה בגלל שחיתויות שהיו שם במאה ה-17.

דוד אמסלם: מה את רוצה לומר?

דוד אמסלם: אגב, שם המשטרה מאשרת את ההפגנות?

דוד אמסלם: בחוק?

יעל כהן-פארן: הם יכולים בסמכות לאשר מה שהם רוצים.

דוד אמסלם: היום במדינה גם הם לא יכולים.

דוד אמסלם: אתה תפגין איפה שהם רוצים.

יעל כהן-פארן: לפוליטיקאים אסור להתערב כהוא זה, גם אם הם חושבים שיש פה חשש לביטחון הציבורי.

דוד אמסלם: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: רק מילה לסיום.

יעל כהן-פארן: שמעתי אותך אומר הבוקר בגל"צ, שאתה קם כך בוקר כדי לדאוג לאזרחי מדינת ישראל.

יעל כהן-פארן: אתה יודע כמה דיונים יש לי שמחכים על שולחן הוועדה, שמחכים אזרחי ישראל שתטפל בבעיות שלהם?

יעל כהן-פארן: ואתה בוחר – זה סדר העדיפויות שלך, לעשות דיון כזה נגד המשטרה, נגד מישהו שאמר איזה ציוץ שלא כל כך נעים לך לשמוע.

יעל כהן-פארן: תודה.

דוד אמסלם: רק אענה לחברת הכנסת יעל פארן על ההערה האחרונה שלה.

דוד אמסלם: אני כמעט כל יום מגיע לפה ב-08:00 בבוקר, יוצא אחרון, ורוב חברי הכנסת לא משתתפים בכל הדיונים, אז לא לספר לי כמה דיונים אני עושה בשביל תושבי מדינת ישראל.

דוד אמסלם: ההערה שלך ברמה העובדתית, אם קשרת אותה אליי, עשית טעות בנתונים לדעתי.

דוד אמסלם: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.

יואב בן צור: אדוני יושב-ראש הוועדה, אין לי ספק שכל המעשים שלך הם לטובת אזרחי מדינת ישראל.

יואב בן צור: אני גם בטוח שאין לך כוונה ללכת נגד המשטרה, כי יש לנו משטרה אחת עם שוטרים טובים וקצינים טובים, ואין לנו ספק שהם עושים את עבודתם נאמנה, וימשיכו לעשות אותה ככה.

יואב בן צור: אם לא תהיה לנו משטרה אחת, שכולנו נתרכז מולה, ושתשליט פה סדר – איש את רעהו חיים בלעו – כך אומר הפסוק.

יואב בן צור: כשאין שלטון ואין משטר, ממילא יהיה תוהו ובוהו.

יואב בן צור: מעבר לעניין, השאלה המרכזית היא האם המשטרה באמת צריכה יועץ אסטרטגי, ואם כן, למה?

יואב בן צור: מה זה שיפור תדמית?

יואב בן צור: שיפור תדמית נעשה מתוך הארגון פנימה.

יואב בן צור: הארגון עצמו דואג בתוך-תוכו – אנשים מקצועיים שנמצאים בו, לשפר את תדמיתו.

יואב בן צור: איני יודע למה עכשיו התקופה שלנו היא תקופה – כמו שאמרה חברת הכנסת יעל כהן-פארן – צריכים יועצים אסטרטגיים לשיפור תדמית.

יואב בן צור: אולי זה בגלל התפתחות הרשתות החברתיות והדברים הללו, אבל כמו חברי אלעזר שטרן, אני סבור שתלוי איך נעשו הציוצים האלה.

יואב בן צור: ברגע שמישהו מייצג איזשהו גוף ברמת התקשרות כל כך גבוהה, כל אחד ישר מקשר כל ציוץ שהוא לגוף שבו הוא נותן את השירותים.

יואב בן צור: יהיה לו קשה מאוד לעשות את ההפרדה בין חייו הפרטיים לבין הגוף שאותו הוא מייצג.

