ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 491, 2017-10-31 12:00

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים בנושא:

דוד אמסלם: הרשות הארצית לכבאות והצלה – דוח חצי שנתי תכנון מול ביצוע תקציבי, בהשתתפות נציב כבאות והצלה.

דוד אמסלם: בבקשה, אדוני הנציב.

<דדי שמחי: צהריים טובים לכולם.

<דדי שמחי: אדוני היושב-ראש, ברשותך אני אציג פה את הדוח, תשאלו שאלות אם אתם רוצים.

<דדי שמחי: קודם כל אני אתחיל על עצמי.

<דדי שמחי: אני סך הכל 8 חודשים בנציבות כנציב הכבאות, התחלתי בחודש מרץ.

<דדי שמחי: הגעתי מהצבא כמו קודמי במשטרה פה.

<דדי שמחי: התפקיד האחרון שלי היה רמ"ד פיקוד העורף.

<דדי שמחי: הארגון מעניין, מאתגר, אני מרגיש בזה תחושת שליחות.

<דדי שמחי: נעבור למצגת.

<דדי שמחי: בחרתי לפתוח ביעדי הנציב לשנים 2017-2018.

<דדי שמחי: היעד הראשון זה בטיחות אש כמוקד חדשנות לכיבוי ומניעת דליקות.

<דדי שמחי: אני חושב שצריך להטמיע תרבות בטיחות באש במדינת ישראל, העצמת המפקדים כמובילי שינוי.

<דדי שמחי: אני חושב שנושא המפקדים בכבאות צריך לקבל שדרוג מהותי בהכשרה, בסמכויות, בהכל.

<דדי שמחי: בכל מה שקשור לחיזוק יכולות המטה לתכנון אסטרטגי, מחקר ופיתוח, לצערי בארגון היחידי במדינת ישראל שעוסק בכל מה שקשור לאש אין תכנון אסטרטגי, אין מחקר ופיתוח.

<דדי שמחי: אני חושב שצריך להקים את הדבר הזה.

<דדי שמחי: לגבי כל מה שקשור להדרכת אוכלוסייה למניעת אש, בכל שנה יש כ-17 אזרחים שנספים כתוצאה מפגיעה ישירה של אש.

<דדי שמחי: רוב הנספים כבר מתים לפני שהם מחייגים 102.

<דדי שמחי: כלומר, אם רוצים לצמצם את המספר הזה, זה בהדרכת אוכלוסייה.

<דדי שמחי: ראיתם את מסע ההסברה שהתחיל בטלוויזיה בנושא הלפטופים ובנושא של האחריות של האזרחים.

<דדי שמחי: מערך המתנדבים כמכפיל כוח ארצי.

<דדי שמחי: יש לנו היום כ-3,000 מתנדבים, מתוכם 2,000 בוגרים.

<דדי שמחי: אני רואה במתנדבים מכפיל כוח.

<דדי שמחי: המודל שלי זה המודל של המשטרה.

<דדי שמחי: אנחנו ניקח את זה לשם.

<דדי שמחי: התאמת המענה המבצעי להתפתחות הדמוגרפית תוך כדי ניהול סיכונים והתמקדות בטכנולוגיה חדשה.

<דדי שמחי: חלק מהמענה לדברים האלה יהיה גם במחקר ופיתוח לתכנון האסטרטגי.

<דדי שמחי: מדינת ישראל, לשמחתי, פורחת ומשגשגת.

<דדי שמחי: אנחנו כאלה שאמונים לתת את המענה.

<דדי שמחי: חייבים להדביק את הקצב.

<דדי שמחי: אני רואה את כל מה שקשור לטיפול בלוחמי האש והעובדים כמרכיב הליבה בארגון, נושא מאוד מורכב בכבאות.

<דדי שמחי: אני מתכוון לטפל באנשים שלי בצורה טובה מאוד, זה מגיע להם.

<דדי שמחי: בשורה התחתונה, שיפור השירות לאזרח ולסביבה העסקית והציבורית.

<דדי שמחי: יש, לצערי, המון טענות נגדנו.

<דדי שמחי: אנחנו נטפל בזה.

<דדי שמחי: בסוף זה הקמת המכללה הלאומית לכבאות והצלה, אני אציג את זה בהמשך.

<דדי שמחי: אנחנו עכשיו נמצאים בשנה האחרונה לתר"ש.

<דדי שמחי: הוא התחיל עם הרפורמה המפורסמת.

<דדי שמחי: אנחנו בונים תר"ש חדש ל-5 שנים.

<דדי שמחי: אנחנו בתחילת שיח.

<דדי שמחי: אנחנו בונים תר"ש חדש.

<דדי שמחי: הוא יהיה תר"ש עוקב לתר"ש הראשון שהיה לנו.

<דדי שמחי: אנחנו כבר בשיח עם האוצר.

<דדי שמחי: אנחנו נציג פה את הכיוונים הכלליים של התר"ש, ונתמקד, כמו שביקשתם, ב-2017-2018.

<דדי שמחי: יש פה 5 מוקדים.

<דדי שמחי: אחד, כבאות והצלה כארגון בטחוני על כל המשתמע – גיל פרישה, מעבר ממשמרות ליום, נהלי עבודה, תרבות ארגונית.

<דדי שמחי: אני חושב שזה חובה לעם ישראל.

<דדי שמחי: הדבר השני, בטיחות באש והדרכת לציבור.

<דדי שמחי: דיברתי על זה.

<דדי שמחי: כל מה שקשור למבנה הנציבות, כדי שנוכל לתת מענה לאחריות הלאומית שמוטלת עלינו.

<דדי שמחי: גם את זה אני אציג לכם בהמשך.

<דדי שמחי: מענה מבצעי למטענים מורכבים - בנייה לגובה, מנהור, ובסוף, מחקר ופיתוח, כדי שהארגון יהיה רלוונטי לכל מה שקורה במדינת ישראל.

<דדי שמחי: אני אציג את המקורות, את השימושים, את התכנית האסטרטגית שלנו, ובסוף את האתגרים.

<דדי שמחי: זה התקציב של 2017 כמו שאתם רואים.

<דדי שמחי: סך כל התקציב הוא מיליארד 269.

<דדי שמחי: הוא מורכב בפילוח הבא.

<דדי שמחי: במהלך הרפורמה צמצמנו לאט לאט את כמות ההכנסות מהרשויות המקומיות.

<דדי שמחי: לדעתי ב-2018 זה ירד כמעט ל-0.

<דדי שמחי: אנחנו נתחיל להתבסס על תקציב עצמאי, מלא, שמגיע ישירות דרך המשרד לבט"פ.

<דדי שמחי: זו החלוקה של התקציב: 70% לשכר - -

דוד אמסלם: ההוצאות המותנות זה האגרות שאתם גובים?

<דדי שמחי: חלקן צומצמו.

<דדי שמחי: זה בעיקר אגרות מבצעיות, מה שנקרא, לעסקים ולתעשייה.

<דדי שמחי: זה מבנה התקציב: 27% כל הרכש והתפעול, 70% שכר.

<דדי שמחי: מצאתי לנכון להציג פה לוועדה את עוצמת המערך.

<דדי שמחי: אתם רואים את זה גם בהתפתחות לאורך שנים.

<דדי שמחי: ב-2012 היו לי 1,200 כבאים, היום ב-2017 אנחנו כבר עם 1,951 לוחמי אש.

<דדי שמחי: התכנית שלנו להגיע ב-2023 לכמעט 3,400 לוחמים.

<דדי שמחי: כנ"ל גם מספר התחנות.

דוד אמסלם: מה המפתח שלכם לכבאי?

<דדי שמחי: כיום בישראל יש כבאי ל-4,000 איש.

דוד אמסלם: מה הנורמה?

<דדי שמחי: כבאי ל-1,000 איש.

דוד אמסלם: זה בערך הממוצע העולמי?

<דדי שמחי: כן, בעיקר באירופה.

<דדי שמחי: אני חושב ש-1 ל-4,000 איש, כמובן עם התאמות כאלו ואחרות, זה מספר מספק.

<דדי שמחי: צריך לראות גם את ההבדלים בין אירופה ובינינו, יש הבדלים גדולים מאוד.

<דדי שמחי: אני אסביר לך בהמשך גם את תרחיש הייחוס, מה ניתן לעשות.

נאוה בוקר: כמה אנשי מינהלה?

<דדי שמחי: 300 בערך.

נאוה בוקר: בכל הארץ?

<דדי שמחי: כן.

<דדי שמחי: היום אנחנו עומדים על 120 תחנות.

<דדי שמחי: בסוף 2018 נעמוד על 124 תחנות, כשהחזון שלנו הוא להגיע ל-194 תחנות, כדי לצמצם את זמן התגובה.

<דדי שמחי: יש פה את מספר הרכבים, את מספר הכבאיות שאתה רואה.

<דדי שמחי: לפני הרפורמה היו כ-300, היום אנחנו כבר עם 400.

<דדי שמחי: התעצמנו ב-100.

<דדי שמחי: כשאני אומר התעצמנו ב-100, זה אומר שגם קלטנו וגם פלטנו רכבים ישנים, כלומר, המספר שקיבלנו הוא הרבה יותר גדול.

<דדי שמחי: בסוף 2018 נעמוד על 422.

<דדי שמחי: זה כבר כלים שהוזמנו ושולמו.

יוליה מלינובסקי: מה הגיל הממוצע של הכבאיות?

<דדי שמחי: הגיל הממוצע של כבאיות הוא משהו כמו 12 שנים.

<דדי שמחי: אנחנו מתכוונים להכניס בשנה הקרובה, עד סוף 2018, משהו כמו 60 כבאיות חדשות, לפלוט בהתאמה 30.

<דדי שמחי: אנחנו ככה מעצימים את הסד"כ ואת העוצמה של המערך.

<דדי שמחי: אנחנו צריכים להגיע בסוף ל-734 או ל-950 כלים, כולל כל הכלים ברמה הלאומית.

<דדי שמחי: אני תיכף אציג לכם את הנתונים.

יוליה מלינובסקי: יש כבאיות מתאימות לתנאי העיר, כבאיות מיוחדות קטנות?

<דדי שמחי: אנחנו עכשיו נכנסים לפרויקט שכבר אושר לנו במשרד האוצר לקנות 12 כבאיות צרות.

<דדי שמחי: אנחנו גם הבאנו מנוף חדש, רכב משולב שהוא גם כבאית וגם מנוף שיכול לעבור במקומות.

