ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 611, 2017-10-24 09:00

אלי אלאלוף: בוקר טוב, היום ה-24.10.2017, ד' בחשון תשע"ח, השעה 09:13.

אלי אלאלוף: אנחנו פותחים את הישיבה.

אלי אלאלוף: הצעת חוק שכר מינימום (העלאת סכומי שכר מינימום – הוראת שעה) (תיקון), התשע"ו-2015, מ/968.

אלי אלאלוף: אני באמת שמח לפתוח את הישיבה הזאת.

אלי אלאלוף: כל המהלכים האלה הם בזכות אבי ניסנקורן, יושב-ראש ההסתדרות, ויושב ראש המעסיקים, שרגא ברוש, וכמובן בתמיכה מלאה של הממשלה.

אלי אלאלוף: זה לא רק מפני שאני שייך למפלגה של שר האוצר, יו"ר המפלגה שלי, שאני מברך גם אותו על המהלך הזה, זו חובה והרגשה טובה לעשות את זה כיושב-ראש.

אלי אלאלוף: הנושא של שכר מינימום - - אם כבר מדברים על חוקים בצרפת, אני חייב להגיד לכם ששכר המינימום שלנו, שנאשר אותו היום, יהיה גבוה יותר משכר המינימום בצרפת.

אילן גילאון: כמה יהיה לשעה?

אלי אלאלוף: לשעה יהיה 28.5, ליום עבודה זה 245.

אילן גילאון: שם לא היה - - אתמול בדקתי את זה.

אילן גילאון: זה לפי החוק הצרפתי.

אילן גילאון: שם יש 35 שעות עבודה בשבוע.

אלי אלאלוף: אל"ף, יש 35.

אלי אלאלוף: אצלם יש מס, אבל המס אוכל חלק לא קטן.

אלי אלאלוף: אני בדקתי את המספרים בצרפתית, גם ביורו.

אלי אלאלוף: זה הנתונים שאושרו גם על ידי - - אתמול משלחת צרפתית שהייתה, ביקשו וקיבלו את זה.

אלי אלאלוף: אני מציין את זה, כי מאוד חשוב שנדע.

אלי אלאלוף: אנחנו משתייכים ל-OECD.

אלי אלאלוף: ל-OECD יש דרישות.

אלי אלאלוף: אנחנו מתקרבים פה לדרישות של ה-OECD.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין, אמנם זו כאילו פעימה רביעית, אבל היא פעימה חדשה.

אלי אלאלוף: היו 3 פעימות שהשגתם בהסכם הראשון.

אלי אלאלוף: כולן בוצעו.

אלי אלאלוף: הן אפשרו לפי המ.מ.מ שלנו הורדה באחוזי העוני ב-1.3%.

אלי אלאלוף: זה מאוד משמעותי בפעימות הקודמות.

אלי אלאלוף: אני מניח שהפעימה הזאת תאפשר עוד פעם הוצאה מתחת לקו העוני של אוכלוסיות מסוימות.

אלי אלאלוף: אחד הדברים שמעיקים עלי, אני חייב להגיד לכם, זה שעובדי מדינה צריכים השלמה של השכר שלהם באמצעות השלמת הבטחת הכנסה.

אלי אלאלוף: זה נראה לי לא הגון.

אלי אלאלוף: זה אחד המאבקים הבאים שאני בטוח שנגיע.

אלי אלאלוף: אין שום סיבה שהמדינה תיכנס לרזרבות של הביטוח הלאומי כדי להשלים את העסקת העובדים שלה.

אלי אלאלוף: בדקתי את זה באופן אישי בתלוש של הנכד של אחותי שהוא קצין מודיעין.

אלי אלאלוף: ראיתי שגם הוא מקבל השלמת הכנסה בדרגת סגן.

אלי אלאלוף: זה ממש מראה שהיום אנחנו עושים צעדים משמעותיים, וזה צעד נפלא.

אלי אלאלוף: אני חושב שיש צורך שמוסדות המדינה ומוסדות הציבור, כולל הרשויות המקומיות שהתחייבו להעסיק עובד, יעסיקו בשכר מינימום מלא על תקציבם, לא על תקציבי הביטוח הלאומי, גם אם יש השלמות של הביטוח הלאומי באמצעות העברות של המדינה.

אלי אלאלוף: אני גם רוצה לציין שיש עוד כיסים של אנשים שלא מקבלים את שכר המינימום, שזה צפון דרום, אבל הכי גרוע זה גולן, אזור הגולן.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שזה מצבים לא סבירים.

אלי אלאלוף: זה גם עניין של פיקוח, תפקיד של משרד העבודה, וגם אחריות של המעסיקים.

אלי אלאלוף: למרות שהמעסיקים עושים מאמץ גדול, זה נופל על המעסיקים הקטנים.

אלי אלאלוף: כמעט שליש מהעובדים שלהם יקבלו תוספת בזכות שכר המינימום.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שיש לזה השפעה מאוד גדולה על מצב העוני, כי שכר המינימום הוא בסיס גם לחלק מהקצבאות, בוודאי חלק ממה שנקרא מענק עבודה או מס הכנסה שלילי.

אלי אלאלוף: כשעולה שכר המינימום יש תוספות שמגיעות מהמערכות השונות שציינתי.

אלי אלאלוף: זה טוב מאוד, לכן אני לא יכול שלא להתרגש.

אלי אלאלוף: באמת, אבי, כל הכבוד לכם על היוזמה.

אלי אלאלוף: לא לשכוח שזו יוזמה של שני גופים מאוד אחראים, גופים ציבוריים חיצוניים לממשלה.

אלי אלאלוף: הם הביאו את הממשלה לכבד את ההתחייבות.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה מהלך שרק משבח ומביא את הממשלה להחלטות טובות.

אלי אלאלוף: אני משבח את הגופים היוזמים.

אלי אלאלוף: אני חושב שאין טוב בלי שיהיה מה לתקן לידו.

אלי אלאלוף: יש פה את כל הנושא של המעסיקים הישירים, אם זה הקשישים, אם זה הנכים שמעסיקים באופן ישיר עובדים זרים או לא זרים.

אלי אלאלוף: אנחנו מדינה עם אחריות מוסרית מאוד גבוהה, לכן זה גם חשוב שאנחנו נכבד את הזרים שמשרתים אותנו, שעוזרים לנו, שעוזרים לקשישים ולנכים שלנו, לתת להם את המגיע להם בהתאם למוסר שלנו.

אלי אלאלוף: לא לשכוח, הגר הגר בתוכנו הוא חלק מאיתנו.

אלי אלאלוף: דבר שני, זה גם כן מחייב אותנו, לפי ההסכמים הבינלאומיים שיש לנו, להמשיך לכבד, למרות שלפני כמה דקות רדיו מסוים, צפוני הפעם, ירד עלי ואמר: "איך אתה מעז לבקש שגם הזרים יקבלו את התוספת".

אלי אלאלוף: אז אני לא מעז, אני פשוט מגיב, ואני בטוח שאחרים יגידו את זה, ואומר שזה נראה רק טבעי לעשות את זה.

אלי אלאלוף: אני באמת מביא את זה שוב לדיון ולאישור.

אלי אלאלוף: זה יעבור היום לקריאה ראשונה.

<נעה בן שבת: זה יעלה לקריאה שנייה ושלישית.

<נעה בן שבת: התקווה שזה יונח היום, אבל אני לא יודעת בעקבות ההצבעות פה ובעקבות האפשרויות - -

אלי אלאלוף: שנייה שלישית היום.

<נעה בן שבת: שנייה ושלישית.

<נעה בן שבת: אנחנו נניח.

<נעה בן שבת: ההצבעה, אני מניחה, תהיה לפי מועדים של המליאה.

אלי אלאלוף: אוקי, אז בקשה, הפתיח שלי נגמר.

אלי אלאלוף: בקשה, אבי ניסנקורן.

<אבי ניסנקורן: טוב, זה יום מאוד מרגש בשבילי ואני חושב גם לציבוריות הישראלית.

<אבי ניסנקורן: אנחנו התחלנו מהלך לפני כשנתיים וחצי להעלאת שכר המינימום.

<אבי ניסנקורן: אז אמרתי ששכר המינימום צריך לעלות ב-1,000 שקלים - מ-4,300 ל-5,300.

<אבי ניסנקורן: היו הרבה אנשים סקפטיים.

<אבי ניסנקורן: אנחנו משלימים מהלך של העלאה של שכר המינימום ב-1,000 שקלים - כמעט 25%, כמעט רבע בהעלאה של שכר המינימום - בתקופה קצרה, באינפלציה שלילית.

<אבי ניסנקורן: זה משנה בצורה משמעותית את מפת אי השוויון בישראל.

<אבי ניסנקורן: אנחנו עושים פה צדק חלוקתי וצדק היסטורי שהם חלק ממהלך ודרך של שינוי חברתי.

<אבי ניסנקורן: אני חושב שהמהלך הזה הוא צעד מאוד מאוד חשוב, מאוד מרכזי.

<אבי ניסנקורן: אני חייב להגיד, אני מסתכל פה בגאווה גם על ההסתדרות, גם על שיתוף הפעולה עם המעסיקים כי המעסיקים הלכו איתנו יד ביד פה בשיתוף פעולה - שרגא ברוש הוא שותף שלי למהלך הזה - גם על ההירתמות של שר האוצר שרואה את הנושא החברתי כנושא מרכזי, גם על יו"ר הוועדה, אללוף, שאני מודה לו מאוד, גם על חברי כנסת שידועים כלוחמים חברתיים, כמו חבר הכנסת שיושב פה לצידי, לשמאלי, כמו שהוא אמר.

<אבי ניסנקורן: אנחנו באמת היום עושים צעד מאוד חשוב ומאוד מרכזי.

<אבי ניסנקורן: צריך לקחת בחשבון שההשפעה של העלאת שכר המינימום - - אנחנו מדברים על 800 אלף משפחות שיש בהן מפרנס אחד לפחות שמרוויח עד שכר מינימום.

<אבי ניסנקורן: זה אומר כמעט רבע מהמועסקים.

<אבי ניסנקורן: כמעט רבע מהמועסקים השכירים מושפעים באופן ישיר מהתהליך הזה של העלאת שכר המינימום ב-1,000 שקלים.