יואב בן צור: לכן כל ציוץ שלו נתפש כמדיניות שמישהו מתווה.

יואב בן צור: אני מקווה שזה לא כך, או הוא פשוט תפס עצמאות, ומחליט על דעת עצמו מה לעשות.

יואב בן צור: כיוון שהמפכ"ל אמר שהציוצים האלה ייפסקו, אני חושב שהדיון במקום, כדי לראות איך עוצרים את הנושא הזה.

יואב בן צור: אני שב ואומר – כל המשטרה כולה, כולכם אנשים נהדרים, ועושים עבודתכם מקצועית.

יואב בן צור: אין הספק שחוד החנית של מדינת ישראל ושמירת הסדר והביטחון הפנימי פה זה על כתפיכם.

יואב בן צור: אתם עושים עבודה מאוד קשה, ואין לנו ספק שרובכם עושה את זה נאמנה, בלי שום שיקולים זרים.

יואב בן צור: אבל שוב – קשה לנו היום פה לקחת מישהו, יועץ אסטרטגי שמייצג משהו.

יואב בן צור: כמו שאמר אלעזר – צריך להחליט.

יואב בן צור: אתה מייצג גוף כלשהו – בתקופה הזאת אתה מתאפק, ואתה לא משתלח בנבחרי ציבור ודאי.

יואב בן צור: תודה.

דוד אמסלם: תודה רבה לחבר הכנסת יואב בן צור.

דוד אמסלם: ברשות

דוד אמסלם: כם אני רוצה לעבור לגב' דינה זילבר, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה.

דוד אמסלם: איך את רואה את העסק הזה ומה עמדתך בעניין?

<דינה זילבר: בוקר טוב לאדוני יושב-הראש ותודה על ההזמנה לדיון.

<דינה זילבר: אנחנו נחשפנו לדברים רק אתמול בלילה.

<דינה זילבר: לקראת ההכנה לדיון קיבלנו את מכתבו של היועץ המשפטי של המשרד לביטחון פנים.

<דינה זילבר: מטבע הדברים לא היינו מעורבים בשלב הראשון של ההתקשרות עם אותו יועץ.

<דינה זילבר: זה משהו שנמצא בהנהלה הפנימית של המשטרה עצמה.

<דינה זילבר: לכן נדמה לי שהם אלה שאמורים לבחון את הדברים ולהתייחס.

<דינה זילבר: כמובן שבמידת הצורך ניכנס לתמונה, אבל בשלב זה נדמה לי שהמשטרה, שהיא זו שעשתה את ההתקשרויות, אני מניחה שהיא תבחן את כל הדברים שעלו פה בדיון, תביא את הדברים בפני המפכ"ל, וכפי שאמרה חברת הכנסת פדידה, המפכ"ל יצטרך להידרש לדברים, ולראות מה החלטתו.

דוד אמסלם: אתם מרגישים שאתם מחוץ לתחום?

<דינה זילבר: קודם כל, עובדתית, אדוני הגדיר את הדיון כדיון שמתייחס להתבטאויות.

<דינה זילבר: היו פה נציגים שלנו באותו דיון קודם, אבל עשית עכשיו דיון מחודש.

דוד אמסלם: עזבי כרגע את הפרטים.

דוד אמסלם: אני שואל – כשאת רואה דבר כזה, בלי שמות – בלי מפכ"ל, בלי משטרה – אני מספר לך סיפור בלי שמות.

דוד אמסלם: האם נראה לך שיכול במבנה ממשלתי כזה או אחר, יכול להיות דבר כזה לדעתכם?

<דינה זילבר: שוב – עלו הרבה דברים בדיון הזה.

<דינה זילבר: אתה הצגת קשת של התבטאויות של אדם שהוא יועץ חיצוני, שמועסק על-ידי המשטרה.

<דינה זילבר: יש התקשרות שבה האיש נטל על עצמו מגבלות.