<דדי שמחי: אנחנו עושים על זה עכשיו פיילוט בבני ברק ובירושלים.

<דדי שמחי: קנינו עוד 6 טרקטורונים.

<דדי שמחי: אנחנו ממשיכים לתת מענה לרחובות הצרים של העיר.

דוד אמסלם: אוקי, בוא ניכנס לפריסות.

<דדי שמחי: בטיחות באש - אתם רואים פה את המספרים - מתנדבים בוגרים, ובסוף גם מטוסים ומסוקי כיבוי.

<דדי שמחי: בטיחות באש – 290, כשאנחנו נעלה ל-400 בסוף התר"ש.

<דדי שמחי: אתה רואה את מספר המתנדבים הבוגרים.

<דדי שמחי: היום יש לנו 2,200, אנחנו רוצים לעלות ל-4,000.

<דדי שמחי: טייסת הכיבוי שלנו חונה אצל המשטרה.

<דדי שמחי: זה גם מטוסים וגם מסוקי כיבוי.

<דדי שמחי: בשקף הבא אתם רואים את פריסת התחנות.

דוד אמסלם: דרך אגב, מה הכוונה "חונה אצל המשטרה"?

<דדי שמחי: מי שמפעיל את טייסת הכיבוי זו הכבאות, מי שמתפעל אותה ובונה את הכוח זו המשטרה.

דוד אמסלם: למה?

<דני קריבו: כשאנחנו בחנו איפה למקם את טייסת הכיבוי שהוקמה לטפל במשרד הביטחון וסוכם שתעבור אלינו, הסתכלנו על הגופים שלנו.

<דני קריבו: במשטרת ישראל כבר הייתה יחידה אווירית שיודעת לדבר את השפה של חיל האוויר.

דוד אמסלם: הבנתי, אתם רוצים לרכז את כל הנושא.

דוד אמסלם: דרך אגב, מה יש למשטרה חוץ ממסוקים?

דוד אמסלם: יש להם עוד משהו?

<דני קריבו: יש להם 6 מסוקים ושני מטוסים קלים.

נאוה בוקר: המספר 1,951 כולל אנשי מינהלה?

<דדי שמחי: לא, רק לוחמי אש.

נאוה בוקר: אז למה אנשי מינהלה לא בטבלה הזאת?

<דדי שמחי: כי אני מציג פה את עוצמת המערך.

<דדי שמחי: את כל הסד"כ אני אראה בהמשך.

נאוה בוקר: האם 290 לבטיחות אש זה בנוסף ל-1,900?

<דדי שמחי: ברור.

דוד אמסלם: בואו נמשיך.

<דדי שמחי: זאת פריסת התחנות.

<דדי שמחי: יש היום 119 תחנות.

<דדי שמחי: עד סוף התר"ש הנוכחי – 124.

<דדי שמחי: אנחנו נרצה להגיע בסוף למספר יותר גדול.

<דדי שמחי: זו התפתחות השיא והמצבה.

<דדי שמחי: מה שרואים באדום זו המצבה, מה שרואים בכחול - -

דוד אמסלם: האם יש לכם תכנית אב לגבי כל הנושא של פריסת התחנות בארץ בנתונים הקיימים, כפוף לזה שאתם יודעים מה גידול האוכלוסייה בערים וכו'?

<דדי שמחי: כן, יש לנו תר"ש עד סוף 2018 על כל הפריסה.

<דדי שמחי: אנחנו עכשיו בונים את התר"ש החדש.

דוד אמסלם: שזה 124?

<דדי שמחי: כן.

דוד אמסלם: זו התכנית כוללת?

<דדי שמחי: זו התכנית שתוקצבה עד סוף 2018.

<דדי שמחי: עכשיו אנחנו בונים את התר"ש החדש להוסיף עוד תחנות.

דוד אמסלם: אני חושב, כפי שגם אמרתי למשטרה, שצריכים לתכנן משהו רב-שנתי.

דוד אמסלם: הרי ברור לך שתחנה לא בונים בשנה, הצורך שלה לא עלה השנה.

דוד אמסלם: הרי במדינת ישראל כמעט ולא מקימים ערים חדשות, אנחנו מרחיבים את הערים החדשות בעיקר בנושא של ציפוף.

דוד אמסלם: לדעתי אתם צריכים לנתח את הצרכים בהיבט של התחנות.

דוד אמסלם: יכול להיות שאתם תאמרו: תשמעו, אנחנו צריכים עוד 50 תחנות בפריסה כזאת וכזאת, בואו נכין תכנית ל-10, ל-20 שנה, ואז יש איזה שהוא כיוון, אופק, אתה יודע לאן נעים.

דוד אמסלם: זה לא כל שנה "יש לי שתי תחנות, בוא נשים.

דוד אמסלם: שנה שעברה התווכחנו, נתת לי תחנה וחצי, בוא נשים".

דוד אמסלם: אני חושב שהתכנון הרב-שנתי מאוד חשוב בעסק הזה.

<דדי שמחי: קלענו לדעת גדולים, לכן אנחנו מקימים את המחלקת לתכנון אסטרטגי.

<דדי שמחי: היא לא עוסקת בשנה או בשנתיים.

<דדי שמחי: אנחנו פתחנו תכנית נוספת - אני אציג אחרי זה – שנקראת "שעת תפנית", היא ל-2030.

<דדי שמחי: אני באתי מכור מחצבתי מהצבא.

<דדי שמחי: יש שני טווחי זמן: טווח קצר, שזה 5 שנים, וטווח ארוך.

<דדי שמחי: אנחנו בונים תכנית ל-2030, היא תהיה המצפן.

<דדי שמחי: אנחנו נחתוך אותה לתר"שים, בתקווה שיתנו לי את התר"ש הקרוב ל-5 שנים.

<דדי שמחי: אתה צודק, אנחנו כבר בשלבי תכנון.

<דדי שמחי: זו התפתחות השיא והמצבה של כל הסד"כ שלנו.

<דדי שמחי: היום אנחנו עומדים על 2,800 מקצה לקצה.

דוד אמסלם: זה הסד"כ כוח אדם?

<דדי שמחי: כן.

<דדי שמחי: מתוך ה-2,800, 2,500 בערך זה מה שנקרא מבצעי וסמי-מבצעי, כלומר, גם בטיחות באש, גם לוחמי אש.

דוד אמסלם: אתה בפער של איזה 200 בשיבוצים?

<דדי שמחי: כן.

<דדי שמחי: יש לי משרות פנויות.

<דדי שמחי: אנחנו עכשיו יצאנו בקמפיין לגיוס עוד כ-140 לוחמים ו-60 אנשי מטה.

<דדי שמחי: אני מבטיח לך שאנחנו תמיד ניצמד לכחול.

יוליה מלינובסקי: איך נפתר המשבר עם הוועד, עם בית הספר לכבאות?

<דדי שמחי: לפני שבוע נחתם הסכם שלום עם הוועד.

<דדי שמחי: יש אווירה טובה ורוח חדשה, אני מקווה שזה יימשך כך.

יוליה מלינובסקי: כי אחת הבעיות הייתה שהם לא יכולים לאייש משרות בגלל שהוועד השבית את בית הספר לכבאות.

יוליה מלינובסקי: יש משרות פניות, יש אנשים שרוצים לעבוד, רק לא ניתן לאייש את המשרות.

<דדי שמחי: אני בחור אופטימי מטבעי, אני מקווה שהסכם השלום הזה - -

יוליה מלינובסקי: ניתן עכשיו להעביר קורסים?

<דדי שמחי: כן.

דוד אמסלם: בוא נמשיך.

דוד אמסלם: כוח כיבוי בישראל.

<דדי שמחי: כנציב הכבאות וההצלה במדינת ישראל אני מתייחס לכל כוחות הכיבוי בישראל.

דוד אמסלם: כולל המתנדבים?

<דדי שמחי: כולם כולל כולם.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשאתה מדבר איתי על מתנדבים, תן לנו קצת המחשה מה זה מתנדב.

דוד אמסלם: זה בן אדם שבא פעם בשבוע, פעם בשבועיים?

<דדי שמחי: יש שני סוגי מתנדבים.

<דדי שמחי: יש את צופי האש, שאלה הנערים שבאים לעשות את המחויבות האישית בתחנה, ויש מתנדבים בוגרים, שהם כמו צוותי כוננות, הם נמצאים בישוב.

<דדי שמחי: אני נותן להם כבאית, בגדים וציוד והם קופצים.

דוד אמסלם: כמו כונן.

<דדי שמחי: כן.

דוד אמסלם: בשוטף הוא לא נמצא, הוא נמצא בכוננות אם יש איזה משהו.

<דדי שמחי: בשוטף הוא נמצא במפעל, בעבודה.

<דדי שמחי: מקפיצים אותו בביפר או בטלפון והוא בא.

<דדי שמחי: החבר'ה האלה לא מזמן הצילו לנו משפחה באיו"ש.

<דדי שמחי: הם הגיעו ראשונים לפני הכבאית שלנו.

<דדי שמחי: פה אתה רואה את כל סד"כ הכיבוי במדינת ישראל – 1,950 לוחמים שלנו, ועוד 1,400 כבאים שיגיעו בחירום.

<דדי שמחי: לקק"ל יש 60.

דוד אמסלם: מה זה הכתומים?

<דדי שמחי: זה כבאים של פיקוד העורף.

<דדי שמחי: הם כבאים מילואימניקים.

<דדי שמחי: הם עוזרי כבאי.

דוד אמסלם: דרך אגב, בשוטף מה הם עושים?

<דדי שמחי: הם מילואימניקים.

דוד אמסלם: הם מילואימניקים שמאמנים אותם להיות כבאים במצב חירום?

<דדי שמחי: בדיוק.

<דדי שמחי: בחירום אני מקבל עוד 1,400 כבאים.

<דדי שמחי: הם היו בשריפה בכרמל.

<דדי שמחי: במהלך השנה הם עושים תעסוקה מבצעית בתחנות שלי.

דוד אמסלם: דרך אגב, הם מגובים גם במשאיות, בציוד?

דוד אמסלם: בקומפלקט אתה מקבל אותם?

<דדי שמחי: הם מגובים בציוד.

<דדי שמחי: כבאיות הם לוקחים ממני.

<דדי שמחי: הם חייבים לעבוד עם כבאים שלי, כי הם בהכשרה כמו עין כבאי, הם לא יכולים לקחת כבאית ולנסוע לבד.