<אבי ניסנקורן: תחשבו שזה אומר - - לתא המשפחתי אנחנו הוספנו בתקופת אינפלציה שלילית בין 1,000 ל-2,000 שקלים במונחי משרה מלאה.

<אבי ניסנקורן: אם שני בני הזוג עובדים, זה 2,000 שקלים.

<אבי ניסנקורן: אם בן זוג אחד, זה 1,000 שקלים.

<אבי ניסנקורן: זה מסבר את האוזן על עוצמת ההשפעה הזאת.

<אבי ניסנקורן: כמעט רבע מהמועסקים, 800 אלף מועסקים.

<אבי ניסנקורן: ראינו גם את ההשפעה של שכר המינימום על השכר הממוצע במשק.

<אבי ניסנקורן: השכר הממוצע במשק ב-3 וחצי השנים האחרונות עלה כמעט ב-10%, אחרי שנים, כמעט 20 שנה, של קיפאון מול המדד.

<אבי ניסנקורן: אנחנו ראינו ב-3 וחצי השנים האחרונות האצה של העלאת השכר מול המדד, כמעט 10% מעבר למדד.

<אבי ניסנקורן: והפעם, בניגוד לעבר, הקידום של השכר היה גם מלמטה.

<אבי ניסנקורן: ראינו את זה בפרסומים בשנים האחרונות על השכר החציוני ב-2015 שעלה ב-4.5%, אני בטוח שנראה גם העלאה כזאת או גבוהה של השכר החציוני ב-2016, ב-2017 וב-2018.

<אבי ניסנקורן: במידה רבה הסיבה, הקטליזטור זה שכר המינימום, כי כששכר המינימום עולה, הוא מתחיל להעלות אחר כך את כל בעלי השכר הקרובים אליו.

<אבי ניסנקורן: מי שמרוויח 5,300 דוחף להעלות ל-5,500, ל-5,600.

<אבי ניסנקורן: אנחנו רואים דחיפה להעלאה.

<אבי ניסנקורן: זה מייצר תופעה של העלאת השכר החציוני, העלאת השכר הממוצע במשק, והעלאת השכר מלמטה.

<אבי ניסנקורן: אני חושב שזו בשורה מאוד מאוד חשובה למשק.

<אבי ניסנקורן: אי אפשר להשלים את הנושא הזה בלי לדבר על הקצבאות.

<אבי ניסנקורן: במדינת ישראל ברגע שהשכר הממוצע במשק עולה ושכר המינימום עולה, בעלי הקצבאות, שזה גם הנכים וגם הקשישים, אם הם לא עולים, נשארים מאחור.

<אבי ניסנקורן: אני השתתפתי במאמץ או משתתף במאמץ להעלות כרגע את קצבאות הנכים.

<אבי ניסנקורן: קצבאות הנכים יעלו בינואר בין 340 שקלים לצפי של 540 שקלים.

<אבי ניסנקורן: זו רק פעימה אחת מתוך 4 פעימות שיהיו במסגרת הסיכום שהגענו אליו, במסגרת הקצאת 4 מיליארד ו-200 מיליון שקל לטובת העלאת הקצבאות, העלאה של כמעט 50% בקצבאות הנכות הכללית.

<אבי ניסנקורן: כ-8 מיליארד שקל היום לכיוון של מעל 12 מיליארד שקל.

<אבי ניסנקורן: אני אלווה את זה.

<אבי ניסנקורן: אתמול העברתי לחיים כץ את הסיכום שהגענו אליו באותו לילה, בשביל שבמושב הזה ועד סוף דצמבר זה יבוא לידי חקיקה משלימה.

<אבי ניסנקורן: אנחנו נראה כולנו ונעקוב כולנו שהסיכום יתקיים במלואו.

<אבי ניסנקורן: מעבר לזה הגענו שם לעיקרון חשוב מאוד של הצמדה לשכר הממוצע במשק.

<אבי ניסנקורן: זאת אומרת, בעתיד, כשהשכר ימשיך לעלות, גם הקצבאות ימשיכו לעלות.

<אבי ניסנקורן: מצב הקשישים, שהוא מצב לא פשוט, זה מצב שצריך להמשיך ולטפל בו.

<אבי ניסנקורן: אנחנו חייבים לזכור תמיד את האוכלוסיות בעלי הקצבאות, בייחוד הקשישים ובייחוד הנכים.

<אבי ניסנקורן: כשאנחנו מצליחים להעלות את בעלי השכר הנמוך, צריכים גם לזכור גם אותם.

<אבי ניסנקורן: לגבי הנושא של עובדים זרים, אני גם רוצה להתייחס לזה.

<אבי ניסנקורן: אנחנו מדינה שמחויבת בשוויוניות, מדינה שמחויבת בערכים.

<אבי ניסנקורן: עובר זר שעובד בישראל הוא בדיוק כמו כל עובד אחר.

<אבי ניסנקורן: כשהוא נמצא בישראל הוא זכאי לקבל בדיוק את אותן זכויות.

<אבי ניסנקורן: מי שנותן לנו שירות, מטפל בנו ביום יום בעבודה קשה ועושה את זה באמת מתוך מחויבות, צריך לקבל את שכרו בצורה מלאה.

<אבי ניסנקורן: הפתרון לאוכלוסיות שנזקקות לטיפולים האלה צריך להיות דרך הקצבאות, לכן המאבק להעלאת הקצבאות ולהצמדתו לשכר הממוצע במשק.

<אבי ניסנקורן: צריך לזכור גם שהחלק הסיעודי שבחוק ביטוח לאומי, העלאת שכר המינימום משפיעה באופן ישיר.

<אבי ניסנקורן: ברגע שאתה מעלה את שכר המינימום הנוסחה מתעדכנת באופן אוטומטי בחלק שהוא לא תקורה.

<אבי ניסנקורן: באופן אוטומטי יש עדכון של קצבאות הביטוח הלאומי בנושא הזה.

<אבי ניסנקורן: זה מקבל ביטוי במי שמקבל בעצם את ה- -

אלי אלאלוף: מי שמקבל את השירות הישיר מהביטוח הלאומי, לא בהעסקה ישירה.

<אבי ניסנקורן: את שעות הסיעוד מהביטוח לאומי.

<אבי ניסנקורן: הפתרון בהעסקה ישירה הוא העלאת הקצבאות.

<אבי ניסנקורן: בקצבת ינואר זה כבר אמור לעלות ב-340 שקל ומעלה, עד 540 שקל.

<אבי ניסנקורן: אנחנו, ההסתדרות, מחויבים לשוויון חברתי, מחויבים למאבק חברתי, מחויבים לצמצם פערים.

<אבי ניסנקורן: אנחנו נמצא את עצמנו, ואני מקווה ביחד, כולנו, כל מי שיושב פה שהוא לוחם חברתי, ואני מקווה גם ששר האוצר, במלחמה לפתרון הנושא הסיעודי שהוא לפתחנו עד סוף השנה, אבל יש פה באמת יום היסטורי.

<אבי ניסנקורן: זה יום של צעד מאוד מאוד חשוב לחברה הישראלית כחלק ממדינית שקורית בשנים האחרונות.

<אבי ניסנקורן: אני בטוח שאנחנו נראה את זה בשנים הקרובות גם במדדי אי השוויון.

<אבי ניסנקורן: אז באמת תודה לכולם, לכל מי שיושב פה, שהיה חלק חשוב בהובלת הנושא הזה.

<אבי ניסנקורן: זה לא לבד, זה כולם ביחד.

<אבי ניסנקורן: תודה רבה.

אילן גילאון: תודה, אדוני היושב-ראש.

אילן גילאון: אי אפשר להפריז בחשיבות של מה שקורה כאן כרגע.

אילן גילאון: הייתי אומר שזה כמעט אנומליה במציאות שבה אנחנו חיים היום, מציאות שבה החברה שלנו מושתתת על נוסחה שבה פחות אנשים כל הזמן מקבלים יותר ויותר אנשים כל הזמן מקבלים פחות.

אילן גילאון: הנה קורה דבר.

אילן גילאון: אני בהחלט רוצה גם להחמיא פה לך, כמובן, וליושב-ראש ההסתדרות, שיש לו תרומה משמעותית בעניין הזה.

אילן גילאון: הוא דווקא עוסק ברצפה של הדברים, כי היא הדבר החשוב ביותר.

אילן גילאון: פול גטי, מנהיג האיגודים האמריקני בשנות ה-50, הסיסמא שלו הייתה more.

אילן גילאון: לעצמנו אני מאחל כאן ששכר המינימום יהיה שכר מקסימום, אבל עליו צריך להביט כעל basic income, כלומר שזה הבסיס שאסור ליפול מתחתיו.

אילן גילאון: כשאני רוצה להגדיר את מפלס החרדה הקיומי של האנשים, שזה לא בנוי על חמלה - - אני בכלל מאוד מתקומם שמדברים איתי על כלכלה של חמלה, אדוני היושב-ראש.

אילן גילאון: אני מאמין בחלוקה.

אילן גילאון: כמעט השם הזה של חברתיות, לוחם חברתי - - אבי, אני מקווה שיום אחד נהיה רק חברותיים, לא לוחמים.

אילן גילאון: אני חושב שאנחנו בחיים האלה יותר מידי לוחמים בשביל דברים שהם מובנים מאליהם.

אילן גילאון: חבל, כי החיים האלה הם חיים חד פעמיים.

אילן גילאון: ככל שתהיה הגינות בחלוקה, מה שכאן אנחנו עושים, כך תהיה פחות מלחמה ופחות מאבק.

אילן גילאון: זאת נוסחה ביחס ישר.

אילן גילאון: ברור לגמרי שכל מה שנגזר מזה, וזה כמובן הקצבאות – אנחנו הנחנו עכשיו חוק לגבי עדכון כל הקצבאות מהסוגים השונים, אם זה קצבאות הזקנה, חד הוריות והקצבאות האחרות של הביטוח הלאומי – יהיו קשורות לעניין של הכנסת היסוד.

אילן גילאון: אנחנו תמיד נשאף ונרצה יותר, אבל כנראה שזה הבסיס למה שנקרא basic income ב-OECD.

אילן גילאון: זו הכנסת היסוד.