<דינה זילבר: כפי שאמרת ובצדק, בעקבות אותו דיון גם המשטרה- - -

דוד אמסלם: נניח עכשיו, יש אגף בעיריית ירושלים שלוקח לעצמו יועץ תקשורת.

דוד אמסלם: הייתי מנהל אגף, לקחתי יועץ תקשורת, ובערב הוא מתחיל לגדף את ראש העיר.

דוד אמסלם: נשמע לך הגיוני?

דוד אמסלם: זה בסדר?

<דינה זילבר: אני מופקדת על הזווית המשפטית.

דוד אמסלם: נשמע לך חוקי?

<דינה זילבר: אני לא חושבת שזו תשובה של כן ולא.

<דינה זילבר: יש מסגרת התקשרות.

<דינה זילבר: בתוך מסגרת ההתקשרות- - -

דוד אמסלם: כלומר את לוקחת את זה לצד הטכני.

דוד אמסלם: אין פה צד ערכי, מוסרי, ציבורי, אתי.

דוד אמסלם: כלום.

דוד אמסלם: נבדוק את הפרטים, ושהמפכ"ל יבדוק – זה בכלל ברמת סעיף?

<דינה זילבר: לא.

<דינה זילבר: אדוני צודק – זו סוגיה שמעלה הרבה שאלות – גם בפן האתי, גם בפן הציבורי, גם בפן המשפטי.

<דינה זילבר: אני מופקדת על הפן המשפטי, ואני אומרת – חזקה גם על המפכ"ל- - -

דוד אמסלם: אגב, הצד המשפטי כולל גם את הצד האתי והמוסרי והציבורי, בכל הנוגע לעובד ציבור.

<דינה זילבר: אין מחלוקת.

דוד אמסלם: או התקשרות.

דוד אמסלם: אתם לא מהאו"ם.

דוד אמסלם: אתם הרי מביעים עמדה במדינת ישראל כמעט בכל נושא שזז במשהו הזוי.

<דינה זילבר: ודאי.

<דינה זילבר: אני לא אומרת שהדברים לא צריכים להיבדק; אני אומרת שצריכים לתת הזדמנות למשטרה.

<דינה זילבר: אדוני עשה פה עבודה רצינית, הציג עובדות מקיפות, רחבות, שדורשות התייחסות.

<דינה זילבר: אני חושבת שצריך לתת התייחסות למפכ"ל ולאנשיו להידרש לדברים, דווקא מתוך כבוד לכנסת.

<דינה זילבר: הוצגה פה מסכת עובדתית שדורשת התייחסות.

<דינה זילבר: אני לא חושבת שנכון שאנשי המשטרה ישלחו תשובה- - -

דוד אמסלם: לא שאלתי את המשטרה דבר וחצי דבר.

דוד אמסלם: הם לא צד בדיון כרגע.

<דינה זילבר: אני חושבת שהם הכתובת העיקרית, רק שדווקא מתוך כבוד לכנסת יש לחזור אחורה, להביא את הדברים בפני המפכ"ל, לבקש ממנו להידרש לנושא.

<דינה זילבר: חזקה עליו – אנחנו סומכים על המשטרה תמיד, בכל דבר, וגם בעניין הזה.

<דינה זילבר: אני בטוחה שהמפכ"ל יידרש גם להיבטים הציבוריים האתיים וגם, ככל שיש בזה זווית משפטית, יתייחס גם לזה.

דוד אמסלם: אני מקבל את מה שאת אומרת, שיש פה ספקטרום של נושאים.

דוד אמסלם: אני לא מקבל את זה שאתם כאילו מחוץ לתמונה.

דוד אמסלם: אתם אומרים: נחזיר את זה למשטרה.

דוד אמסלם: אני רוצה – אם זה היה גוף אחר, והיתה שם בעיה, כפי שאמרתי, שהיתה צריכה להיבדק גם במישור האתי, גם במישור ההתקשרותי, שאני לא יודע אילו השלכות יש לזה, וגם במישור הציבורי, ודאי לא הייתם אומרים לי – שאותו גוף יבדוק את עצמו, נחזיר לו את זה, והוא יענה לך.