<אליעזר רוזנבאום: הצבא קנה כבאיות שהוא העביר לכיבוי אש.

<אליעזר רוזנבאום: הצבא קנה 20 כבאיות שהוא העביר לתפעול השוטף.

<אליעזר רוזנבאום: זה בתוך הסד"כ הכולל.

<דדי שמחי: פה למטה אתה רואה את מספר רכבי הכיבוי - 548 לנו, לצה"ל - 64, לקק"ל - 26.

<דדי שמחי: האחר זה רפאל, כל המפעלים, שדות התעופה.

<דדי שמחי: סך הכל זה 710.

דוד אמסלם: יש לי שאלה לגבי שאר הגורמים.

דוד אמסלם: תראה, אני מבין שבקק"ל מדובר בעובדים, לא בכוננים.

דוד אמסלם: אני מניח שאנשים שם הם כבאים עם כבאיות.

<דדי שמחי: נכון.

דוד אמסלם: למה הם לא כפופים אליכם באופן מלא כך שאתה מתחייב שאתה לא מוציא אותם מהיער?

דוד אמסלם: בסך הכל אתה אמור להנחות אותם מקצועית, זו העבודה שלך.

דוד אמסלם: העבודה של קק"ל היא לטעת עצים.

דוד אמסלם: סביר להניח שגם אם יש שם תקלה או שקרתה איזו שהיא שריפה, הם כבר קוראים לכם, אתם הכוח המרכזי.

דוד אמסלם: למה לא לשבת איתם ומה שנקרא "לבלוע" אותם בצורה מותנית כך שזה יישאר לטובת המשימות שלהם?

<דדי שמחי: אל"ף, אתה צודק.

<דדי שמחי: ברמה העקרונית אנחנו מתכללים את כל כוחות הכיבוי במדינה, אנחנו מעבירים להם קורסים.

<דדי שמחי: לדוגמה, בשעה זו יש קורס אצלנו לכבאים של שדות התעופה.

<דדי שמחי: אנחנו גם מכשירים חלק מהכבאים של קק"ל.

<דדי שמחי: כל הכבאיות של קק"ל מופיעות אצלי במערכת פיקוד ושליטה עם אייקונים על המערכת.

<דדי שמחי: הם ת.פ שלי בשריפה.

<דדי שמחי: אם ניקח את השריפה האחרונה בסטף, בחפ"ק שלי ישב נוח מקק"ל שאמר לי: סע לפה, סע לשם.

<דדי שמחי: הם עובדים ת.פ שלי.

<דדי שמחי: האם הם בחוק כפופים אלי?

<דדי שמחי: לא.

<דדי שמחי: האם צריך להעביר אותם בחירום?

<דדי שמחי: שווה לדבר על זה.

<דדי שמחי: בפועל זה עובד כמו שאמרת.

דוד אמסלם: שווה חשיבה בעניין הזה.

דוד אמסלם: לדעתי אתה צריך לארגן סביבך את כל מערך הכיבוי במדינת ישראל, כפוף לסיכומים כאלה ואחרים.

<דדי שמחי: זו מטרתו של השקף הזה, להתחיל לדבר במושגים לאומיים.

<דדי שמחי: זה ממוצע רכבי הכיבוי במדינת ישראל.

<דדי שמחי: אתה רואה איך עלינו.

<דדי שמחי: דרגה 3, דרגה 4 זו חומרת האירוע.

<דדי שמחי: אתה רואה שבדרגה 4 זה האירוע הכי חמור, בעיקר שריפות מבנים.

<דדי שמחי: עלינו בממוצע הרכבים שמגיעים לאירוע.

<דדי שמחי: עלינו מ-3.9 ב-2013 ל-5.4.

<דדי שמחי: זה בעקבות ההתעצמות של הכלים שהצגתי לך לפני.

<דדי שמחי: זו התפתחות התקציב.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני מבין שיש שיפורים טכנולוגיים בכלים עצמם, זאת אומרת, זה מכפיל, זה לא רק כלי, זה גם כלי יותר חדש שאני מניח שהוא עם תפוקות יותר גבוהות.

<דדי שמחי: כן, משאבות ממוחשבות, כלים נוספים.

דוד אמסלם: אני מניח שגם הנפח שלו יותר גדול, לא?

<דדי שמחי: הנפח לא, זה נשאר 3 קוב, כי יש תמיד דילמה בין כמות המים לבין היכולת האווירית בתוך השטחים האורבניים.

<דדי שמחי: אדוני היושב-ראש, פה אתה רואה את ההתפתחות התקציבית.

<דדי שמחי: אני בטוח שאתם בקיאים בתקציב יותר טוב ממני.

<דדי שמחי: סך הכל אנחנו ממצים את התקציב בצורה טובה מאוד.

<דדי שמחי: תיכף אני אציג לכם את המימוש של התקציב.

<דדי שמחי: אנחנו עכשיו מתחילים לבנות את תר"ש 2019-2023, הוא יחולק ללבנות שנתיות בהמשך.

<דדי שמחי: זה תכנון מול ביצוע של התקציב לפי שנים.

<דדי שמחי: אנחנו עומדים בממוצע ביצוע - נכון לסוף אוקטובר - של 78%.

<דדי שמחי: אנחנו לא נשאיר שקל בקופה.

<דדי שמחי: כל הכספים כבר קשורים.

<דדי שמחי: הפירוט שאתה יכול לראות זה - -

יוליה מלינובסקי: מה עם התחייבויות עתידיות?

<דדי שמחי: אני מציג את זה עכשיו, גברתי.

<דדי שמחי: זה סך כל הניהול התקציבי.

<דדי שמחי: שכר – 77%, שזה ברור, אני צריך לשלם עוד חודשיים משכורות.

<דדי שמחי: רכש או קניות - 82%.

<דדי שמחי: יש לי התחייבויות ל-278 מיליון שקלים, כשרוב ההתחייבויות זה כ-50 מיליון שקלים לנושא רכבים שקניתי אותם, הם כבר מוזמנים, וכמעט 80 מיליון שקל לבינוי שאני אציג לכם תיכף.

<דדי שמחי: מינהל הרכב הממשלתי זה עוד 50 מיליון.

<דדי שמחי: בסוף הכל ימוצה.

דוד אמסלם: דרך אגב, מה הכוונה של ברוטו בקניות?

<קריאה: תקציב ברוטו זה תקציב נטו והכנסות.

<קריאה: זה חלק של ההוצאה המותנית בהכנסה.

<קריאה: לקחנו את הכל, גם העודפים, כדי לראות את התמונה המלאה.

<קריאה: זו התמונה הנכונה נכון ל-30.9.

<קריאה: זה סך התקציב, גם בבסיס התקציב, גם ההכנסות.

דוד אמסלם: זאת אומרת, לקחתם את ההכנסות המותנות וכבר העמסתם אותן?

<קריאה: גם ההכנסות המותנות, גם עודפים.

<דדי שמחי: זה מרכיבי התקציב של הרכש.

<דדי שמחי: אתה רואה פה את החלוקה - הסברה, ביטוח, תפעול, דלק, כל מה שכתוב פה.

<דדי שמחי: סך הכל, אני חושב, החלוקה שלנו נכונה - 70% שכר, 30% לכל שאר הדברים.

<דדי שמחי: אנחנו נמשיך למצות את התקציב בצורה הכי טובה, כשאני כבר אומר לך פה, את כל נושא ההסברה ואבטחת האוכלוסייה אנחנו נקדים.

חמד עמאר: השכר כולל הפנסיות?

<דדי שמחי: לא.

יוליה מלינובסקי: מה זו הסברה?

<דדי שמחי: לדוגמה, הקמפיין שראיתם בטלוויזיה, ההסברות שאנחנו עושים בבתי הספר.

<דדי שמחי: את כל הדברים האלה אנחנו מכניסים בנושא הסברה.

יוליה מלינובסקי: השנה הזאת זה 2 מיליון שקל?

<דדי שמחי: זה יותר.

יוליה מלינובסקי: כמה יותר?

<דדי שמחי: זה בערך יהיה 4 מיליון שקלים מקצה לקצה.

<דדי שמחי: זה כולל ימי קהילה שאנחנו עושים.

נאוה בוקר: אתה מעסיק חברה ליחסי ציבור?

<דדי שמחי: לא.

יוליה מלינובסקי: כן, יש לך ספק חוץ, יש לך חברה חיצונית שעושה - -

נאוה בוקר: חברה לאסטרטגיה ויחסי ציבור.

נאוה בוקר: אנחנו יודעים שיש לה כבאות.

<דדי שמחי: לא.

יוליה מלינובסקי: אנחנו יודעים שיש חברה חיצונית שמתעסקת עכשיו עם ההסברה שלכם.

<דדי שמחי: תגלו לי מי זאת החברה.

<קריאה: יוליה, את מתכוונת ליחסי ציבור, לא להסברה.

נאוה בוקר: איזה חברות חיצוניות מעסיקים בכבאות?

<קריאה: כל הפרסום בכבאות נעשה באמצעות לשכת הפרסום הממשלתי.

<דדי שמחי: אני אומר לך, גברתי חברת הכנסת, שאין לי שום חברת יחסי ציבור.

<דדי שמחי: אני את כל מסע ההסברה שלי עושה דרך לפ"ם, שזה למיטב הבנתי מהממשלה.

<דדי שמחי: אין לי שום חברת אסטרטגיה ושום דבר.

דוד אמסלם: אם אתם רוצים פירוט לגבי כל התקשרות כמו שביקשתי מהמשטרה, אתם יכולים לבקש.

<דדי שמחי: הנושא הבא זה הסעיפים המרכזיים בתקציב.

<דדי שמחי: אתם רואים פה את כל הפירוט בסעיף הרכש.

<דדי שמחי: גם שוטף נציבות, השתתפות עם משרדי ממשלה, מה שהגברת שאלה לפני, תקציבי המחוזות, בילוש, שזה הרבה מאוד כסף, וכמובן הפרויקט החדש שלנו, המכללה לכבאות.

<דדי שמחי: אני מאוד גאה בפרויקט הזה.

<דדי שמחי: לא אני הקמתי אותו, אבל אני מאוד שמח שאני זה שאחנוך אותו.

<דדי שמחי: זה בכל מה שקשור להתעצמות בבינוי.

<דדי שמחי: אנחנו בנינו 12 תחנות כיבוי.

<דדי שמחי: מה שאתה רואה בירוק זה תחנות שהסתיימו.