אילן גילאון: בהכנסת היסוד הזאת אנשים צריכים לדעת אל"ף, שלא יהיה להם פחד שיהיה להם יותר מידי קר בחורף או יותר מידי חם בקיץ, שהם לא יצטרכו להתלבט בין פרוסה לתרופה, שיהיה להם אוכל במקרר של עצמם, כי זה דבר מאוד חשוב, זה הקיום הבסיסי ביותר.

אילן גילאון: זה הפחדים.

אילן גילאון: אני יודע שלכל בן אדם יש.

אילן גילאון: בגיל מסוים יש עוד כמה פחדים כי קורים דברים בלתי צפויים, לכן זאת ברכה.

אילן גילאון: כמעט ולא תפסו אותנו על זה.

אילן גילאון: אני בטוח שאם היו שמים לב למה שמתרחש פה לא בטוח שהיינו מעבירים את זה, רק שתדע.

אילן גילאון: אני מתייחס לזה כמו לנגישות.

אלי אלאלוף: מותר לנו לגלות לך סוד?

אלי אלאלוף: לקחנו בחשבון את מה שאתה אומר.

אלי אלאלוף: בתכנון לקחנו.

אילן גילאון: אז יפה מאוד.

אילן גילאון: באמת ברכות לכל העושים במלאכה.

אילן גילאון: אנחנו צריכים מעלה מעלה.

אילן גילאון: זאת אומרת, אני לא יודע, שתגיע התקרה לאן שתגיע, אבל הרצפה חייבת להיות גבוהה, כל הזמן יותר ויותר גבוהה, זה דבר חשוב.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, וברכות על הישיבה ועל הנושא של הישיבה הזו.

דב חנין: בישראל אנחנו צריכים להעלות את השכר.

דב חנין: חלקו של השכר בעוגה הלאומית נשחק לאורך השנים, חלקם של הרווחים עלה, זה דבר שצריך לתקן אותו.

דב חנין: אנחנו מדברים הרבה מאוד על יוקר המחייה, אבל הצד השני של המטבע כשמדברים על יוקר המחייה, הצד השני של המחירים הגבוהים זה השכר הנמוך.

דב חנין: כאשר השכר נמוך גם אי אפשר לקנות מוצרים, גם אי אפשר לממן את שכר הדירה, החיים הם יותר קשים.

דב חנין: צריך להעלות את השכר בישראל.

דב חנין: נכון מאוד להעלות את השכר בישראל קודם כל מלמטה, לכן המהלך הזה שנעשה כאן היום הוא מהלך כל כך חשוב.

דב חנין: אני רוצה להביע הערכה גדולה, ידידי יושב-ראש ההסתדרות, להתייצבותה של ההסתדרות במערכה הזאת.

דב חנין: אגב, לא רק היום, אלא לאורך כל התקופה של המאבק להעלות את שכר המינימום.

דב חנין: ההסתדרות מילאה פה תפקיד מאוד משמעותי ומרכזי, תפקיד של ראייה רחבה של מקומם של העובדים בתוך המשק ודאגה לעובדים המוחלשים והעניים ביותר.

דב חנין: אני רוצה גם להביע הערכה לשר האוצר ששיתף פעולה עם המהלך הזה, ולך, אדוני היושב-ראש, שאתה מוביל פה את הדיון ואת העיסוק בנושא הזה.

דב חנין: אני רוצה להביע הערכה לציבור שהתגייס למערכה ואמר שצריך להעלות את שכר המינימום.

דב חנין: אני רוצה להזכיר שהתחלנו בזה כאן בכנסת, ידידי אילן גילאון, לפני 3 שנים.

דב חנין: אז העלינו את התביעה למינימום 30 שקל לשעה.

דב חנין: בהתחלה זה היה נראה קצת הזוי, אפילו אמרו לנו שזה לא יקרה אף פעם, הסבירו לנו שדווקא אצל נתניהו זה לא יקרה, והנה זה כן קרה.

דב חנין: זה קרה בין היתר בזכות הרבה מאוד אנשים שהשמיעו קול והצטרפו למערכה הזאת, בזכות העובדה שחברי כנסת הצטרפו לדרישה הזאת, בזכות ההצטרפות וההתגייסות של ההסתדרות למערכה הזאת.

דב חנין: והנה אנחנו רואים שכשלוחצים ופועלים למען הדבר הנכון הוא גם קורה.

דב חנין: אני מאוד מברך על העלאה ל-5,300.

דב חנין: אני חושב שזה מהלך נכון, ראוי וחשוב.

דב חנין: אני גם מצטרף לצורך להשלים את המהלך הזה גם בצד של קצבאות הקשישים ובצד של קצבאות הנכים.

דב חנין: אם קבענו שיש מינימום של 5,300, שהוא המינימום לחיים בכבוד בישראל, המינימום הזה חייב לחול גם על הקשישים והנכים שלא יכולים לעבוד.

דב חנין: הרי מה אנחנו נגיד?

דב חנין: אנחנו נגיד שבן אדם בריא יכול לחיות מ-5,300 אבל בן אדם שהוא נכה, שיש לו צרכים נוספים, יכול להסתפק בפחות מזה?

דב חנין: אין היגיון במהלך הזה.

דב חנין: אני מברך על העובדה שבאמת בלחץ גם של ההסתדרות, גם של המאבק הציבורי וגם של אילן שהוביל את המערכה הזאת פה בכנסת, התקדמנו בנושא הזה והושג הסכם שמשפר את המצב הקיים, אבל אני חושב שאנחנו צריכים להמשיך הלאה.

דב חנין: אנחנו צריכים לדבוק בעיקרון שאומר: מינימום זה מינימום.

דב חנין: גם לנכים המינימום הוא מינימום.

דב חנין: לא יכול להיות שנכה הוא מתחת למינימום.

<יהודה דורון: זה יותר גרוע, כי גם יש מינימום וגם אתה צריך לשלם לעובד זר.

<יהודה דורון: אתה צריך פעמיים.

<יהודה דורון: יש לך את זה כפול.

דב חנין: נכון, אדוני באמת מעיר פה הערה נוספת שהיא חשובה.

דב חנין: לנכים גם לפעמים שכר המינימום הוא הוצאה.

דב חנין: אם יש לי עובד, אני צריך להוציא.

דב חנין: עכשיו, אנחנו דורשים מהנכים לפעול במסגרת החוק, הם יצטרכו להוציא יותר כסף.

דב חנין: איך הם יוציאו יותר כסף לעובד ישראלי או לעובד זר, לא משנה, אם הקצבה שלהם לא עולה?

דב חנין: מאיפה הם יוכלו לחיות עם זה?

דב חנין: המהלך המשלים של העלאת הקצבאות של הנכים והקשישים הוא מהלך הכרחי וחיוני.

דב חנין: צריך לעשות אותו בנשימה אחת ובדחיפות.

דב חנין: אני רוצה לומר משפט אחד אחרון, אם כבר אנחנו מתקנים ומשפרים דברים.

דב חנין: גם הסוגיה של הביטוח הסיעודי והכללתו במסגרת סל הבריאות היא סוגיה מאוד מאוד חשובה.

דב חנין: הייתה פנייה של חברי כנסת בנושא הזה.

דב חנין: אני אומר למה אנחנו מחברים את כל הנושאים האלה יחד.

דב חנין: אנחנו קוראים שיש כספים, שיש היום כספים.

דב חנין: מדברים על 15 מיליארד שקלים באוצר המדינה.

דב חנין: אני שמעתי אתמול את ראש הממשלה מדבר על הורדת מסים.

דב חנין: המסים שהוא מתכוון אליהם זה קודם כל מס החברות.

דב חנין: מס החברות בישראל מגיע עכשיו לשיעור הכי נמוך בהיסטוריה – 23%.

דב חנין: לפני שנותנים עוד הורדה במס החברות ונותנים עוד מתנה לבעלי הון, בואו נדאג למי שאין לו.

דב חנין: אם יש כל כך הרבה כסף ורוצים לתת עוד לבעלי ההון, בואו נדאג לאלה שאין להם – לנכים, לקשישים, לאנשים שזקוקים לביטוח סיעודי.

דב חנין: תודה רבה.

<יהודה דורון: אני יושב-ראש ארגון נכי הפוליו ויושב-ראש ארגון היל"ה – ארגון לרווחת הנכים בישראל.

<יהודה דורון: אני מייצג כרגע 15 ארגונים שנמצאים באוהל, 15 ארגוני נכים.

<יהודה דורון: התלכדנו על מנת לבלום את מה שכרגע נעשה.

<יהודה דורון: אנחנו רוצים לשפר את המצב של הקצבאות שנתנו לנכים, שנגיע למצב שגם הגמלאים הנכים יקבלו את הסיוע.

<יהודה דורון: אם אני מדבר היום על נכים שהם גם גמלאים, ברור שהם הנכים הקשים ביותר בקרב הנכים.

<יהודה דורון: הם גם גמלאים וגם נכים.

<יהודה דורון: ברור ששני הדברים יחד הם הקשים ביותר.

<יהודה דורון: אותם לא הכלילו במסגרת ההסכם.

<יהודה דורון: אני אומר שצריך לבוא היום ולדבר על הדברים כמו שהם.

<יהודה דורון: אני נוגע בנקודה שאנחנו דנים בה כיום, זו הפעימה הרביעית שהולכת להיות.

<יהודה דורון: פעימה אחת קיבלנו, גם לא מלא.

<יהודה דורון: היום אתם מעלים את זה בעוד פעימה.

<יהודה דורון: אנחנו נהיה בחסר של 900 שקל בתשלום שאנחנו צריכים לשלם לעובד הזר.

<יהודה דורון: אתם אומרים לנו: אנחנו נגדיל את הקצבה שלכם בעוד כמה שקלים, ב-300, אבל לקחתם 900.

<יהודה דורון: 900 שקל הורדתם.

<יהודה דורון: עכשיו הנכה צריך לשלם את זה.

<יהודה דורון: הוא לא יכול לא לשלם.

<יהודה דורון: אם הוא לא משלם, העובד הולך לבית הדין לעבודה ותובע את הנכה והנכה מסתבך.

<יהודה דורון: אני לא רוצה להגיד לכם שהתשלום שהביטוח הלאומי נותן לנכה לא מכסה רבע מהסכום שהוא צריך לשלם.

<יהודה דורון: הוא לוקח מהניידות, הוא לוקח מפה, הוא לוקח מהמשפחה ומשלם.