<דינה זילבר: למה לא?

<דינה זילבר: יכול להיות שחזקה על המשטרה שתבחן את הדברים- - -

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אני לא חושב שכך הדברים צריכים להתנהל.

דוד אמסלם: אם אני חושב שיש בעיה של גוף מסוים, מישהו אחר בודק את ההתנהלות שלו, ובוודאי כשאני פונה למשרד המשפטים וליועץ המשפטי לממשלה.

דוד אמסלם: הוא מופקד על התחום בעיניי.

דוד אמסלם: הרי אם הייתי מעלה את הנושא הזה, נניח, בעיריית ירושלים, ברשות שדות התעופה, הוא לא היה אומר לי: תפנה אליהם, ומה שיהיה, יהיה.

דוד אמסלם: זו סוגיה שלו.

דוד אמסלם: זו עבודה שלו.

<דינה זילבר: אבל אתה עצמך באותו דיון- - -

דוד אמסלם: באותו דיון זה הכעיס אותי מאוד.

דוד אמסלם: לכן קראתי למשטרה.

דוד אמסלם: לא רציתי לעשות טררם.

דוד אמסלם: אמרתי: נקרא למפכ"ל – יכול להיות שהוא לא מודע לזה.

דוד אמסלם: אני חושב שהוא היה מודע באותה נקודת זמן.

דוד אמסלם: הראיתי לו את הדברים.

דוד אמסלם: גם שמעתם אותו.

דוד אמסלם: אגב, זה היה דיון ארוך של שעה וחצי.

דוד אמסלם: הוא אמר: אני לא מודע לזה, אתה צודק.

דוד אמסלם: אנחנו נטפל בזה.

דוד אמסלם: זה בשפה שלי.

דוד אמסלם: אבל אחרי זה המשכנו.

דוד אמסלם: שאלתי אותו גם על סוגיית ההתקשרות, ולמה צריך את זה בכלל וכו', אבל זה לא חשוב.

דוד אמסלם: מבחינתי, כפי שאמרתי, היה סוף פסוק.

דוד אמסלם: פתאום ראיתי שהמשורר ממשיך, וכאילו מצפצף על כולם.

דוד אמסלם: אגב, זה היה דיון רסמי פה בוועדת הפנים.

דוד אמסלם: לא דיברתי עם המפכ"ל אצלי בחדר.

<דינה זילבר: ברור.

דוד אמסלם: לא ברור.

דוד אמסלם: לפעמים יש שיחות עם המשטרה אצלי בחדר, לא במסגרת דיוני הוועדה.

דוד אמסלם: והבחור ממשיך להתנהל כאילו כלום לא קרה, ואז חשבתי – זה הרבה יותר חמור.

דוד אמסלם: גם בוורסיה הראשונה, אם הייתי רוצה לפגוע לכאורה במשטרה, לא הייתי משאיר את זה ככה אלא הייתי אומר:

דוד אמסלם: אני חושב ככה וככה, והייתי פונה אליך.

דוד אמסלם: אבל אמרתי: עזוב.

דוד אמסלם: קרה מה שקרה.

דוד אמסלם: תגמרו אתו, תביאו את העסק לאיזשהו מקום.

דוד אמסלם: מבחינתי נגמר האירוע.

דוד אמסלם: אבל זה לא נגמר.

דוד אמסלם: לכן, דינה, מה שמפריע לי אצלכם בהיבט הזה – אל"ף, שלא רציתם לבוא לדיון, והתעקשתי שתבואו.

דוד אמסלם: דבר שני, אני חושב שזה טיפול שלכם.

דוד אמסלם: זה התפקיד שלכם.

דוד אמסלם: אתם לא יכולים לטפל רק במה שאתם רוצים, כי אני כרגע מזהה סוגיות ציבוריות.

דוד אמסלם: אני חושב שיש פה פגיעה קשה במשטרה.

דוד אמסלם: הציבור שומע אותנו.