<דדי שמחי: בכחול זה תחנות שאנחנו מאמינים שיסתיימו בסוף 2018.

<דדי שמחי: רוב הפרויקט כבר מתוקצב.

<דדי שמחי: אתה רואה גם את הכספים ששילמו ואת היתרה לתשלום.

<דדי שמחי: אנחנו די סגורים בכל הנושא הזה, כולל בקריית הכבאות הלאומית, שזה הפרויקט שלנו שהוא בערך 160 מש"ח.

<דדי שמחי: אני מקווה שחצי מהפרויקטים יסתיים באמצע 2018, ושכל הפרויקט יסתיים בסוף 2019.

<דדי שמחי: כמו שיש את הפוליסטי למשטרה ואת עיר הבה"דים לצבא, לנו תהיה את המכללה הלאומית לכבאות.

<דדי שמחי: פה אתה רואה את התחנות שהן בתכנון ראשוני גם בתמנע, גם באילת, בחריש , ירוחם .

<דדי שמחי: בשבוע שעבר סגרנו גם על תחנה בחורה.

<דדי שמחי: זו התמונה של קריית הכבאות.

<דדי שמחי: אדוני היושב-ראש, הכוונה שלי שזו תהיה המכללה הלאומית לכבאות והצלה.

<דדי שמחי: היא תהיה מתקן הכשרה, אימונים ואקדמיה לכל מי שעוסק בנושא כבאות ואש במדינת ישראל.

<דדי שמחי: אפרופו השאלה שלך הקודמת, גם רט"ג, קק"ל, הצבא, המשטרה ושב"ס, כולם יבואו לפה.

<דדי שמחי: אני מתכוון שהוא יהיה בינלאומי.

<דדי שמחי: היום אני שולח עשרות כבאים כל שנה להתאמן במקומות בחו"ל.

<דדי שמחי: אני מקווה שיבואו להתאמן מחו"ל אצלי.

<דדי שמחי: מה שאתה רואה כאן זו המלונית שתהיה בקריה.

<דדי שמחי: היא יכולה לאחסן כ-200 משתלמים ב-100 חדרים.

<דדי שמחי: זה בניין המשרדים.

<דדי שמחי: גולת הכותרת זה מתקן הדמיה, סימולטור, שיש בו כמעט 20 חדרים לתרגל שריפות במבנים, במוסך, בתת-קרקע, עם אש אמיתית.

<דדי שמחי: אנחנו מנצלים את השטח גם לעשות תחנת כיבוי בראשון מערב, כדי לתת מענה לחלק המערבי של ראשון לציון.

דוד אמסלם: שזה במסגרת הקומפלקס אני מבין.

<דדי שמחי: כן.

<דדי שמחי: פה אתה רואה את תכנית ההתעצמות של רכבי הכיבוי המבצעיים.

<דדי שמחי: יש פה חלוקה לכל הרכבים – סיירים, אלונים.

<דדי שמחי: אלון זה לכיבוי ביערות.

<דדי שמחי: יש פה את כל התוספת.

<דדי שמחי: אתה רואה שעד 2018 כ-100 כבאיות נוספות.

<דדי שמחי: אנחנו נגרע פלוס מינוס כ-69.

<דדי שמחי: המערך יעמוד על 602.

<דדי שמחי: אנחנו נצעיר את גיל הכבאיות.

<דדי שמחי: אני מאמין שבשורה התחתונה אנחנו נשפר את הכשירות המבצעית.

<דדי שמחי: אתה רואה פה את תרחיש הייחוס.

<דדי שמחי: צריך לומר פה שהוא עוד לא אושר על ידי השר, הוא אושר על ידי.

<דדי שמחי: אנחנו רואים שבראייה לאומית צריכים, פלוס מינוס, כ-949 רכבים, כלומר, כולל קק"ל, רט"ג וכו'.

דוד אמסלם: אני רואה שאתה נמצא בדפיציט של כ-350.

<דדי שמחי: כן.

<דדי שמחי: בתר"ש החדש נציג תכנית איך לכפר על הפער.

דוד אמסלם: כמה זה בשקלים?

<דדי שמחי: 300 כבאיות זה בערך 600,700 מיליון.

דוד אמסלם: הרבה כסף.

<דדי שמחי: כבאית ממוצעת עם כל הציוד שלה היא בערך 2 מיליון שקלים.

<דדי שמחי: זאת ההתעצמות הטכנולוגית שאנחנו מתכננים.

<דדי שמחי: לצערי הרב, בארגון שלי עדיין הכבאיות לא ממוחשבות.

<דדי שמחי: אנחנו צריכים לטפל בזה.

<דדי שמחי: יש את כל מה שקשור לנושא מניעת דליקות, מערכת למידה ממוחשבת, סימולטורים, רובוטיקה.

<דדי שמחי: אני חושב שבכבאות חייבים להיות רובוטים.

<דדי שמחי: כשיש שריפה בבית, במקום שכבאי יגיע לדלת ויסכן את עצמו - -

דוד אמסלם: מה קורה בעולם?

<דדי שמחי: יש רובוטים.

<דדי שמחי: למה להסתכל בעולם, בוא נסתכל מה קורה לידנו, מה קורה בצה"ל, מה קורה במשטרה.

<דדי שמחי: נושא הרובוטיקה במשטרה מפותח מאוד.

<דדי שמחי: בצה"ל זה בכלל בשמיים.

דוד אמסלם: אני שואל, מה קורה בעולם בתחום של הכבאות?

דוד אמסלם: אני מניח, כמו שאתה אומר, שלפעמים משקיעים המון אמצעים כדי לפתח איזה שהוא מודל בתוך צה"ל, בגלל נושא ביטחוני כזה או אחר.

דוד אמסלם: כאן זה נושא בינלאומי, אנחנו לא צריכים להמציא את הגלגל.

דוד אמסלם: אנחנו מדינה מאוד קטנה בעולם, אנחנו יכולים לקנות מוצרי מדף.

<דדי שמחי: גם פה קלעת לדעת גדולים.

<דדי שמחי: ההנחה שלי כנציב היא שאנחנו הולכים על מוצרי מדף.

חמד עמאר: אתה מקצה לזה חצי מיליון שקל?

<דדי שמחי: זה רק ב-2017, רק עכשיו.

חמד עמאר: אתם עוד לא התחלתם בנושא?

<דדי שמחי: עוד לא.

<דדי שמחי: רק עכשיו אני מוציא לבדיקת היתכנות וכו'.

חמד עמאר: כמה שנים משתמשים בזה בעולם?

<דדי שמחי: שנים רבות.

<דדי שמחי: אני מכיר שנים רבות.

<דדי שמחי: מוכרים רובוטים של כיבוי אש ב-e-bay.

<דדי שמחי: 13 אלף דולר עולה רובוט כיבוי.

<דדי שמחי: אנחנו התחלנו עכשיו בגיוס לוחמים.

<דדי שמחי: לדעתי, המכרז נסגר או היום או מחר.

<דדי שמחי: אנחנו הולכים לגייס 140 לוחמי אש.

<דדי שמחי: לשמחתי נרשמו עד עכשיו כ-4,700 אנשים.

<דדי שמחי: אנחנו מתחילים במיונים בעיר הבה"דים בדרום.

<דדי שמחי: זה מה שפחות או יותר התכניות.

<דדי שמחי: אני חושב שאת ה-140 חבר'ה האלה נוכל לראות כלוחמי אש אי שם באזור מאי 2018, את כל הרצף בהכשרות.

<דדי שמחי: מכיוון שהמכללה עוד לא הסתיימה, נעשה את הקורס ב"נעורים" של המשטרה ובעיר הבה"דים.

דוד אמסלם: אני מניח - זה טריוויאלי לשאול – שאתה משדך אליהם את שאר האמצעים, בעיקר כבאיות וכו'.

<דדי שמחי: כן.

<דדי שמחי: כל האמצעים נמצאים בבית ספר.

<דדי שמחי: רוב המקומות זה המתקן.

דוד אמסלם: כשהם יוצאים, אתה מפזר אותם.

<קריאה: הגידול הוא מאוזן.

דוד אמסלם: הגידול מאוזן עם האמצעים, כדי שלא יהיה לנו כבאים ללא כבאיות שנשלח אותם עם דליים.

נאוה בוקר: המכרז לא הסתיים?

<קריאה: אני חושבת שהוא נגמר ב-29.

<דדי שמחי: אולי אתמול.

<דדי שמחי: אני לא יודע, אני לא בקי.

<דדי שמחי: אם אני לוקח את כל הכבאיות שלי ואת כל הכבאים, אז ממוצע הכבאים לכבאית הוא 1.7.

<דדי שמחי: אם אני לוקח את כל הכבאיות ומעמיס את כל הכבאים, אז על כל כבאית יהיו לי 1.7 כבאים, כלומר, יש לי עוד מספיק כבאים למספר הכבאיות שיש לנו.

דוד אמסלם: אתה נמצא בדפיציט.

<דדי שמחי: כן.

<דדי שמחי: דיברת איתי על 2030 ועל הכיוונים.

<דדי שמחי: כבאות והצלה לישראל זה הארגון היחידי שיש לו בלעדיות לנושא האש.

<דדי שמחי: אם עכשיו מד"א קורסת, אז הצבא יכול לשלוח פלוגות רפואה, פלוגות זה, פלוגות זה.

<דדי שמחי: אם חס וחלילה למשטרה יהיו בעיות, אז יש צבא, חיילים.

<דדי שמחי: אם יש שריפה, רק אנחנו.

<דדי שמחי: היום אפילו צה"ל מבקש ממני לתת מענה בכיבוי אש לשטחי כינוס של סוללות ארטילריות וכו'.

<דדי שמחי: אנחנו היחידים שעוסקים בנושא האש.

<אליעזר רוזנבאום: גם את הבטיחות אתה עושה לצבא.

<דדי שמחי: כן, גם את הבטיחות באש אני עושה לצבא.

דוד אמסלם: דרך אגב, תרחישי קצה, מלחמה וכו', את כל מה שקורה בעורף, כל זה אתה לוקח בחשבון?

<דדי שמחי: ברור.

<דדי שמחי: זה תרחיש הייחוס שהצגתי לך במספרים ועוד לא אושר על ידי השר.

<דדי שמחי: לקחנו את ההנחיות של הצבא וגזרנו מזה מטרות לשריפות.

<דדי שמחי: האיומים המרכזיים שאנחנו רואים: אחד, התווך התת קרקעי.