<יהודה דורון: עולה לנכה 10,200 שקל, נתון שלכם פה בכנסת, לא אני המצאתי אותו.

<יהודה דורון: מחלקת המחקר עשתה את הנתון.

<יהודה דורון: 10,200 שקל צריך לשלם לעובד הזר, כאשר אנחנו מדברים בטופ על 4,000.

<יהודה דורון: אתם כל הזמן מעלים, מעלים, מעלים, אבל שוכחים שגם אנחנו צריכים לשלם.

<יהודה דורון: גם לזקנים יש בעיה.

<יהודה דורון: אני מדבר על הזקנים הסיעודיים הרגילים, לא על הנכים.

<יהודה דורון: מי משלם?

<יהודה דורון: ביטוח לאומי נותן להם.

<יהודה דורון: סך הכל הוא מקבל, אם הוא לוקח עובד זר, 30-32 שקל.

<יהודה דורון: זה יוצא בערך 2,500 שקל.

<יהודה דורון: מי משלם את היתרה?

<יהודה דורון: אנחנו.

<יהודה דורון: אבא שלי בן 111.

<יהודה דורון: אתמול בערב הבאתי לו עובדת.

<יהודה דורון: מאיפה משלמים לו את זה?

<יהודה דורון: אנחנו 3 נכים בבית.

<יהודה דורון: אני , אח שלי, אחותי נכים בבית.

<יהודה דורון: מה אנחנו עושים?

<יהודה דורון: אנחנו צריכים לשלם לאבא, אנחנו צריכים לשלם לעצמנו.

<יהודה דורון: אני שואל אתכם, איפה אתם נמצאים?

<יהודה דורון: אתם רוצים להעביר את החוק הזה היום.

<יהודה דורון: אתם יודעים שאתם תפגעו בנו.

<יהודה דורון: דיברנו על זה כבר בדיונים הקודמים, אמרנו שלא מעלים, שאם אתם רוצים, תחריגו את הנכים.

<יהודה דורון: אתם לא יכולים כי יש חוק.

<יהודה דורון: אתם רוצים להיות הומניים?

<יהודה דורון: גם אני רוצה.

<יהודה דורון: אני רוצה לתת לעובד יותר כדי שהוא ישרת אותי, אבל אם אין, איך אתם יכולים לעשות את זה?

<יהודה דורון: אתם אומרים שאתם נותנים לנו קצבה, שאתם מגדילים את הקצבה, אבל זה לא עוזר לנו.

<יהודה דורון: הקצבה היא למחיה שלנו, לא של העובד.

<יהודה דורון: אני צריך את הכסף שמשלמים גם לעובד.

<יהודה דורון: מאיפה?

<יהודה דורון: תחשבו על זה.

<יהודה דורון: למה אתם לא מנסים להעמיד את עצמכם במקום הנכים, במקום הקשישים?

<יהודה דורון: אני לא מבין.

<קריאה: זה יום שחור לנו פה היום.

<יהודה דורון: אנחנו פה עכשיו לא נזוז.

<יהודה דורון: אני אומר לכם, הייתי 4 חודשים, אני אהיה גם שנה פה.

<יהודה דורון: אנחנו נסגור את המדינה.

<יהודה דורון: שדה התעופה יהיה סגור, אני כבר אומר לכם.

<יהודה דורון: כל המדינה תהיה סגורה.

<קריאה: זו בושה.

<קריאה: פה קוברים את הנכים, את הזקנים.

<יהודה דורון: אני הולך להודיע לכל הנכים בכל הערים שבכל עיר יסגרו את הצמתים.

<יהודה דורון: כל הארץ תהיה סגורה.

<יהודה דורון: אם אתם לא תבינו שפה אחרת, זאת תהיה השפה.

<יהודה דורון: הגיע הזמן שתבינו, אי אפשר לשחק איתנו.

<קריאה: יושבים פה ודואגים לעובדים זרים.

<קריאה: מה עם הנכים, מה עם הקשישים?

<יהודה דורון: יש לי קרוב ל-3,000 נכים שנתבעים בבית הדין לעבודה על אי תשלום לעובד.

<יהודה דורון: מי שמנחה אותם זה "קו לעובד", אומר להם, תגישו תביעות, והם מגישים תביעות.

<יהודה דורון: 30,40 עד 100 אלף שקל הנכים צריכים לשלם על זה שהעובד לא קיבל את שכרו כפי שאתם קובעים על פי החוק, על פי חוקי העבודה.

<יהודה דורון: ואני שואל אתכם, מאיפה הוא ישלם?

<יהודה דורון: מ-2,300, מ-4,000?

<יהודה דורון: מאיפה?

<יהודה דורון: איך אתם יכולים להמשיך לשבת פה ולדון כל הזמן על להעלות?

<יהודה דורון: גם ההורים שלי עובדים, גם האחים שלי עובדים.

<יהודה דורון: צריך להעלות את השכר, אבל מצד שני צריך לחשוב איך אנחנו עומדים בנטל.

<יהודה דורון: ואני אומר לכם, אין לכם תשובה היום.

<יהודה דורון: גם מה שישבנו בהסתדרות, זאת לא תשובה.

<יהודה דורון: לתת לי 340 בפעימה הראשונה, בפעימה שנייה, זה צחוק בעיניים לנכים.

<יהודה דורון: אני רוצה שיינתן היום פתרון.

<יהודה דורון: אני אומר, לא נשקוט.

<יהודה דורון: מרגע זה שאני יוצא מפה ההפגנה תהיה יותר חזקה, זה מה שאני אומר לכם.

<יהודה דורון: מפה אני קורא לכם, חברי הכנסת, אל תמהרו להצביע היום, תחשבו קודם כל, תפעילו לחץ שיהיה פתרון לנכים ולקשישים, כי אחרת אתם תשלמו להורים.

<יהודה דורון: אם להורים שלכם אין, אתם תעבדו בשביל ההורים.

<יהודה דורון: לא כולם מסוגלים.

<יהודה דורון: אם אתם מרוויחים שכר מינימום, מאיפה תשלמו להורים שלכם?

<יהודה דורון: אני מדבר על הבריאים.

<יהודה דורון: מאיזה סכום תשלמו להורים שלכם?

<יהודה דורון: יש הרבה שנופלים בדרך, גם הבריאים, וזורקים את ההורים לכל מיני מקומות שלא נעים להיות והם לא רוצים ללכת.

<טליה דוד: אדוני, אני חייבת לציין שאני, כמו שאמר חברי יהודה, יושבת פה ומרגישה שלבה בוערת לי בתוך הגוף.

<טליה דוד: אני לא מאמינה.

<טליה דוד: המדינה דוחקת את הנכים לעברי פי פחת, המדינה דוחקת את הנכים להיות עבריינים, המדינה דוחקת את הנכים להיות כלום, אוויר, שקופים.

<טליה דוד: אני מחזיקה מטפלת.

<טליה דוד: העלות שלה, כמו שאמר חברי, כ-10,000 שקל.

<טליה דוד: אני אדם שעובד - עם 3 תארים - מגיל 19 ועד גיל 56.

<טליה דוד: המדינה ואף אחד מכם פה לא יכול לבוא אלי בטענות שלא עשיתי את המקסימום להשתקם ולהיות אזרחית כמו כולם.

<טליה דוד: אף אחד באופן אישי.

<טליה דוד: אני עובדת ומרוויחה משכורת סבירה, משכורת ממוצעת במשק, קצת יותר.

<טליה דוד: כל חודש, בנוסף ל-4,300 שקל מהשר"ם שאני מקבלת, אני לוקחת בערך 4,500, 5,000 ומעבירה לעובד הזר בחלוקה של 12 חודשים, עם כל התנאים המופלגים שנתתם להם שאני לא יודעת אם אני מקבלת אותם כאזרחית המדינה.

<טליה דוד: כל חודש במקום להיות במצב יותר טוב מבחינה כלכלית, מבחינת ביטחון סוציאלי, מבחינת עצמאות כלכלית, מבחינת הזקנה שאני צועדת אליה, אני יותר ויותר דועכת ונכנסת לבור שאין לו סוף.

<טליה דוד: על מה מדבר חברי ניסנקורן?

<טליה דוד: יש 3 אופציות במתווה הזה.

<טליה דוד: אחד, או שהמדינה תעסיק את העובדים הזרים ותוציאו אותנו מהבור הזה שאין לו אור, אין לו תקווה, אין לו שום יעד לנכים.

<טליה דוד: זה אל"ף.

<טליה דוד: דבר שני, אתם לא רוצים להעסיק אותם כי זה מכה לא פשוטה?

<טליה דוד: תנו לנו בהתאמה את כל התנאים שאתם מבקשים מאיתנו לשלם לעובדים זרים - ביטוח בריאות, הבראה, פנסיה שהם יוצאים אליה בגיל 30,40 ואני כאזרחית המדינה לא אקבל את זה לפני 62, יום חופש, יום חופש חודשי, 9 ימי חגים, פיצויים, 80 אלף שקל לעובד שעבד פה 10 שנים.

<טליה דוד: מה, אנחנו השתגענו?

<טליה דוד: מה, אנחנו ירדנו מהפסים?

<טליה דוד: אני אזרחית שעושה את הכל.

<טליה דוד: אני כבר לא מדברת על חבריי שחיים רק מהקצבאות.

<טליה דוד: גם לי יש מוסר, גם אני עובדת בתפקיד מוסרי, אני גם מועמדת לשיפוט.

<טליה דוד: אני אדם לא פחות מוסרי מכל אחד שיושב פה, סליחה על חוסר הצניעות.

<טליה דוד: לאן הגענו?

<טליה דוד: או שתעסיקו אותם, או שתתנו לנו בהתאמה את כל הרצפה מותאמת לכל מה שאתם מעלים להם, אחד לאחד, בלי למצמץ, לכל אלה שמעסיקים עובדים זרים והשר"ם שלהם הוא 180 לשבוע, או שתחריגו אותנו עד שמשרד האוצר ימצא דרך לעשות התאמה.

<טליה דוד: אתם לא יכולים להפיל את התיק הזה עלינו.

<טליה דוד: זה לא מוסרי, זה לא אנושי, זה לא נכון כלכלי.