דוד אמסלם: כפי שרוב הדוברים שבאמת באים לעניין, אומרים: המשטרה זה גוף חשוב לנו.

דוד אמסלם: צריך לשמור אותו.

דוד אמסלם: ודאי שלא צריך להביא מישהו שיחבל במשטרה כי הוא בא מזווית – לדעתי הוא מחבל במשטרה מעצם ההגדרה שלו.

דוד אמסלם: תביאו מישהו אחר.

דוד אמסלם: בדקתי.

דוד אמסלם: אשלח לכם.

דוד אמסלם: יש לפחות שני אנשים שרצו להיכנס למשטרת ישראל, חבר'ה צעירים, שכתבו פעם בטוויטר שלהם משהו, בפייסבוק – אני לא מבין בזה הרבה.

דוד אמסלם: איזה משהו.

דוד אמסלם: אני מניח שכתבו דברים שהיתה בהם קונוטציה פוליטית.

דוד אמסלם: אמרו להם בגיוס: אתם לא יכולים להתגייס.

דוד אמסלם: אין בעיה – החלטתם.

דוד אמסלם: זה חבר'ה צעירים.

דוד אמסלם: לא היועץ למפכ"ל ב-800,000 שקל תקציב לארבע שנים, 3.2 מיליון.

דוד אמסלם: איש מקצוע, שבא כולו עם משאית של פוליטיקה אחריו.

דוד אמסלם: ילד קטן שרוצה להתגייס למשטרה.

דוד אמסלם: עשרות.

דוד אמסלם: זה המשטרה מקפידה – אסור, חס ושלום, שיבוא איזה ילד בן 22 שאולי כתב בזמנו על המשטרה: למה אתם פיניתם בכוח את הבנות בגירוש?

דוד אמסלם: למה עצרתם אותם?

דוד אמסלם: זה לא יכול להיכנס למשטרה.

דוד אמסלם: אבל ליאור חורב, שבא רסמי עם ייעוץ של מפלגות – אשלח לך את הסדרה.

דוד אמסלם: זה לא נראה לי חכם.

יעל כהן-פארן: אבל כל יועצי התקשורת יש להם עניינים – הם עובדים עם חברות, עם מפלגות.

יעל כהן-פארן: זו העבודה שלהם.

דוד אמסלם: שמעתי.

דוד אמסלם: אגב, הוא גם עבד עם ציפי לבני.

יעל כהן-פארן: ואולי עבד עם נתניהו.

דוד אמסלם: בעניינים האלה צריך להיות אפילו- - -

יעל כהן-פארן: שעבדו עם נתניהו- - -

דוד אמסלם: יש גם הקפדה על מראית עין.

דוד אמסלם: עזוב מה באמת קורה.

דוד אמסלם: יש מראית עין ציבורית.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שזו סוגיה שאתם צריכים להיכנס אליה בפרונט.

דוד אמסלם: לזמן דיון אצלכם.

דוד אמסלם: אני אעביר לכם את כל מה שיש.

דוד אמסלם: תבררו את הפרטים אתם.

דוד אמסלם: אתם תנחו אותם כמו שקורה בכל מיני מקומות אחרים, שאתם נכנסים לעניין.

דוד אמסלם: אתם מבינים שיש לזה היבט ציבורי, ואתם פועלים.

דוד אמסלם: אני לא אומר לכם מה לעשות.

<דינה זילבר: אדוני כן הציג היום קשת עובדות שלא היתה ידועה, אני חושבת, בהיקף הזה, באופן הזה.

<דינה זילבר: לא היתה מוכרת לא למשטרה ובטח לא לנו.

<דינה זילבר: אני חושבת שיש פה דברים שדורשים התייחסות.

<דינה זילבר: אני פשוט חושבת שצריך לתת למשטרה את ההזדמנות להתייחס בצורה שתכבד את הוועדה, לבחון את הדברים בעצמה.