<דדי שמחי: ביום חמישי אנחנו עושים תרגיל ראשון ברכבת הקלה בתל אביב, במנהרות בתל אביב.

<דדי שמחי: אתה כירושלמי מכיר את תחנת האומה.

<דדי שמחי: זה גם מבחינתנו אירוע מכונן.

<דדי שמחי: יש את כל מה שקשור לנושא הסעת המונים, בעיקר רכבות על ורכבות תת קרקעיות.

<דדי שמחי: יש את כל הנושא של החומרים המסוכנים.

<דדי שמחי: אנחנו קיבלנו אחריות בלעדית בנושא של חומרים מסוכנים.

<דדי שמחי: זה נושא מאוד מורכב שאנחנו בוחנים אותו גם עכשיו.

<דדי שמחי: יש את כל נושא הטילים, מה שדיברנו, אסונות טבע, וכמובן - לשמחתי הרבה כאזרח מדינת ישראל ולענייני הרב כנציב הכבאות - כל מה שקשור לבנייה לגובה, שזה משנה את כל התפיסה, את כל שיטות הכיבוי.

<דדי שמחי: פוטנציאל הנזק.

<דדי שמחי: אתה רואה פה את פוטנציאל הנזק.

<דדי שמחי: מכיוון ששריפות קורות כל היום – זה כמו תאונות דרכים – אז יש נזק אדיר במאות מיליונים בשנה, כולל בהרוגים.

<דדי שמחי: אנחנו לא מקבלים את הקשב הנדרש.

<דדי שמחי: אגב, זה לא רק אנחנו, זה כל שירותי הכבאות בכל העולם.

<דדי שמחי: זה בא, לדעתי, כחלק מהתפקיד שלנו.

<דדי שמחי: אלה פרויקטים לאומיים משפיעים - מקו הרכבת בכרמיאל, קרית הכבאות, גוש דן, חריש.

<דדי שמחי: אנחנו עכשיו מתחילים ללמוד את כל נושא הגז הטבעי.

<דדי שמחי: בפרויקט הגז הטבעי מוליכים גז במאות אטמוספרות בתוך צינורות.

<דדי שמחי: לנו ככבאות זה אירוע בלכבות אותו.

<דדי שמחי: אנחנו לומדים את הנושא הזה.

<דדי שמחי: יש גם את שדה התעופה רמון, אם תרצה אני ארחיב בהמשך.

דוד אמסלם: בשדה התעופה רמון מערך הכיבוי הוא לא של- - ?

<דדי שמחי: הוא דואלי.

דוד אמסלם: גם פה הוא דואלי.

<דדי שמחי: נכון.

<דדי שמחי: בכל שדה תעופה יש כיבוי תעופתי שאחראי לכבות מטוסים.

<דדי שמחי: זה אלומיניום.

<דדי שמחי: זו שריפה מסוג אחר.

<דדי שמחי: אנחנו אחראים על האירוע בקרקע.

דוד אמסלם: בנתב"ג יש להם את מערך הכיבוי.

דוד אמסלם: הוא נותן תשובה לגבי שני הנושאים, לא?

<דדי שמחי: לא.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אם יש עכשיו שריפה בטרמינל, מזעיקים את תחנת הכיבוי הקרובה?

<דדי שמחי: בדיוק.

דוד אמסלם: המערך שלהם מטפל רק בנושא של המטוסים פר אקסלנס?

<קריאה: גם בכיבוי התעופתי.

<קריאה: הסד"כ שיש להם לא מספיק.

<קריאה: עדיין אנחנו נותנים גל הרבה יותר - -

דוד אמסלם: זה משהו אחר.

<דדי שמחי: תוך 2 עד 3 דקות אתה חייב לכבות את המטוס בכיבוי תעופתי, אחרת האלומיניום ניתך.

<דדי שמחי: יש להם שם הספקי לחץ אחרים לחלוטין.

<דדי שמחי: אנחנו עובדים יותר קונבנציונאלי.

דוד אמסלם: חשבתי שהם לקחו אחריות על כל הנושא.

דוד אמסלם: היות ויש להם את המערך, חשבתי שהם לא הפרידו.

<דדי שמחי: לא.

<דדי שמחי: זה תרחיש הייחוס כמו ששאלת לפני כן.

<דדי שמחי: התרחיש הקודם של הטכניון אומר שצריכים 9,000 כבאים.

<דדי שמחי: אני חושב שנסתפק ב-4,400.

<דדי שמחי: אנחנו גם נוכיח את זה, נראה.

<דדי שמחי: יכולות טכנולוגיות, תכנון ומחקר מאפשר ניהול סיכונים כראוי למדינה, וזה מה שאנחנו נעשה.

<דדי שמחי: פה, שזה מה ששאלת, הראיתי לך את היחס - 1 ל-1,000 ו-1 ל-4,000.

<דדי שמחי: דרך אגב, על הנתון הזה אני יכול לומר לך שבמדינת ישראל יש הכי פחות הרוגים פר 100 אלף תושבים, אבל מצד שני, 50% מהאזרחים אינם מקבלים את המענה המתאים.

<דדי שמחי: זה ייפתר, אני מקווה, בתר"שים הבאים.

<דדי שמחי: דיברנו על המתנדבים.

<דדי שמחי: אתה רואה מתנדבים שלי בפעולה.

<דדי שמחי: יש לי 1,200 צופי אש.

<דדי שמחי: יש לנו 77 יחידות מתנדבים עצמאיות שנמצאות בכל מיני ישובים, בעיקר בפרפריה, בעוטף עזה, באיו"ש, בצפון, בכל המקומות האלה.

<דדי שמחי: אנחנו עכשיו מתחילים להרחיב את זה בכל המגזר הערבי.

<דדי שמחי: הקמנו יחידת מתנדבים בטירה.

<דדי שמחי: אנחנו מתחילים לבנות יחידת מתנדבים בכסיפה ובחורה.

דוד אמסלם: הם משתפים פעולה?

<דדי שמחי: מאוד.

דוד אמסלם: זה משמח אותנו.

<דדי שמחי: לפני שבוע עשינו יום קהילה בבית ספר עבדאללה בן חוסיין בירושלים.

<דדי שמחי: היה מאוד מרשים.

<דדי שמחי: אני יכול לומר לך פה שבממוצע משוקלל 70% מההרוגים הם מהמגזר הערבי בשריפות.

<דדי שמחי: זה נובע מתשתיות, מהסברה, ממודעות.

<דדי שמחי: אנחנו מטפלים בזה.

<דדי שמחי: יש לי יועץ מיוחד למגזר הערבי.

<דדי שמחי: תרגמנו את האתר שלנו לערבית.

<דדי שמחי: אנחנו בכיוון.

<דדי שמחי: ראשי הרשויות במגזר הערבי מצטרפים לאירוע הזה.

<עדי שטיין: דיברת עכשיו על כך שתרגמתם את האתר לערבית.

<עדי שטיין: לגבי המכרז לגיוס כבאים, האם הוא תורגם לערבית או פורסם בפלטפורמות מדיות שמיועדות לחברה הערבית?

<קריאה: כן, אנחנו מחויבים על פי התקשי"ר בפרסומים בעיתונים גם בערבית, והוא מפורסם.

<דדי שמחי: פה אנחנו רואים את האתגרים המרכזיים שלנו, בעיקר בנושא הבניינים לגובה.

<דדי שמחי: אתה רואה את המספרים של המבנים לגובה.

<דדי שמחי: אני לא יודע אם אתה יודע, אבל הבניין הכי גבוה הולך להיבנות על קו התפר בין רמת גן לתל אביב - 111 קומות.

<דדי שמחי: האתגרים המרכזיים זה מערכות הבטיחות, הפיקוד והשליטה, ולא פחות חשוב - התנהגות האוכלוסייה.

<דדי שמחי: באחד מהאירועים בלונדון, בשריפה הגדולה בלונדון הייתה התנהגות נכונה של האוכלוסייה, רק היא לא קיבלה את ההוראות הנכונות.

<אוריאן ממן: איך אתם מתמודדים עם המנופים שמגיעים רק עד קומה 14?

<דדי שמחי: צריך לשבור את החיבור בין מנוף לבין גובה הבניין.

<דדי שמחי: תפיסות החילוץ מבניינים גבוהים והכיבוי בבניינים גבוהים זה משהו אחר לחלוטין היום.

<דדי שמחי: יש נושא של מעליות.

<דדי שמחי: יש בניינים בגובה של 300 מטר.

<דדי שמחי: אין מנוף בגובה של 300 מטר.

<דדי שמחי: זה שרוולים, חילוצים, חילוץ אווירי, בעיקר במערכות בטיחות מתקדמות ונהלי פינוי מסודרים.

<דדי שמחי: זה הפתרון.

<אוריאן ממן: אז יש מענה לכל היקפי הבנייה לגובה שיש היום במדינה?

<דדי שמחי: כן.

<דדי שמחי: למדינת ישראל יש היום תקנים מאוד מאוד מתקדמים בכל מה שקשור לבטיחות אש בבניינים.

<דדי שמחי: יש בעיה אחרת – בטח גם היא תגיע לפתחך - וזה כל נושא האחזקה שלהם לאחר שנים.

<דדי שמחי: הנוסחה המנצחת פה, כמו שכתוב פה, זה בניינים בטוחים, חכמים, מוגני אש ועשן, הסברה, פריסת כוחות ותגובה מיידית.

<דדי שמחי: כל זה ביחד אמור לתת מענה לבניינים גבוהים מאוד.

<דדי שמחי: בשקף הזה אתה יכול לראות שכמות השריפות יורדת, בעיקר בשל שיפור מרכיבי הבטיחות באש.

<דדי שמחי: אדוני היושב-ראש, היו אצלך דיונים בנושא מכוני בקרה וכו'.

<דדי שמחי: שתבין, אנחנו מתעקשים על הדבר הזה, כי בסוף זה מציל חיים.

<דדי שמחי: דרך אגב, זה לא אצלנו, זה שקף עולמי.

<דדי שמחי: רואים פה את האיזון בין עלות המניעה לעלות השריפה.

<דדי שמחי: בסוף, כמו שאמרו חז"ל - לא המצאנו את הגלגל - מי שטורח בערב שבת אוכל בשבת, וסוף מעשה במחשבה תחילה.

<דדי שמחי: צריכים למצוא פה את האיזון - לא להציק לציבור, ומצד שני, לא לעשות הנחות שייגמרו באנחות.