<טליה דוד: גם אני רוצה שמדינת ישראל תהיה ב- OECD, שתהיה מדינה מובילה חברתית, מוסרית, משלמת לעובדים, אבל למה על הגב של החלשים?

<טליה דוד: איזה מסר אתם מעבירים לנכים?

<טליה דוד: גם אם תעבדו, גם אם תקרעו את התחת, סליחה על הבוטות, גם אם תשקיעו כל החיים לא תגיעו לכלום, כי תמיד העובדים הזרים יהיו מעליכם, תמיד חרדת העובדים הזרים תהיה לכם - איך לשלם, איך להשלים.

<טליה דוד: העובדת שלי כל פעם אומרת לי: הוא מקבל את זה, הוא מקבל את זה.

<טליה דוד: יש להם רשת אינטרנטית ביניהם כמה מקבלים.

<טליה דוד: סליחה.

<טליה דוד: או שתחריגו אותנו.

<טליה דוד: 340 שקל זה מגוחך.

<טליה דוד: אם קצבת השר"ם היא 4,500 או 4,300 לעובדים הזרים של הנכים הקשים, איך אתם רוצים שנגיע איתם ל-10,000, 10,500 עם כל התנאים מסביב?

<טליה דוד: זה לא שפוי, זה לא הגיוני, זה לא מוסרי.

<טליה דוד: אני לא יודעת, אני כאילו מרגישה שאני נמצאת במדינה שדואגת לאזרחים הזרים יותר מאשר לי, לא משנה מה אני עושה.

<טליה דוד: אם אני עובדת זה לא טוב, אם אני לומדת זה לא טוב.

<טליה דוד: והנה נמצא פה חבר מועצת עיריית ירושלים שיודע שאני עובדת קשה, בין 10 ל-12 שעות ביום.

<טליה דוד: לאן אתם רוצים להביא אותנו?

<טליה דוד: תשלמו להם 50,000 שקל בחודש, תנו להם ישירות לבנק, שחררו אותנו מהעול הזה.

<אבנר עורקובי: אני רוצה לומר לך, להזכיר לך, אדוני היושב-ראש, בהמשך לכל הדברים של החברים שלי פה.

<אבנר עורקובי: אתה אמרת דבר מסוים באחת הישיבות שלך.

<אבנר עורקובי: אמרת שאתה לא תיתן ידך לפגוע באנשים אלא אם כן יש להם פיצוי.

<אבנר עורקובי: אמרת שתביא חוק כזה, שלא תיתן להעביר פה שום דבר שיפגע בנו.

<אבנר עורקובי: אני מבקש ממך להפעיל את הסנקציה הזאת, לא לתת לזה לעבור פה.

<בונדי יוסף ארביב: גם אני לא שותף לשמחה הגדולה ששרתה כאן היום, מכיוון שהזחיחות על היותנו מאוד מתקדמים, נאורים, בין המדינות המובילות ב-OECD - זה מעציב אותי.

<בונדי יוסף ארביב: מעציב אותי לשמוע את הזחיחות הזאת.

<בונדי יוסף ארביב: כפי שחברה שלי כאן אמרה, ואנחנו בדקנו את זה אחד לאחד, תוך רישום מדוקדק, העלות של עובד זר היא 10,000 שקלים לחודש.

<בונדי יוסף ארביב: אני מקבל 188, זכאי ל-188, כלומר למקסימום של השר"ם.

<בונדי יוסף ארביב: אני מקבל 5,000 שקלים.

<בונדי יוסף ארביב: עלי או לוותר על השירות הזה ולחיות חיים מאוד מאוד קשים מעבר לקושי של הנכות, או למצוא עוד 5,000 שקלים כדי שאוכל לעמוד בדרישות שהמדינה עצמה העמידה לי לשלם לעובד או לעובדת הזרה.

<בונדי יוסף ארביב: אני שואל שאלת תם –הכיצד, מאיפה?

<בונדי יוסף ארביב: נכון, אנחנו מקבלים, הנכים הקשים מקבלים גם גמלת ניידות.

<בונדי יוסף ארביב: אני מקבל 3,200 שקלים.

<בונדי יוסף ארביב: ה-3,200 שקלים הולכים אך ורק למטרה אחת:

<בונדי יוסף ארביב: אחזקת הרכב על הוצאותיו השונות - ביטוח מקיף כי מחייבים אותנו לעשות ביטוח מקיף, תיקונים, טיפולים ודלק.

<בונדי יוסף ארביב: לא נשאר מזה כלום.

<בונדי יוסף ארביב: קצבת המחייה, דמי המחייה שלנו היא קצבת הנכות הכללית העומדת עם קח"ן -תוספת ספציפית מיוחדת משנות ה-2000 - על 2,690 שקלים.

<בונדי יוסף ארביב: האם מתוך זה אני יכול להשלים את ה-5,000 לעובד הזה, שאז אני במינוס ביום הראשון שאני מתחיל את חיי כל חודש?

<טליה דוד: זה לא 5,000.

<טליה דוד: 5,000 זה באותו רגע.

אלי אלאלוף: חברים, אני חושב שהמספרים כבר נהירים לנו מספיק.

אלי אלאלוף: תעברו הלאה.

<בונדי יוסף ארביב: אני חושב שאת הנושא הזה של העלאת שכר המינימום על כל היפה שבזה וכל הטוב שבזה צריך, לדעתי, להפסיק או להקפיא, או במקביל למצוא פתרון מידי לפער שנוצר בין העלאות השונות של שכר המינימום, כולל העובדים הזרים, לבין הפיגור העצום שבו אנחנו, המעסיקים, המשלמים, לא יכולים לעמוד.

<בונדי יוסף ארביב: השלימו לנו את הסכומים שחסרים לנו כדי להעסיק את העובד הזר, בלי להיכנס לעניין של דמי המחייה שגם הם עלובים למחייה היום יומית, וזה משהו אחר לגמרי.

אלי אלאלוף: בזהירות הכי רבה שיכולה להיות בדבריי אני רוצה להגיד לכם, גם העובדים ללא תוספת סובלים משכר מינימום כזה.

אלי אלאלוף: אל תשכחו שהם במאות אלפים.

אלי אלאלוף: מצד אחד, אסור לפגוע בכם, ואני עומד במה שאמרתי, אבל מצד שני, אל תשכחו שיש עוד עובדים שהשכר שלהם בקושי מספיק.

אלי אלאלוף: בצורה אחראית מאוד צריכים להזדהות עם שני הצדדים.

אלי אלאלוף: תחשבו גם על האחרים.

אלי אלאלוף: עכשיו נעשה מאמץ, ואני אומר ראשון, מדהים, של תוספת של 4.2 מיליארד שקל לטובת הנכים.

אלי אלאלוף: לא מספיק, אני אומר לכם, אבל תנו להתחיל.

אלי אלאלוף: זו גישה אחרת.

אלי אלאלוף: תנו להתחיל.

אלי אלאלוף: עם כל הכבוד והסבל הנורא שאני לא יכול לתאר לעצמי כשאני רואה אתכם בהפגנות, הסבל היום יומי אפילו, אבל תנו להתחיל.

אלי אלאלוף: זה לא היה לפני שנתיים, זה לא היה לפני שנה.

אלי אלאלוף: פה נעשה מאמץ אדיר.

אלי אלאלוף: ואני אומר לכם, הוא רק ההתחלה.

אלי אלאלוף: תנו להמשיך.

אלי אלאלוף: אני מאמין שלא תפסיקו להיאבק גם כשיחולק מה שיש כרגע בקופה.

אלי אלאלוף: יש פה קואליציה, נדמה לי, שלא הייתה אי פעם בארץ.

אלי אלאלוף: ההסתדרות בכיוון מאוד חברתי, יותר ממה שהיה בעבר.

אלי אלאלוף: אני לא חבר הסתדרות בשביל להגן על ההסתדרות, אבל אני רואה את ההתנהגות של ההסתדרות של היום.

אלי אלאלוף: מדהימה, פשוט בלתי רגילה.

אלי אלאלוף: היא אחרת.

אלי אלאלוף: אם זה היה כך כשהצטרפתי למדינה לפני 50 שנה, הייתי רץ להסתדרות.

אלי אלאלוף: אז לא הייתה הסתדרות כזאת.

אלי אלאלוף: יש פה מעסיקים עם אחריות בלתי רגילה.

אלי אלאלוף: יש פה קואליציה חברתית בממשלה הזאת.

אלי אלאלוף: לצערי אני לא יכול להגיד כל מה שאני יודע, אבל זה 4.2 מיליארד שקל תוספת מיוחדת לנכים.

אלי אלאלוף: היא לא מספיקה.

אלי אלאלוף: אני רוצה שתבינו, צריך גם להתחשב במאות האלפים שסובלים משכר מינימום כזה.

אלי אלאלוף: כשעמיר פרץ אמר, "אני אעלה את זה ל-1,000 דולר" מה זה צחקו עליו, מסכן.

אלי אלאלוף: אנחנו מתקרבים ל-1,800.

אלי אלאלוף: תסתכלו על זה.

<טליה דוד: אבל למה על הגב שלנו?

אלי אלאלוף: אני אמרתי וחוזר על מה שאמרתי לאבנר.

אלי אלאלוף: ברור שצריך למצוא.

אלי אלאלוף: אמר את זה בניואנס מאוד ברור יושב-ראש ההסתדרות, שהפיצוי יבוא בזכות הקצבאות, שהוא יתוקן.

<אבנר עורקובי: קצבה זה נפרד.

אלי אלאלוף: אבנר, אני לא מדבר בשמך, אני מדבר בשמי.

אלי אלאלוף: אתה תגיד מה שאתה רוצה, אני אגיד מה שאני חושב.

<אבנר עורקובי: שר"ם זה לא נפרד.

<אבנר עורקובי: שר"ם יוצא מהכיס שלי.

<אבנר עורקובי: זה כואב לי.

אלי אלאלוף: לוועדה הזאת יש כמה זכויות בשינוי הצעות חוק ממשלתיות.

אלי אלאלוף: עשינו שינויים.

אלי אלאלוף: תנו לנו להתחיל.

<אבנר עורקובי: אז תחריגו את העובדים הזרים.

אלי אלאלוף: חבר'ה, אתם יושבים ולא רוצים לסכם, זו בעיה.

אלי אלאלוף: אין לי טענות, זו זכותכם, אני לא מתערב לכם.