<דינה זילבר: ככל שההחלטה שתתקבל, תחשוב שהיא לא נותנת מענה, כפי שאמרת ובצדק, אתה הכתובת הפרלמנטרית לביקורת.

<דינה זילבר: כולנו פה נמצאים.

<דינה זילבר: כל הדברים שנאמרו צריכים להגיע פה לדיונים.

<דינה זילבר: אני חושבת שזה בשלב מוקדם מדי.

<דינה זילבר: נטענו טענות – צריך לתת למשטרה לבדוק את הדברים בעצמה, ולמפכ"ל לקבל החלטות.

<דינה זילבר: הוא מקבל החלטות בדברים יותר מורכבים.

דוד אמסלם: את אומרת: שמעתי את הטענות פעם ראשונה.

דוד אמסלם: אני – לא המשטרה – אבדוק את זה מול המשטרה.

<דינה זילבר: לא.

<דינה זילבר: אני שמעתי את הדברים פעם ראשונה- - -

דוד אמסלם: את לא חושבת שאת צריכה לבדוק את זה מול המשטרה?

<דינה זילבר: אני רוצה לדייק במסר שלי.

<דינה זילבר: המסר שלי הוא שאני שמעתי את הדברים פעם ראשונה לעומק, כמו שגם המשטרה נחשפה לדברים- - -

דוד אמסלם: המשטרה נחשפה לדברים לא פעם ראשונה.

דוד אמסלם: את העיקרון הם ראו כבר בעבר.

<דינה זילבר: לכן אני חושבת שהדבר הנכון הוא לאפשר למפכ"ל המשטרה ולצוות הבכיר של המשטרה להידרש קודם כל לדברים בעצמו.

<דינה זילבר: ככל שההחלטה שתתקבל, יש לה היבטים ציבוריים ואתה תחשוב שהיא מצדיקה בחינה נוספת על-ידי הכנסת, זה אפשרי.

דוד אמסלם: אומר לך איך אני רואה את סדר הדברים, ובזה אני רוצה לסכם את הדיון.

דוד אמסלם: הרי בסך הכול ראינו את העובדות.

דוד אמסלם: גם סיפרתי לכם את השתלשלות הנושא – מאיפה זה יצא ולאן הגענו.

דוד אמסלם: אני מבקש מהיועץ המשפטי לממשלה, ואם הוא שלח אותך, דינה, ודאי שמבחינתי – אשלח לך מכתב רסמי.

דוד אמסלם: אני מבקש ממך, אחת, לבדוק מול המשטרה, כי את צריכה מבחינתי לבדוק את הדברים האלה אתם, ואם לא, גוף אחר שאתם תחליטו מיהו אצלכם – לבדוק את הליך ההתקשרות.

<דינה זילבר: הדיון לא עסק בהתקשרויות אלא בהתבטאויות.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: אני סבור שהליך ההתקשרות דורש בדיקה.

דוד אמסלם: אני בא מהעולם המוניציפלי.

דוד אמסלם: אני פקיד 30 שנה.

דוד אמסלם: עשיתי עשרות-אלפי מכרזים.

דוד אמסלם: הייתי עושה לפחות אלפי.

דוד אמסלם: אני טוען שגם בהצלחה.

דוד אמסלם: עבדתי הרבה מאוד שנים.

דוד אמסלם: למעלה מ-10,000 במצטבר.

דוד אמסלם: אני מכיר את חובת המכרזים, מכיר הכול.

דוד אמסלם: גם יודע את כל השאלות ששואלים אותם.

דוד אמסלם: אגב, גם היו שואלים אותי – מדוע יצאת למכרז לשנה, והארכת לשלוש שנים?

דוד אמסלם: זו שאלה ראשונה שהיו שואלים אותי, ואם לא הייתי נותן תשובה טובה, כנראה שהיו מערבים גורמים נוספים.

דוד אמסלם: אני בא מהעולם הזה.

דוד אמסלם: יודע מה קורה.

דוד אמסלם: לכן אני מבקש לבדוק את הליך ההתקשרות, אם היה תקין – כן או לא.