<דדי שמחי: אני חושב שבסך הכל מצבנו טוב, צריך להמשיך בדבר הזה.

<דדי שמחי: אנחנו נערכים להעברת בדיקת תכניות הבינוי עד 29 מטר למכוני בקרה.

<דדי שמחי: הכשרנו כבר קורס אחד, אנחנו בשלבי סיום של הקורס השני.

<דדי שמחי: במצטבר זה 50 אנשים.

<דדי שמחי: הבנתי שבדיון האחרון אצלך אמרת שזה לא יעלה מעל 29 מטר.

<דדי שמחי: אני מאוד מקווה שתהיה איתן בדעתך, כי מעל 29 מטר זה צריך להיות גוף מסודר שיטפל בזה.

דוד אמסלם: אני חושב שזה החוק.

דוד אמסלם: הצבענו על זה, אם אני לא טועה.

<דדי שמחי: אני הבנתי שיש איזה ערעור או משהו כזה, אבל עזוב, אם כבר סיכמת, אני רץ.

דוד אמסלם: זה לא עניין של סיכום.

דוד אמסלם: אני בסוף מביא את זה להצבעה וזה הופך להיות תקנה.

דוד אמסלם: אני חושב שהצבענו על זה, לדעתי בשבוע שעבר.

<דדי שמחי: פה אתה רואה שקף שמראה את עלות הדליקה במבנה בהתאם לקיימות האישורים.

<דדי שמחי: אם קיים אישור, אתה רואה שהעלות היא אפסית.

<דדי שמחי: ככה תיק ללא אישור, תיק מניעה וכדומה.

<דדי שמחי: פה אני מראה את חוסר האיזון בין היקף האחריות למטה הניהולי.

<דדי שמחי: אתה רואה פה את המספרים.

<דדי שמחי: הכבאות היא 143, היא אחראית כל הארץ.

<דדי שמחי: ידידי ורעי אילן מלכא מהשב"ס שהיה פה, במטה שלו יש לו 660.

<דדי שמחי: הוא אחראי על 20 אלף אסירים, 7,000 סוהרים ו-30 מתקנים.

<דדי שמחי: אנחנו אחראים על 8 מיליון עם 120 תחנות.

<דדי שמחי: זה לא פרופורציונאלי.

<דדי שמחי: זה ההמשך של התיקון.

<דדי שמחי: הוא אושר, לשמחתי, על ידי השר.

<דדי שמחי: השר שלי אישר את המבנה החדש.

<דדי שמחי: אנחנו עכשיו מול התקציבים לקבל את התקנים.

דוד אמסלם: האמת היא שהשקף הזה לא אומר לי כלום.

דוד אמסלם: אני לא מחבר בינך לבין המשטרה, זה דברים שונים, זו פעילות שונה.

דוד אמסלם: זה לא שקף יחסי.

דוד אמסלם: אני אתן סתם דוגמה.

דוד אמסלם: בסוהרים, למשל, הם צריכים סוהר על שני אסירים.

דוד אמסלם: מטבע הדברים הם צריכים יותר מטה וכל זה.

דוד אמסלם: זה יותר מורכב.

דוד אמסלם: זה לא אומר לי כלום, אבל בוא תתקדם.

<דדי שמחי: אם תרצה, אני אסביר לך למה לדעתי הוא משקף.

<דדי שמחי: זה המבנה החדש שאנחנו הולכים להגיע אליו.

<דדי שמחי: אני מקווה שבפעם הבאה שאתה תזמין אותי ככה נציג את כבאות והצלה לישראל על כל אגפיה, עם מחלקת מחקר, עם תכנון אסטרטגי וכו'.

<דדי שמחי: לגבי יעדי הנציב, דיברתי עליהם.

<דדי שמחי: מה שנשאר לי לומר לך זה רק האתגרים.

<דדי שמחי: אנחנו חייבים תר"ש נוסף, תר"ש עוקב לתר"ש האחרון.

<דדי שמחי: אני חושב שגם האוצר מבין את זה.

<דדי שמחי: משרד הבט"פ תומך בנו.

<דדי שמחי: רק ככה אפשר לתכנן קדימה לעוד 5 שנים, לטפל בכל המענה שהצגתי כאן.

<דדי שמחי: עד כאן, תודה.

נאוה בוקר: מה עם מתקן האימונים בתווך תת-קרקעי, איפה זה עומד כיום?

<דדי שמחי: יצרנו שיתוף פעולה עם פיקוד העורף לעשות פרויקט משותף.

<דדי שמחי: זה עכשיו בשלבי תכנון.

<דדי שמחי: יש קרקע שמוקצית לזה.

<דדי שמחי: עכשיו בודקים את כל הסטטוטוריקה כדי לעשות מתקן כזה.

נאוה בוקר: יש הערכה מתי זה הולך לקום?

<דדי שמחי: אם זה יקרה, זה ייקח לפחות איזה שנתיים-שלוש.

דוד אמסלם: מה זאת אומרת מתקן תת-קרקעי?

דוד אמסלם: זה לאימונים?

<דדי שמחי: לאימון במנהרות.

<דדי שמחי: הוא לא יהיה תת-קרקעי, הוא יהיה על-קרקעי.

נאוה בוקר: לא משנה, הוא מדמה .

נאוה בוקר: לחילוצים במנהרות, זו הכוונה.

נאוה בוקר: פשוט ערכתי על זה דיון.

נאוה בוקר: זה נתקע באיזה שהוא שלב.

נאוה בוקר: דבר נוסף, דיברנו על חברת יחסי ציבור.

נאוה בוקר: משרד עורכי דין פרטי מועסק על ידכם?

<דדי שמחי: כן.

<דדי שמחי: יש לנו משרד לדיני עבודה.

<דדי שמחי: הוא מועסק מזה, לדעתי, כבר 5 חודשים.

נאוה בוקר: מה התקציב שלו?

<דדי שמחי: אני לא יודע מה התקציב.

דוד אמסלם: הרי אני מניח שבמערך שלכם יש לכם לשכה משפטית וכו'.

דוד אמסלם: היא שואלת - האם הלשכה המשפטית לא נותנת לכם את כל המעטפת שאתם צריכים כך שאתם צריכים לשכור שירותים חיצוניים.

<דדי שמחי: התשובה היא לא.

<דדי שמחי: יש לי 8 יועצים משפטיים, אחד בכל מחוז.

<דדי שמחי: בנציבות יש לי עוד 3 .

<דדי שמחי: הם לא עומדים בנטל.

<דדי שמחי: בשל המורכבות, אפרופו שאלתך בתחילת הדיון בכל מה שקשור לדיני עבודה ותרבות ארגונית בכבאות, אז יש לי ככה: 11 חוקרות עבודה שונות לחלוטין, 6 מערכות נוכחות נפרדות לחלוטין, כ-25 הסכמי עבודה נפרדים לחלוטין.

<דדי שמחי: אני מחויב להסכמים as is, כדין, הסכמים שגוררים אותם עוד מתקופות האיגודים, לכן שכרנו משרד עורכי דין של דיני עבודה כדי לסייע בדברים האלה.

<דדי שמחי: הוא עושה עבודה יפה.

נאוה בוקר: מדובר במשרד עורכי הדין של נעמי לנדאו?

<דדי שמחי: כן.

נאוה בוקר: בהצלחה.

יוליה מלינובסקי: זה היה במכרז?

<דדי שמחי: ברור.

יוליה מלינובסקי: מה ברור?

יוליה מלינובסקי: איך התבצע ההליך?

<אליעזר רוזנבאום: יש נוהל שצריך לקבל אישור ממשרד המשפטים.

יוליה מלינובסקי: נכון, מיקור חוץ.

<אליעזר רוזנבאום: הם קיבלו את האישור ממנכ"ל משרד המשפטים לתחום מסוים, כלומר, זה מוגדר.

נאוה בוקר: מה העלות התקציבית של המשרד הזה בשנה?

<דדי שמחי: מותר עד 300 אלף ועוד 300 אלף.

<דדי שמחי: מקבלים את זה פר שעה, זה לא ריטיינר.

<אליעזר רוזנבאום: לא בכל התחומים מותר להם לעסוק.

נאוה בוקר: מי בוחר את המשרד שמועסק על ידי הנציבות?

נאוה בוקר: יש מכרז?

נאוה בוקר: איך זה הולך?

<דדי שמחי: ברור שיש מכרז.

<דדי שמחי: יש חוקים במדינה, לא?

נאוה בוקר: כן, אבל מי בוחר?

נאוה בוקר: יש ועדה?

נאוה בוקר: יש ועדת מכרזים של הנציבות?

<דדי שמחי: ברור.

נאוה בוקר: מי חבר בוועדה הזאת?

<קריאה: יושב-ראש הוועדה הוא סגן הנציב.

<קריאה: יש נציג חשבות, נציג לשכה משפטית, נציג הגורם התקציבי במשרד.

<קריאה: הרכב הוועדה הוא כדת וכדין כמו כל הרכבי הוועדות האחרות.

נאוה בוקר: חשוב לדעת.

<דדי שמחי: הגישו 4 או 5 משרדים.

<דדי שמחי: הם באו, ראיינתי אותם, אחרי זה אמרתי את חוות דעת, הם פתחו מעטפות.

יוליה מלינובסקי: ראיינת אותם?

<דדי שמחי: כן, ראיינתי 4 משרדים.

יוליה מלינובסקי: זו הייתה פליטת פה?

<דדי שמחי: לא, למה פליטת פה?

<דדי שמחי: כן, ראיינתי אותם.

יוליה מלינובסקי: אסור לך.

יוליה מלינובסקי: אם יש מכרז מפורסם - -

<אליעזר רוזנבאום: זה אחרי שהם הגישו את ההצעה.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת, כשהוא פתח את ההצעות הוא כבר ידע.

יוליה מלינובסקי: לא פותחים הצעות ואחר כך עושים את השלב הזה.

<אליעזר רוזנבאום: יש ועדת מכרזים בלתי תלויה.

נאוה בוקר: בשורה התחתונה נבחר משרד.

נאוה בוקר: הוא ראיין אותם בסופו של דבר.

נאוה בוקר: השאלה אם זה תקין.

יוליה מלינובסקי: לא.

יוליה מלינובסקי: אני ישבתי בוועדות מכרזים.

יוליה מלינובסקי: גם אתה בטח ישבת בוועדות מכרזים.