<אבנר עורקובי: אני נלחם על החיים שלי.

אלי אלאלוף: אבנר, אני אלחם בשבילך על החיים שלך.

<אבנר עורקובי: אתה לא נלחם על החיים שלי.

<אבנר עורקובי: בוא תדחה את התשלום הזה לעובדים הזרים.

<אבנר עורקובי: תחריגו את הנכים.

אלי אלאלוף: אני לא אפרוס בפניך את המצב המשפחתי שלי.

אלי אלאלוף: אני אמרתי שלא נוריד את זה לפסים אישיים.

<אבנר עורקובי: זה לא פסים אישיים.

<יהודה דורון: ה-4 מיליארד 200 נועדו לצורך הקצבה, לא לצורך השר"ם.

<יהודה דורון: אני רוצה שנעשה הפרדה בין שני הדברים.

אלי אלאלוף: את זה תעשו בדיונים, בפירוט.

מיכאל מלכיאלי: תודה לך, אדוני יושב-ראש הוועדה, על הדיון.

מיכאל מלכיאלי: תמיד טוב לפתוח את מושב החורף בדברים טובים, אם כי יש לנו כאן טעם שאני לא רוצה להגיד חמצמץ ברוח הימים, אבל טעם לא טוב על פי מה ששמענו.

מיכאל מלכיאלי: באמת כואב הלב כשאני שומע את עורכת הדין טליה דוד שאני מכיר הרבה שנים.

מיכאל מלכיאלי: משעות הבוקר המוקדמות עד השעות הקטנות של הלילה היא עזרה להמון אנשים בדברים מאוד מסובכים בעיריית ירושלים.

מיכאל מלכיאלי: לשמוע שאנשים שעובדים קשה צריכים לבוא ולהתלונן על מצבם זה באמת כואב הלב.

מיכאל מלכיאלי: אין ספק שאתה, אלי, עסוק בנושא הזה.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה גם ברשותך, אבנר, להגיד שדווקא יושב-ראש הוועדה הוא אדם שלא - - את הביקורת לא צריך להפנות אליו, כי בכל דבר שקשור לנכים או בכל נושא של קצבאות הוא הראשון לקפוץ ולעזור.

מיכאל מלכיאלי: צריך להפנות קצת יותר גבוה.

מיכאל מלכיאלי: כאן בוועדה יש לנו מקום טוב להביע את דעתנו.

מיכאל מלכיאלי: אני ברשותך, יושב ראש הוועדה, רוצה לומר שגם הנושא שלשמו התכנסנו, שכר המינימום - אני חושב שטעם טוב אין לי בסיפור הזה.

מיכאל מלכיאלי: נמצא פה יושב ראש ההסתדרות.

מיכאל מלכיאלי: יש הסכם קואליציוני.

מיכאל מלכיאלי: ש"ס חתמה על הסכם קואליציוני עם הליכוד.

מיכאל מלכיאלי: חתומים עליו כל המרכיבים בקואליציה.

מיכאל מלכיאלי: ראש הממשלה חזר כמה פעמים שהוא מתחייב לכבד את כל ההסכמים הקואליציוניים.

מיכאל מלכיאלי: ההסכם הקואליציוני של ש"ס מדבר על כך שהעלאה ל-5,300 שקל שכר מינימום אמורה להיות ב-1.1.2017.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו היום היינו צריכים להתכנס.

<אבי ניסנקורן: לא נכון.

מיכאל מלכיאלי: מה לא נכון, אני מקריא.

<אבי ניסנקורן: את ההסכם הקואליציוני?

מיכאל מלכיאלי: הסכם קואליציוני.

מיכאל מלכיאלי: סעיף 36 בהסכם הקואליציוני בין הליכוד לש"ס שחתומים עליו כל מרכיבי הקואליציה: "הממשלה תקדם חקיקה להעלאת שכר המינימום בסכום 5,300 החל מיום 1.1.2017, זאת על פי.."

אלי אלאלוף: ההסכם בין ההסתדרות, המעסיקים והממשלה הוא ב-1.1.2018.

<אבי ניסנקורן: 1.12.

מיכאל מלכיאלי: כנראה שהממשלה חתמה שני הסכמים סותרים.

מיכאל מלכיאלי: ואני ממשיך: "בהמשך, לעבוד בין הסתדרות העובדים לבין נשיא הארגונים וכו' וכו'.

מיכאל מלכיאלי: .

מיכאל מלכיאלי: בפעימה נוספת בשנת 2018.

מיכאל מלכיאלי: עבודת הצוות תחל החל מיולי 2017".

מיכאל מלכיאלי: קודם כל, צריך לברך על העלאה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: הטענה היא לא אליך, היא לא להסתדרות.

<אבי ניסנקורן: רק תיקון אחד.

<אבי ניסנקורן: כיוון שאני ליוויתי את כבוד הרב דרעי בהסכם הקואליציוני בנושא הזה, פשוט יש פה טעות סופר.

<אבי ניסנקורן: העלאה בהסכם הקואליציוני זה ב-1 לדצמבר 2017.

<אבי ניסנקורן: לדעתי זו פשוט טעות סופר אצלך.

<אבי ניסנקורן: סוכם בהסכם הקואליציוני שביוני 2017 תקום ועדה שתדבר על עדכון נוסף ב-2018.

מיכאל מלכיאלי: אולי התיקון הזה היה אחרי שהממשלה קמה.

מיכאל מלכיאלי: יש לי את המסמך המקורי, הוא מופיע גם באתר של הליכוד.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו מברכים על עצם העלאה.

מיכאל מלכיאלי: חבל שזה מאוחר מידי.

מיכאל מלכיאלי: אני מחריג את כל הסיפור שדיברנו מקודם, שלדעתי הוא באמת צריך העלאה מיוחדת כמו שציינת, אדוני היושב-ראש.

<אבי ניסנקורן: אני רק רוצה להגיד דבר אחד.

<אבי ניסנקורן: אני מחויב באופן אישי בנושא של אנשים עם מוגבלות.

<אבי ניסנקורן: מאז שנכנסתי לתפקיד אני מטפל בזה, גם בחובת העסקה של 3% במגזר הפרטי ו-5% במגזר הציבורי.

<אבי ניסנקורן: הוועדה במושב הקודם העבירה חקיקה שחייבה העסקה של 5% במגזר הציבורי.

<אבי ניסנקורן: היא עוקבת אחרי האכיפה של זה.

<אבי ניסנקורן: אנחנו גם בהסתדרות עוקבים אחרי האכיפה של זה.

<אבי ניסנקורן: גם בנושא של העלאת הקצבאות.

<אבי ניסנקורן: העלאת הקצבאות מכ-8 מיליארד בכמעט 50%, אני חושב שזו העלאה היסטורית.

<אבי ניסנקורן: שינוי שיטת ההצמדה לשכר הממוצע במשק זה שינוי היסטורי שמחזירים מצב שהיה ב-2003.

<אבי ניסנקורן: אנחנו עושים פה צעדים חשובים.

<אבי ניסנקורן: דרך אגב, העלאה אמורה להיות, לפי הצפי שעשינו, בין 1,200 ל-1,700 שקלים, מחולק ל-3 שנים, כשהפער הוא לבעלי השר"ם שיקבלו יותר.

<טליה דוד: יש גם את ההצמדה.

<טליה דוד: אני רק רוצה לתקן אותך בקשר להצמדה.

<טליה דוד: ב-2001 נקבע שההצמדה צריכה להיות לשכר המינימום, ב-2003 ראש הממשלה בנימין נתניהו דיבר על הצמדה יותר חמורה.

אילן גילאון: זה הפער.

<אבי ניסנקורן: ועכשיו אנחנו מחזירים את זה לשכר הממוצע במשק.

<אבי ניסנקורן: אנחנו משנים את שיטת ההצמדה לטובה, באופן שלא יישארו הפערים.

<אבי ניסנקורן: אני חייב להגיד משהו או מרגיש צורך להגיד משהו אחד.

<אבי ניסנקורן: החזרה על המינוח "עובדים זרים" אותי קצת מקוממת.

<אבי ניסנקורן: זה עובדים.

<אבי ניסנקורן: דרך אגב, יש אנשי סיעוד שהם לא עובדים זרים.

<אבי ניסנקורן: עובד זה עובד.

<אבי ניסנקורן: לא לבוא ולהגיד, הם עובדים זרים.

<אבי ניסנקורן: הם עובדים כמו כל אחד במדינת הזאת.

<אבי ניסנקורן: ברגע שהביאו אותם הם עובדים.

<אבי ניסנקורן: הניסיון כל הזמן להגיד "עובדים זרים" - זה לא עובדים זרים, זה עובדים.

<אבי ניסנקורן: מי שמדבר על אנשים שעובדים אצלו - הם עובדים.

<אבי ניסנקורן: לא עושים עוול בעוול, לא מתקנים עוול בעוול.

<אבי ניסנקורן: יש נושא חשוב מאוד, שהוא שכר המינימום, שמשפיע על 800 אלף משפחות.

<אבי ניסנקורן: טוב שהוא עולה, הוא צריך לעלות, והוא צריך להמשיך לעלות גם בעתיד.

<אבי ניסנקורן: יש נושא של קצבאות נכים שקודם כל צריכות להיות צמודות לשכר הממוצע במשק קדימה, וזה מה שאנחנו עושים עכשיו.

<אבי ניסנקורן: צריכים לעדכן את הקצבאות.

<אבי ניסנקורן: אנחנו עושים מהלך מאוד חשוב של עדכון כמעט של 50% מעלות הקצבאות.

<אבי ניסנקורן: את הנושא הזה גם צריך להמשיך קדימה.

<אבי ניסנקורן: גם בו צריך להמשיך לטפל.

<אבי ניסנקורן: יש לנו מטלה מאוד מאוד חשובה לכולנו - לראות שהמיליארד 200 באמת קורים, באמת מתממשים, שבמושב הזה באמת קורים ומתממשים.

<אבי ניסנקורן: זו גם מטלה שלנו, מטלה גם שלי.

<אבי ניסנקורן: אני חושב ששני הדברים האלה צריכים לדור בכפיפה אחת ולחיות אחד עם השני.