דוד אמסלם: אני לא מבקש לבדוק האם זה נדרש.

דוד אמסלם: המפכ"ל החליט שהוא רוצה יועץ – אני מכבד את זה.

דוד אמסלם: עמדתי אולי היא שלא צריך, אבל זו עמדתו.

דוד אמסלם: זו זכותו, הפררוגטיבה שלו – אני רוצה איש כזה לידי.

דוד אמסלם: לא משנה שאין כסף לשוטרים, אבל אני צריך איש מקצוע.

יואל חסון: אפשר להיכנס?

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: אגב, גם מבקר המשטרה טען שיש פגם.

דוד אמסלם: תבדקי את זה.

דוד אמסלם: סליחה – מבקר המשרד לביטחון פנים.

קריאה: מבקר המשטרה.

דוד אמסלם: אני לא צריך את כל אלה.

דוד אמסלם: אני חי את הנושא 30 שנה.

דוד אמסלם: אני יודע איפה כן ואיפה לא.

<דינה זילבר: אז למה לא לאפשר למשטרה לענות על השאלות האלה?

דוד אמסלם: ישבתי עם החשב.

דוד אמסלם: המשטרה.

דוד אמסלם: אחלה אדם.

דוד אמסלם: אני עושה עבודה יסודית.

דוד אמסלם: הסוגיה עלתה אצלו.

דוד אמסלם: קיבלתי תשובות לא טובות לטעמי.

דוד אמסלם: הוא בחור טוב, נחמד.

דוד אמסלם: בחור יוצא דופן.

דוד אמסלם: אבל אני חושב ששווה בדיקה.

דוד אמסלם: הבנתי, לא קיבלתי.

דוד אמסלם: אני ממליץ לך להיכנס לעניין ולבדוק.

דוד אמסלם: דבר שני, לגבי התוכן.

דוד אמסלם: ראית את התוכן.

דוד אמסלם: אני מבקש את התייחסות

דוד אמסלם: כם לגבי הנושא של התוכן.

דוד אמסלם: אני חושב שגם אם ייצא מכאן

דוד אמסלם: בהנחיות בסוף לכלל המדינה לגבי יועצים – לא רק תקשורת – בנושא של זיקה פוליטית, קשר פוליטי – אם נצא בסוף, וזה יהיה שכרנו בכל הדיון הזה, לפחות נוציא איזה משהו לגבי כלל המדינה כדי שמי שלוקח איזה יועץ בנושא כזה או אחר, ודאי הוא לא צריך להיות יועץ שפוגע בארגון, כל אחד בזווית שלו – זה לא רק בתקשורת.

דוד אמסלם: יכול להיות שיש בזה היבטים אחרים בתחומים אחרים.

דוד אמסלם: אני חושב, כפי שאמרתי, שהיועץ הזה עושה בושה וחרפה למשטרת ישראל – לא כי הוא הקניט אותי אלא עצם העניין שבכלל הוא עסק בפוליטיקה פר אקסלנס.

דוד אמסלם: משטרת ישראל זה לא גוף שאמור להיות פוליטי.

דוד אמסלם: אגב, הוא בעיקר ייעץ למפלגות פוליטיות.

יואל חסון: אגב, לכל המפלגות.

יואל חסון: שאלת אותי קודם.

דוד אמסלם: לא חשוב.

יעל כהן-פארן: כן חשוב, כי אמרת כאילו ייעץ לציפי לבני.

יואל חסון: אגב, לא רק שהוא לא ייעץ לציפי לבני; הוא אפילו עבד נגד ציפי לבני ונגדי כשהם תמכו במופז, וניהל את הקמפיין של מופז.

יואל חסון: ניסית להגן כאילו אני מגן על היועץ שלי.

יואל חסון: לא היה יועץ שלי, פעל נגדי ונגד ציפי לבני.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: דינה, אני אעביר לך את כל החומר שהצגתי כאן.

דוד אמסלם: כמה זמן אתם רוצים לבדוק את זה מול המשטרה?