יוליה מלינובסקי: זה לא תקין.

דוד אמסלם: אני לא עושה דיון כרגע בנושא של המכרז הספציפי, זה פחות מעניין.

נאוה בוקר: זה לא משנה, מנסים להבין איך עובדים.

דוד אמסלם: אני דווקא רוצה לבוא למהות ולשאול, הרי בדרך כלל כשיש לנו סד"כ שאנחנו משתמשים בו ברמת המטה, אז הוא בשוטף שלנו.

דוד אמסלם: אולי אנחנו צריכים 6 עורכי דין, אולי אנחנו צריכים יותר.

דוד אמסלם: אם יש לנו עומס, אז 7,8.

דוד אמסלם: בדרך כלל כשאנחנו יוצאים החוצה, אז זה משהו as is, אנחנו אומרים: אנחנו לא צריכים את זה לשוטף, אנחנו צריכים קטע נקודתי כאן, איזה שהוא תגבור קטן.

דוד אמסלם: כמה זמן אתם צריכים את ההתקשרות עם המשרד הזה?

<דדי שמחי: אין לי מושג.

<דדי שמחי: כרגע ההתקשרות היא פר שעה.

יוליה מלינובסקי: כן, אבל יש לך עד שנה מסוימת.

יוליה מלינובסקי: זה שנה, שנתיים.

דוד אמסלם: לצורך מה?

דוד אמסלם: דרך אגב, מה המשימה שלו?

<דדי שמחי: להתמודד עם כל מיני בעיות פנימיות ברמת עבודה.

דוד אמסלם: יש את הסיפור, כפי שאמרת, של כל הסכמי השכר.

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר מה שקרה בכבאות זה שכל אחד בא עם ההסכמים, הבעיות, כשזה, מה שנקרא, הזיז כמו שאמרת.

דוד אמסלם: עכשיו השאלה היא, ואני לוקח דווקא את השאלה של יוליה, מה המטרה של המשרד, מה התכלית שלו, שאם עובד עושה בלגן, אז יש לנו עם מי לדבר?

דוד אמסלם: איך זה עובד?

דוד אמסלם: בכל מערכת גדולה, בוודאי של כוח אדם בסדרי גודל האלה, יש עורך דין שמתמחה בחוזה, יש עורך דין מתמחה שבשכר, יש בוודאי עורך דין שמתמחה בדיני עבודה כי רוב הדברים זה יהיה עובדים, זה המשאב המרכזי שיש שם.

<דדי שמחי: נכון מאוד.

דוד אמסלם: כשאני עבדתי בעיריית ירושלים חלק גדול מעורכי הדין התעסקו בסוגיות של עובדים.

דוד אמסלם: השאלה היא: אם אתם מרגישים צורך לחזק את העניין הזה, למה אתם לא לוקחים את זה כמשרה תקנית ושמים בפנים?

דוד אמסלם: אתה אומר: חסר לי בן אדם שמבין בדיני עבודה, אני רוצה לגייס עורך דין שיעבוד אצלי in-house.

נאוה בוקר: לא חסר להם כסף, הם יכולים להביא עורכי דין.

דוד אמסלם: ואז הוא מלווה אותך גם לעתיד, הוא מלווה אותך לאורך כל הדרך, ל-20 או ל-30 השנים הבאות, אתה מבין?

דוד אמסלם: זה לא "היום יש לנו תקציב, בוא ניתן לך 300 אלף שקל, מחר לא".

יוליה מלינובסקי: פה זה 600.

דוד אמסלם: לא חשוב, 600.

דוד אמסלם: אם מחר יהיה לנו בלגן, נגיד לך: אתה יודע מה, אין לנו את ה-600, אנחנו צריכים אותם במקום אחר.

דוד אמסלם: נראה לי שיותר נכון לתקנן.

דוד אמסלם: אם אתה הולך על משהו יותר קבוע ומציג כאן תכנית יפה, לדעתי, בוודאי גם עם כל מערך ההדרכה וכו' שאתה רואה, מה שנקרא, למרחקים, אתה רוצה לכוון, אז אני חושב שזה יותר נכון לכוון בקטע של התקנון שיהיה קבוע, לא כזה שפעם נותנים לי, פעם לא נותנים לי.

<דדי שמחי: אני יותר ממסכים עם מה שאתה אומר.

<דדי שמחי: את כל התכנית הזאת ייקח לי למצות משהו כמו איזה שנה וחצי במקרה הטוב.

<דדי שמחי: אותו דבר יש לי בנושא תקשוב, אותו דבר יש לי בנושא מחקר ופיתוח.

<דדי שמחי: עד אז אני יוצא למכרזי חוץ כדי לנסות ולצמצם פערים.

נאוה בוקר: על מה אתם מדברים?

נאוה בוקר: הרי אתם מכניסים כל כך הרבה אנשי מינהלה.

נאוה בוקר: מה הבעיה להכניס עורכי דין?

<אליעזר רוזנבאום: צריך לטפל בתשתית, אין חולק על זה.

נאוה בוקר: אין חולק על זה?

נאוה בוקר: לקחת עורך דין חיצוני, לבזבז 600 אלף שקלים כספי ציבור, זה חמור מאוד מבחינתי.

דוד אמסלם: אנחנו נותנים את זה כחומר למחשבה.

<דדי שמחי: אנחנו בעד, יותר מבעד.

יוליה מלינובסקי: עוד לא קיבלתי תשובה לגבי התקופה של המשרד שזכה במכרז, כמה זמן זה.

יוליה מלינובסקי: מכרז הוא בדרך כלל לשנה, שנתיים, שלוש.

<דדי שמחי: נבדוק ונביא לכם את הנתונים.

דוד אמסלם: אין בעיה, תעבירו את הנתונים.

<אליעזר רוזנבאום: גם במשרדי הממשלה התשתית של דיני עבודה חלשה ביותר.

<אליעזר רוזנבאום: אם אני אקח את המשרד שלנו, אין לנו תשובות.

<אליעזר רוזנבאום: אנחנו נשענים על כל מיני חוות דעת.

דוד אמסלם: נתת לי רעיון של שדרוג.

דוד אמסלם: סוגיית דיני העבודה קשורה לכל עובד, לא משנה אם הוא כבאי, שוטר או שב"ס.

דוד אמסלם: אולי תעשו אצלכם איזו שהיא יחידת מטה כדי שתוכלו גם לסייע להם.

נאוה בוקר: אני מבינה שזה לא היה קיים בשנים הקודמות לקחת משרד עורכי דין חיצוני.

נאוה בוקר: זה קיים מאז שהגיע הנציב לתפקידו?

נאוה בוקר: הנחיצות הייתה כל כך חשובה?

<דדי שמחי: הנחיצות היא קריטית, היא פטאלית.

נאוה בוקר: למה זה לא היה קריטי לפני 5 שנים, לפני 3 או שנתיים?

<דדי שמחי: אני מציע שתפני לדוח מבקר המדינה ממאי 2017, תראי מה הוא כתב, ואני מציע שתפני גם למכתב ששחר איילון כתב בפברואר 2015, תראי מה הוא כתב.

<דדי שמחי: מכיוון שאני לא מסכים לכתוב את הדברים האלה ואני לא מוכן להמשיך בצורה הזאת, אז שכרתי משרד עורכי דין.

<דדי שמחי: דרך אגב.

<דדי שמחי: המליצו לי גדולים וחכמים לעשות את הדבר הזה.

<דדי שמחי: אני כבר אומר לך, המשרד הזה כרגע עשה רבות מאוד לקידום הסכם השלום הזה.

נאוה בוקר: ברור, וגם לפגוע בלוחמי האש.

יוליה מלינובסקי: חברי הוועד יודעים להילחם על עצמם.

נאוה בוקר: בצדק.

יוליה מלינובסקי: שייכנסו טיפה לפרופורציה.

<דדי שמחי: מכיוון שיש לי הסכם שלום עם הוועד, שאני מברך עליו, אני חושב שאנחנו עכשיו בדרך חדשה.

<דדי שמחי: כדי להגיע למקום הזה כנראה היינו צריכים לעבור כברת דרך מאוד מאוד מיוחדת.

<דדי שמחי: הוועדים לא נתונים תחת הגבלות כמו שאני נמצא, לכן שכרתי כזה משרד, הכל על פי הפקודות, הכל על פי החוקים.

<דדי שמחי: לדעתי הוא כבר נתן לי את הדיבידנד שהוא צריך לתת לי.

<דדי שמחי: כנראה שהביאו אותי לתפקיד כי רצו שנעשה כל מיני דברים, ואנחנו עושים, זה כל העניין.

<דדי שמחי: המחיר הוא פר שעה.

<דדי שמחי: אם עכשיו הכל ימשיך להסתדר כמו שזה מסתדר, בעזרת השם, כנראה שהמשרד הזה יישאר מובטל, לא נשלם 600 אלף שקל.

<דדי שמחי: ה-600 אלף שקל זה רק מסגרת.

<דדי שמחי: זה לא עלה לי 600 אלף שקל.

מיקי לוי: אני לא מבין מה רוצים ממנו.

מיקי לוי: טעות אחת שהוא יעשה אם לא יהיה לו יועץ משפטי, יעלה למדינה יותר.

נאוה בוקר: ממש לא.

מיקי לוי: הוא לקח את דוח מבקר המדינה ויישם אותו, מה אתם מדברים.

נאוה בוקר: אנחנו יודעים על מה אנחנו מדברים.

מיקי לוי: אתם לא מבינים.

נאוה בוקר: אנחנו לא מבינים.

נאוה בוקר: מיקי, אתה מבין בענייני משטרה, הכל טוב ויפה.

חמד עמאר: אני רוצה לצאת מה-600 אלף שקל שדובר עליהם עד עכשיו ואני רוצה להיכנס לנושא של שכר.

חמד עמאר: קיבלנו סקירה.

חמד עמאר: אם תוציא את הקטע של הפנסיה הצידה, דובר שם על 56% אחוז שכר.

חמד עמאר: כאן אנחנו מדברים על 70% אחוז שכר מול 27% של קניות וכל ההתעצמות.

חמד עמאר: האם בתכנית החומש שאתה בונה אתה מתכוון לשנות את האחוזים כך שהשכר לא ימשיך להוות 70%?

מיקי לוי: איך הוא יכול?

מיקי לוי: הלוואי.

מיקי לוי: יושב פה האוצר.

מיקי לוי: אם יוסיפו לו עוד 25% הוא יהיה מבסוט.