<אבי ניסנקורן: אני לא חושב שאמירות של "בוא לא נעדכן" או "בוא לא ניתן לעובדים אצלנו" הן אמירות נכונות.

<אבי ניסנקורן: צריך לעדכן את הקצבה.

<אבי ניסנקורן: 4 מיליארד 200 זה המקסימום שהצלחנו להביא.

<אבי ניסנקורן: צריך לראות שזה קורה, צריך לראות קדימה.

<בונדי יוסף ארביב: בתכל'ס היום אנחנו לא יכולים לשלם.

<אבי ניסנקורן: צריך לראות קדימה שאנחנו ממשיכים ומשפרים.

<אבי ניסנקורן: הדבר הכי גרוע זה לא לקבל החלטות בחיים, הכי גרוע.

<בונדי יוסף ארביב: האם אדוני מתחייב שב-2021 השכר לא יעלה?

אילן גילאון: אני רוצה לומר שזו לא פעם ראשונה שאנחנו נופלים על הבור הזה.

אילן גילאון: אני רוצה להתחיל מהדברים של חברתי טליה, שהם דברים מרים כלענה וצודקים כאבן.

אילן גילאון: אין לי איך להגדיר את זה אחרת.

אילן גילאון: הנושא כבר עלה כאן.

אילן גילאון: זה מתחיל ברעיון האווילי והנואל שבכלל אנשים נכים הם מעסיקים.

אילן גילאון: זה דבר שאסור היה שיקרה מראש.

אילן גילאון: מה זאת אומרת נכה הוא מעסיק?

אילן גילאון: אולי עוד מעט הוא יצטרך תיק מעסיק.

אילן גילאון: יש לזה הרבה מאוד.

אילן גילאון: אני לא רוצה עכשיו לתת את נתיב הכסף, כי אני יכול להסביר עוד כמה אינטרסים שעובדים בעניין הזה, אם מבחינת ייבוא העובדים הזרים, מי מרוויח מזה, למה הביטוח הלאומי לא מעסיק אותם.

אילן גילאון: לי יש חוק בעניין שהנחתי.

אילן גילאון: עורקבי, תאמין לי, גם אני יודע משהו, אני רוצה גם להרגיע אותך.

אילן גילאון: כל ההפגנה שאתה עושה, האות הכתובה היחידה בנושא של קצבת הנכות היא החוק שלי שמדבר על 5,300.

אילן גילאון: לו הייתי אדם בלתי אחראי - -

<אבנר עורקובי: שהוא קפוא פה.

אילן גילאון: לו הייתי אדם בלתי אחראי הייתי צריך להתעקש על זה, זה הכי מתאים לי מבחינה פוליטית.

אילן גילאון: מה יותר טוב לי מזה?

אילן גילאון: אבל היה צריך לעשות עוד כמה חשבונות רחבים, לאומיים, אחרים.

אילן גילאון: דבר ראשון, לא להביא את עצמנו כל פעם מחדש למצב שאדם חלש שולח את ידו בגרונו של אדם חלש אחר.

אילן גילאון: זאת המציאות.

אילן גילאון: כשאמרתי שטוב שלא תפסו אותנו, לכך התכוונתי.

אילן גילאון: תיזהרו.

אילן גילאון: זאת המציאות.

אילן גילאון: צריך לעשות פה שני דברים במקביל.

אילן גילאון: אחד, ללכת ולהפריד את הנושא של העבודה מהאדם הנכה.

אילן גילאון: האדם הנכה הוא איננו מעסיק.

אילן גילאון: מדינת ישראל, מבחינתי שתביא את העובדים הזרים, אם אין כוח אדם אחר במדינת ישראל, או תשלם כך שבמדינת ישראל יהיה כוח אדם.

אילן גילאון: חברות הייבוא לכוח האדם, כל ספסרי כוח האדם שמייבאים לכאן אנשים, צריכים לעשות איזה שהוא קופון, זה ברור לגמרי.

אילן גילאון: הכי מעצבן שזה באישור פוליטי של ממשלה.

אילן גילאון: אני תמיד אומר לכם, תצאו פחות לרחובות, לכו יותר לבחירות, תעשו את השיקולים התבוניים שלכם כשאתם צריכים להחליט על החלוקה.

אילן גילאון: אז יהיה הרבה פחות מאבק.

אילן גילאון: אל לכם ללכת ולהתנגש עם אנשים חלשים אחרים, אין לזה שום טעם.

אילן גילאון: אני אומר, אדוני היושב, זה מה שאנחנו צריכים לעשות, היות ויש לי הצעת חוק מוכנה בנושא הזה.

אילן גילאון: דיברתי על זה כבר לפני שנתיים.

אילן גילאון: הדיון הזה כבר עלה פה מזמן.

אילן גילאון: כל ההכנסה של הנכים והפיכתם למעסיקים היא פשוט דבר מנוגד להיגיון, כמו עוד כמה דברים שהם מנוגדים להיגיון.

אילן גילאון: למה קיבלתי - למרות שהיה לי נוח מבחינה פוליטית לא לקבל את זה - והלכתי יחד עם אבי?

אילן גילאון: אנחנו עשינו פשרה מתוך מציאות שאנחנו יודעים שאנחנו חיים לא בחלל ריק, חברים.

אילן גילאון: אני צריך לדעת מה אני מחליט באופן אחראי.

אילן גילאון: האם אני בוכה על כך שאני במרחק של 1,300 שקלים מהקצבה שרציתי וכתובה לי בחוק - אני היחיד שיש לו הוכחה לנושא הזה, אני כתבתי את זה -או אני מביא בחשבון - -

<יהודה דורון: על קצבת הנכות אתה מדבר, לא על השר"ם.

<יהודה דורון: אנחנו מדברים כרגע על השר"ם.

אילן גילאון: אני אומר שצריכה להיות הפרדה.

אילן גילאון: אני רוצה שאתה לא תתעסק עם השירות הרפואי שאתה צריך לקבל.

אילן גילאון: זה נקרא ביטוח סיעודי.

אילן גילאון: זה השם שלו כאן אצלי, השלמה לביטוח הסיעודי.

אילן גילאון: זה נקרא שאתה לא מעסיק יותר.

אילן גילאון: זו לא בעיה שלך.

אילן גילאון: אל תלך לחברה, אל תקבע אתה את ימי המנוחה.

אילן גילאון: מי שצריך לקבוע את זה הוא מי שמביא את העובד לעבוד אצלך.

אילן גילאון: זה לא תפקידך.

<יהודה דורון: ומי שמשלם.

אילן גילאון: מי שמשלם הוא בעל האחריות, לא אתה.

אילן גילאון: כל הסיבוך הזה היה מתוך מה שאמרנו קודם - מדינה שמחלקת פחות ליותר ויותר לפחות.

אילן גילאון: עכשיו, תסתכלו איפה אנחנו נופלים בפח, זאת אומרת, עכשיו מול מי אנחנו, הנכים, בדיוק יוצאים?

אילן גילאון: מול אלה שלא מגיעים לשכר מינימום, שם העניין?

<יהודה דורון: לא.

אילן גילאון: הבעיה צריכה להיפתר בצד אחד.

אילן גילאון: קודם כל לשמוח מזה שיש שכר מינימום - גם מתוך הטעמים שאבי אמר אותם - כי הדבר הזה באופן אוטומטי יעלה את הקצבה.

אילן גילאון: הרי מה רצינו להשיג בעניין של הצמדת הקצבה?

אילן גילאון: עכשיו זה מוצמד לשכר הממוצע.

אילן גילאון: אני יותר אהבתי את רעיון שכר המינימום, כי אני יודע שיום אחד אני אגיע לאפשר קצבה של שכר מינימום.

אילן גילאון: שכר ממוצע אני לא יכול להבטיח במהלך החיים שלי, אני אדם מבוגר.

אילן גילאון: אל לכם לראות את הדברים כך, כי כאן אתם בדיוק משרתים את השיטה שמפילה אתכם.

אילן גילאון: אני מבקש סליחה ומחילה מכל הפנתרים, מכל הנכים שהופכים לפנתרים, על כך שלא יכולנו יותר מזה, אבל בהתחשב בכך שכנראה בחירות מתקרבות, הכוחות כלים, החורף מתקרב, גם המאבק הזה הוא מיותר, מהסיבה הפשוטה שהוא לא היה צריך להתקיים מראש - - אף אחד בכלל לא חשב .

אילן גילאון: למה בכלל הבאנו חוק, הרי הממשלה הייתה צריכה להחליט את הדבר הזה לא בחקיקה פרטית, לתת לבן אדם את הבסיס של קיום בכבוד?

אילן גילאון: מתוך כל האילוצים האלה בחרתי להיות שיפוצניק, לא מהפכן.

<בונדי יוסף ארביב: ב-4 פעימות?

אילן גילאון: אתה יודע, יש לי בעיה קטנה.

אילן גילאון: אימא שלי רצתה שאני אהיה שר אוצר, אבל לא יצא בסוף.

אילן גילאון: זו הבעיה הקטנה שלי.

אילן גילאון: אז הייתה לי איזו תשובה אחרת אליך.

<בונדי יוסף ארביב: אין לנו טענות אליך.

אילן גילאון: אותו דבר אללוף, אני מדבר גם בשמו.

<יהודה דורון: לא באנו אליך בטענות.

אילן גילאון: אני מדבר בשם כולנו כאן.

אילן גילאון: אני מתחנן ומבקש מכם, במאבק הזה, אם אתם חושבים שאתם תפתרו אותו בכך שתצאו מול קבוצה יותר חלשה, אנחנו נבעט לעצמנו פנדל עצמי וזה חבל.

אילן גילאון: לכן אני אומר, אלי, יש את החוק הזה.

אילן גילאון: צריך להפריד.

אילן גילאון: אין שום סיבה שהאנשים האלה יהיו מעסיקים.

אילן גילאון: נכה מעסיק זה דבר מטורף.

<אבנר עורקובי: רגע, מי חלש, אני או אחר חלש?

<אבנר עורקובי: אתה מגדיר אותי יותר חלש מחלש.

<אבנר עורקובי: בהצבעה הזאת אתה מגדיר אותי יותר חלש מחלש.

<אבנר עורקובי: אתם עושים אותנו יותר חלשים.

<אבנר עורקובי: על מה אתם מדבר, אילן?