<דינה זילבר: לא נכון אולי לעשות את זה בהליך דו-שלבי, שקודם כל המשטרה תתייחס?

<דינה זילבר: ואם התשובות לא תספקנה – אז.

<דינה זילבר: נראה לי שאנחנו נכנסים בשלב מוקדם מדי.

דוד אמסלם: אני עשיתי דיונים עם המשטרה כמעט בכל רובד.

דוד אמסלם: ישבתי עם המפכ"ל בנושא הזה, ישבתי עם החשב.

דוד אמסלם: אני חושב שגורם חיצוני צריך לבוא אובייקטיבית ולבחון את העניין.

דוד אמסלם: הם לטעמי נגועים בעניין.

דוד אמסלם: הם בעצמם לקחו יועץ, אז הם ייקחו תשובה על עצמם?

דוד אמסלם: לכן את תשאלי אותם – לא אני.

דוד אמסלם: לכן אני מפנה את זה אליך, ומבקש שתבדקי את העניין הזה.

דוד אמסלם: מבחינתי כיושב-ראש ועדת הפנים, שמפעיל את ההיגיון שלי, מר חורב לא צריך להיות דקה בתפקיד הזה יותר.

דוד אמסלם: דקה.

דוד אמסלם: בושה למשטרת ישראל ולעם ישראל.

דוד אמסלם: ככה אני רואה את זה.

דוד אמסלם: כמה זמן את צריכה לבדיקה הזאת כדי לחזור אליי עם תשובה מסודרת?

דוד אמסלם: חודש?

<דינה זילבר: חודש.

דוד אמסלם: אז נסכם שאני אשלח את החומרים.

דוד אמסלם: אני מבקש את ההתייחסות שלכם.

יואל חסון: אתה עושה את זה באופן אישי – לא כהחלטת ועדה.

דוד אמסלם: אני מחליט.

יואל חסון: הוועדה צריכה להחליט.

יואל חסון: אז תעלה את זה להצבעה.

יואל חסון: אתה כחבר הכנסת אמסלם.

יואל חסון: זו לא החלטה של ועדת הפנים, אדוני.

דוד אמסלם: בסדר.

יואל חסון: שהיא תדע שזו לא החלטה של ועדת הפנים.

יואל חסון: זו בקשה שלו כחבר כנסת.

יואל חסון: ועדת הפנים לא מסכימה לזה.

דוד אמסלם: אל תפריע לי.

דוד אמסלם: כיושב-ראש הוועדה אני שולח לכם את כל החומרים, הכול.

דוד אמסלם: זה לא שאלה של החלטה.

דוד אמסלם: ואז על בסיס מה שתחליטו, אז אני אכנס את הוועדה ואחליט שוב מה עושים עם זה.

דוד אמסלם: אגב, זה סתם הליך פורמלי.

דוד אמסלם: אני יכול עכשיו להעביר כל החלטה שהוא רוצה, רק עוד עשר דקות ואני מביא את כולם.

יואל חסון: תביא.

דוד אמסלם: אתה לא תלמד אותי איך לנהל את הוועדה שלי.

דוד אמסלם: הוא ישר לקח את זה לקטע הפוליטי.

דוד אמסלם: אני לוקח את זה יותר לקטע הציבורי.

יואל חסון: אתה הגדרת את זה כנושא פוליטי.

דוד אמסלם: גם נחמן תומך בזה.

יואל חסון: אז למה קראת לזה ככה?

יואל חסון: קראת לדיון השתלחות.

דוד אמסלם: גם אלעזר חשב ככה, כולם.

דוד אמסלם: אבל לא משנה.

דוד אמסלם: ברשותכם, זה מה שאעשה – אשלח לכם באופן מסודר, ואתם עוד כחודש – אקבע דיון נוסף בעניין.

דוד אמסלם: אם נצטרך לעשות הצבעה, נעשה הצבעה.

דוד אמסלם: תודה רבה, הישיבה נעולה.