אילן גילאון: זו המלחמה שאתה רוצה, מול שכר המינימום, לא מול מס החברות שהוא אמר פה קודם?

אילן גילאון: אתה יודע לאן הולך הכסף?

אילן גילאון: זה הרי מצמרר.

אילן גילאון: אתמול ישבנו עם הילדים האלה עם ה-SMA, שיכולים להציל את החיים שלהם.

אילן גילאון: נכון או לא? זה מזעזע שאנשים צריכים להתחנן לחיים.

אילן גילאון: בשביל מה אנחנו קיימים בכלל?

אילן גילאון: למה יש מדינה, למה יש חברה, אם אנחנו לא מסוגלים להציל ילדים?

אילן גילאון: זה עוד יותר מצמרר כשאני יודע לאן הכסף הזה כן יכול ללכת, לאן הוא יכול ללכת, איפה עושים מיגון כזה ומיגון אחר, מחלף כזה או אחר.

אילן גילאון: אני יכול להיכנס ל-1,000 רזולוציות.

אילן גילאון: אני אומר, אל תחלישו.

<אבנר עורקובי: אל תשתמש בי - -

אילן גילאון: אני לא משתמש בך.

<אבנר עורקובי: זה יותר קרוב אלי מאשר קרוב אליך.

אילן גילאון: אני, בניגוד למי שאתה מכיר, לא עושה שימוש באנשים, בכלל לא משתמש.

אילן גילאון: אני מסתכל בצורה מאוד סולידרית.

<אבנר עורקובי: אל תאמר שלמדינה אין כסף.

דב חנין: הוא אומר שיש המון כסף, רק לא מתחת לפנס, צריך להסתכל הצידה.

אילן גילאון: אני אומר לך גם עכשיו, 8 שניות לוקח לי להראות מאיפה הכסף הזה.

אילן גילאון: לא צריך לצמצם בשכר המינימום.

<אבנר עורקובי: תלך לוועדת הכספים, תראה כמה מיליארדים זזים שם.

אילן גילאון: אני רק אומר לכם, תנהלו את המאבק נכון.

אילן גילאון: זה שאתם כל כך הרבה ארגונים מפוצלים זה דבר שמשמן את השיטה שהמדינה רוצה לנהל מולכם.

<אבנר עורקובי: אל תציג אותנו - - זה לא הוגן.

אילן גילאון: יש חוק בעניין.

<עמיחי תמיר: תראה, אנחנו היינו הראשונים שהיינו צריכים לתמוך בהעלאת שכר המינימום, אבל היום אין קשר בין שכר המינימום לקצבת הנכות הכללית.

<עמיחי תמיר: הצעת החוק של אילן גילאון נדחקה החוצה, יש איזה מתווה.

<עמיחי תמיר: אני מוכן להתמודד עם כל אדם, להציג למה המתווה הזה שהושג בהסתדרות, שהתנגדתי לו 12 שעות של וויכוחים, הוא לא טוב לנכים.

<עמיחי תמיר: עכשיו אני נאלץ להסכים עם חבריי, כי אני רואה מה קורה לעובד הסיעודי שמקבל עוד ועוד כסף, כשהמעסיק שלו לא מסוגל לעשות את זה.

<עמיחי תמיר: לי אין לב לבוא לאנשים שלי - אני לא איש שר"ם, אני לא בכיסא גלגלים, אני לא מקבל את הקצבה הזאת – ולהגיד: בואו נתמוך בעליית שכר המינימום, כשאתם תאכלו אותה בעוד קצת.

<אבנר עורקובי: אני מפטר את העובד הזר שלי, אין לי ברירה.

מסעוד גנאים: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך על הצעת החוק, על העלאת שכר המינימום.

מסעוד גנאים: לפי דעתי כל שיפור, כל התקדמות בנושא הזה רק עושה טוב לאנשים הנזקקים, עושה טוב גם למדינה.

מסעוד גנאים: אתמול ראש הממשלה – אתם שמעתם את הנאום שלו – אמר שהמצב בישראל הוא גן עדן, המאושרים ביותר.

מסעוד גנאים: אנחנו רוצים בפועל, לא בנאומים, לא בסיסמאות, לעשות את המקום הזה מאושר דרך שיפור מצבם הכלכלי של כולם - אם זה בעלי המוגבלות או האחרים.

מסעוד גנאים: כל אלה שזקוקים במדינה, לפי דעתי זו מבחנה של ממשלה, שלנו כחברי כנסת ושל מדינה.

אלי אלאלוף: אני רוצה שתשימו לב רק לדבר אחד.

אלי אלאלוף: הדיונים פה הם לא פוליטיים, הם מאוד עניינים.

אלי אלאלוף: קואליציה, אופוזיציה, יש פה מסר אחד שעובר, שאנחנו אמורים לדאוג לכל ילדנו.

אלי אלאלוף: מי שבא ממשפחה ברוכת ילדים כמוני, יודע שאי אפשר לתמוך באחד ולשכוח את השני.

אלי אלאלוף: אנחנו נמשיך, ניאבק בדרכנו ואתם בדרככם כדי לשפר את העיוותים.

<בונדי יוסף ארביב: יש חלש יותר וחלש פחות.

אלי אלאלוף: אנחנו נתקן.

אלי אלאלוף: אני לא רוצה לעשות את זה.

אלי אלאלוף: אני לא עושה דירוגים.

אלי אלאלוף: מי שחלש, אנחנו צרכים לדאוג לו, לא חשוב באיזו רמת חולשה הוא נמצא.

אלי אלאלוף: אנחנו כרגע מתעסקים בנושא של שכר המינימום.

אלי אלאלוף: אמרנו, יש לנו כלי שעוד לא נסגר.

אלי אלאלוף: הוא מתחיל בצורה מדהימה, ב-4.2 מיליארד שקל.

אלי אלאלוף: חברים, תבינו.

אלי אלאלוף: אני אומר, זו התחלה.

אלי אלאלוף: החוק הזה כולו הוא בין 400 ל-500 מיליון שקל.

אלי אלאלוף: לא כולו על המדינה, הוא גם על מעסיקים כמוכם.

<אבנר עורקובי: אל תעשה אותי מעסיק.

<אבנר עורקובי: זה מרגיז אותי.

<אבנר עורקובי: תשלם לו אתה.

אלי אלאלוף: אני לא הייתי כשעשו אותך בהחלטה המטופשת הזאת מעסיק.

אלי אלאלוף: אני מסכים.

אלי אלאלוף: גם את זה נחפש לתקן, תאמין לי.

אלי אלאלוף: אני רוצה לעבור לקריאת החוק, אחר כך אנחנו גם נצביע עליו.

<נעה בן שבת: הצעת חוק שכר מינימום (העלאת סכומי שכר מינימום – הוראת שעה) (תיקון), התשע"ח-2017 תיקון סעיף 1.

<נעה בן שבת: בחוק שכר מינימום (העלאת סכומי שכר מינימום – הוראת שעה), התשע"ה – 2015 (להלן – הוראת השעה), בסעיף 1 – בפסקה (1), בהגדרה ""שכר מינימום", לחודש" – בפסקה (4), במקום "תום תוקפו של חוק שכר מינימום (העלאת סכומי שכר מינימום – הוראת שעה), התשע"ה-2015 (בחוק זה – הוראת השעה)" יבוא "יום י"ב בכסלו התשע"ח (30 בנובמבר 2017)"; זאת הפעימה של 5,000 ₪.

<נעה בן שבת: היא תסתיים ב-30 בנובמבר 2017 לפי המוצע.

<נעה בן שבת: אחרי פסקה (4) יבוא: "(5) בתקופה שמיום י"ג בכסלו התשע"ח (1 בדצמבר 2017) עד תום תוקפו של חוק שכר מינימום (העלאת סכומי מינימום – הוראת שעה), התשע"ה-2015 (בחוק זה – הוראת השעה) – סכום השווה ל-5,300 שקלים חדשים, כפי שהוא מוגדל במהלך התקופה האמורה בפסקה זו, על פי סעיף 4;"; בפסקה (3)(א), במקום "בפסקאות (1), (2), (3) ו-(4)" יבוא "בפסקאות (1) עד (5)".

<נעה בן שבת: תיקון סעיף 2.

<נעה בן שבת: בסעיף 2 להוראת השעה, במקום "בפסקה (4)" יבוא "בפסקה (5)".

אלי אלאלוף: יש הערות?

<בונדי יוסף ארביב: אדוני, דבר אחד וזהו.

<בונדי יוסף ארביב: הקיפאון בקצבאות שלנו הוא לא באשמתנו.

<בונדי יוסף ארביב: 15 שנה הקפיאו לנו את הקצבאות.

אלי אלאלוף: יש לך הערות לסעיפים שהוקראו?

<בונדי יוסף ארביב: לא קשור לסעיפים האלה.

אלי אלאלוף: חברים, אנחנו יכולים להצביע?

אלי אלאלוף: מי בעד ההצעה כפי שהוקראה, מי נגד?

אלי אלאלוף: בעד – פה אחד

אלי אלאלוף: נמנעים – אין

אלי אלאלוף: ההצעה התקבלה, היא עולה לאישור המליאה בקריאה שנייה ושלישית.

<בונדי יוסף ארביב: המצב שבו אנחנו נמצאים כעת הוא תולדה ישירה של החלטה ב-2002 או 2003 על הקפאה רוחבית, החלטה של שר האוצר דאז, היום ראש הממשלה, להקפיא את קצבאות הנכות.

<בונדי יוסף ארביב: אותו פער שהצטבר לו במשך 15 שנה - -

אלי אלאלוף: אתה רוצה שאני אגיד שאתה צודק?

אלי אלאלוף: זה ידוע.

אלי אלאלוף: אמורים לתקן.

<בונדי יוסף ארביב: אם זה כל כך ידוע, יש מקום לתקן עוול קשה זה.

אלי אלאלוף: בחוק אחר אנחנו נטפל.

<אבנר עורקובי: זה יום עצוב למדינת ישראל.

<אבנר עורקובי: אתם לא רואים את השקופים.

אלי אלאלוף: אני רוצה להודות באופן חם לאבי ניסנקורן, לכל התמיכה, לכם.

אלי אלאלוף: אנחנו מחויבים לכם לא פחות גם אחרי החוק הזה.

אלי אלאלוף: תודה רבה, הישיבה נעולה.