<דדי שמחי: אפרופו השאלה הקודמת על הנושא הזה, אני חושב שהנושא הזה ייפתר תוך בערך 15,20 שנה.

<דדי שמחי: עם המעבר מהאיגודים לרפורמה יש את כל הנושא של ה-as is, כאשר המשכורות של דור הבט"פ ודור ג' הן אחרות ,

יוליה מלינובסקי: כמה נשארו לך מדור המדבר?

<דדי שמחי: הם דור מצוין, הם לא דור המדבר.

<דדי שמחי: יש לי עוד כ-1,100.

<דדי שמחי: בערך 50% זה דור א' ודור ב'.

חמד עמאר: כמה אחוזים מהשכר מהווה הדור החדש?

<דדי שמחי: אין לי את החלוקה, אבל לא הם הופכים את זה ל-70%.

מיקי לוי: החדשים מרוויחים פחות מהוותיקים.

דוד אמסלם: זאת לא השאלה.

דוד אמסלם: התמהיל זה פונקציה של הארגון.

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר מה יש פה חוץ מהוצאות כלליות וכו'?

דוד אמסלם: בגרוסו מודו, יש כוח אדם, יש ציוד ורכישות.

דוד אמסלם: כשאתה מחבר את שניהם, לפחות אתה מקבל מערך כיבוי.

דוד אמסלם: אותו דבר במשטרה.

דוד אמסלם: אם אנחנו לוקחים שוטרים, מחברים אותם עם ניידות ועם ציוד, יש לנו משטרה.

דוד אמסלם: התמהיל זו פונקציה של התנהלות של הארגון, זאת אומרת, איזה כלים הוא צריך וכו'.

דוד אמסלם: זה פחות חשוב לי, בגלל שבסופו של דבר רוב ההוצאה תמיד תהיה כוח אדם.

דוד אמסלם: הוא יקנה כבאית ב-2 מיליון, והשוטר יקנה ניידת ב-100 אלף.

דוד אמסלם: זה לא חשוב, הוא קונה את הציוד שהוא נדרש.

דוד אמסלם: מה שמפריע לי יותר, וכאן צריכה להיות חשיבה לא רק של הנציב אלא של כל מערך המדינה פה, זה שבעצם לכל הדור, מה שנקרא דור א', כל הוותיקים, יש פערי שכר עצומים אל מול החדשים.

דוד אמסלם: זה בלתי מתקבל על הדעת.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אם כבאי חדש, שלרוב עושה את העבודה הקשה כי הוא החדש – ככה זה בחיים, חדש קודם כל רץ לעשות - מקבל שכר שהוא יחסית נמוך, כשהוותיק יותר מקבל בלי פרופורציות, אז אנחנו נצטרך לתת את הדעת על העניין הזה.

דוד אמסלם: נצטרך לתת את הדעת גם ברמת הבסיס של השכר של הכבאים יחסית למשטרה.

דוד אמסלם: אנחנו לא רוצים רק שוטרים טובים, אנחנו רוצים גם כבאים טובים.

דוד אמסלם: במשטרה, כפי ששמענו כאן, השוטר איך שהוא מתגייס למשטרה מרוויח עם התוספות ועם הכל כמעט 9,000 שקל - אני מדבר על אנשי שטח, לא משרדים, לא פקידים.

דוד אמסלם: אני חושב שזה שכר ראוי, ככה צריך להיות.

דוד אמסלם: אני חושב שכבאי זה לא פחות.

<דני קריבו: השאיפה שלנו כשתיקנו את מה שתיקנו בשכר של השוטר המתחיל הייתה להגיע לכבאי המתחיל.

<דני קריבו: לא דור א' ו-ב', אלא דור ג', מה שקיים היום.

<דני קריבו: רצינו שבסך הכל שוטר, סוהר וכבאי שנכנסים למערכת יקבלו פלוס מינוס אותו דבר.

דוד אמסלם: אז אנחנו רגועים.

חמד עמאר: היושב-ראש התכוון יותר להבדל בשכר בין הוותיקים לחדשים.

נאוה בוקר: אותם כבאים בשני מקומות ובאותה דרגה מקבלים שכר שונה.

נאוה בוקר: זה הזוי.

דוד אמסלם: יש להם איזה 30 הסכמי שכר.

מיקי לוי: הרי אתה יודע, אתה בא מהמוניציפאלי.

מיקי לוי: הרי כל אלה עם השכר הגבוה זה ירושה.

מיקי לוי: הלוואי ויגידו לו מחר: אוקי, תפחית הסכמים קיבוציים.

דוד אמסלם: לא הבנת.

דוד אמסלם: אנחנו מבינים את הבעיה.

דוד אמסלם: אנחנו מנסים כרגע לצמצם את הנזקים.

דוד אמסלם: אני לא אומר כולם אותו דבר – יש את ה-as is - כי אחרת הכיבוי לא מתכנס.

דוד אמסלם: זה כפוף לכך שזה מורכב מאוד, זו בעיה.

דוד אמסלם: תחשוב על מה שנאוה אמרה.

דוד אמסלם: נניח שבמשטרה היינו עושים כך שמפקד תחנה בלוד מרוויח באותו גודל של תחנה, באותו הכל שונה ממפקד תחנה ברמלה.

דוד אמסלם: תשאל את עצמך למה.

דוד אמסלם: כפוף לאילוץ הזה צריך להביא איזה שהוא מכנה משותף יותר - -

מיקי לוי: הנציב ישמח.

דוד אמסלם: סתם מעניין אותי משהו שאני מפנה גם אל לאוצר.

דוד אמסלם: בדיון הקודם התייחסתי לנושא המזון.

דוד אמסלם: שאלתי את מפכ"ל המשטרה למה הם צריכים במטה הארצי לקבל אוכל.

דוד אמסלם: אנחנו נעשה על זה דיון נפרד.

דוד אמסלם: כבאי הרי עובד במשמרות.

דוד אמסלם: איך הוא אוכל?

דוד אמסלם: הוא מביא מהבית ל-24 שעות?

דוד אמסלם: לא נראה לכם סביר שהוא צריך לקבל לפני כל האחרים?

יוליה מלינובסקי: יש לו מטבח שם.

דוד אמסלם: אני שואל כתפישה, כתפישה תפעולית, עזוב עכשיו כמה עולה, לא עולה.

דוד אמסלם: כבאי בא למשמרת.

דוד אמסלם: אם אחרי זה הוא צריך ללכת לקנות בסופר ולהכין לעצמו צהריים, כשהוא ישן שם 24 שעות - - הוא לא הולך אחרי המשמרת הביתה, הוא נמצא במקום מ-07:00 עד 07:00 למחרת.

יוליה מלינובסקי: יש להם מנגלים בחוץ, גם את זה ראיתי.

דוד אמסלם: האם לא נכון לתת לכבאים מזון כמו במשטרה ובשב"ס?

<קריאה: אני חושב שלא נכון להסתכל על רכיב אחד ספציפי.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: דרך אגב, המזון במשטרה ובצבא שניתן זו שאלה מבצעית, זו לא שאלה של כסף.

דוד אמסלם: אתה לא מצפה שהחייל יעזוב את העמדה, ירוץ לקנות פלאפל ויחזור.

דוד אמסלם: זה הראש.

דוד אמסלם: כשהמשטרה באה, גלגלנו את זה שם וגם בשב"ס.

דוד אמסלם: למה אתה לא חושב שזה נכון?

דוד אמסלם: עזוב עכשיו כסף.

דוד אמסלם: נשמע לי מאוד סביר שאם כבאי בא מהבוקר עד למחרת הבוקר הבא, לא צריך להגיד לו - - הרי מישהו הולך, קונה ובא, כי אין ברירה, צריך לאכול משהו.

דוד אמסלם: אני חושב שאתם צריכים לשבת איתם על הדבר הזה.

<דדי שמחי: אני חייב לכם תשובה לגבי השאלה לפני כן.

<דדי שמחי: משרד עורכי הדין זה לשנתיים, כשבשנתיים התקרה היא 300 אלף.

דוד אמסלם: זה הסכם המסגרת?

<דדי שמחי: זה הסכם המסגרת.

יוליה מלינובסקי: יש אופציה להארכה?

<דדי שמחי: יש אופציה לעוד שנה.

יוליה מלינובסקי: דיברת על הדרכה לציבור.

יוליה מלינובסקי: האם רשות הכבאות פועלת בכל הכיוונים האלה גם להדרכת הציבור שהוא לא דובר עברית?

יוליה מלינובסקי: כפי שידוע לך, יש 2 מיליון איש שהם לא דוברי עברית.

יוליה מלינובסקי: איך אתם רואים את המערכה הזאת כדי להנגיש מידע לכלל הציבור במדינת ישראל באמצעים מתאימים?

יוליה מלינובסקי: הכוונה שאם אנחנו מדברים, למשל, ביוצאי אתיופיה, שלא תפרסמו את זה ברוסית.

יוליה מלינובסקי: האם אתם נותנים את הדעת כך שכל הציבור יהיה חשוף למידע החיוני הזה מבחינת זה שהדגש לא יהיה רק באינטרנט?

יוליה מלינובסקי: יש לנו ציבור מאוד רחב, שזה המבוגרים וקבוצות מסוימות, שהאינטרנט לא נגיש להם.

יוליה מלינובסקי: על זה אני רוצה לשמוע את דעתכם.

יוליה מלינובסקי: דבר נוסף, התקבל בכנסת חוק העדפה מתקנת לגבי חרדים ועולים.

יוליה מלינובסקי: האם במכרזים החדשים שלכם אתם משלבים כבר את העדפה הזאת לעולים חדשים ולחרדים?

יוליה מלינובסקי: יהיו לך כבאים חרדים.

<דדי שמחי: יש לי כבר.

<דדי שמחי: לגבי הדרכה לציבור, אנחנו פועלים על פי הפקודות של המדינה, כלומר, גם בקמפיין שיצאנו איתו, יצאנו בכל הרשתות גם באמהרית, גם ברוסית.

<דדי שמחי: לפ"ם עושה את כל הדבר הזה בצורה - -

יוליה מלינובסקי: אתם משרטטים, לפ"ם מתאים.

יוליה מלינובסקי: האם אתם בכלל לוקחים את זה בחשבון כשאתם עושים קמפיין?

יוליה מלינובסקי: כשאתה בא ללפ"ם, אתה אומר לו: אני מתכוון - -

<דדי שמחי: כשאנחנו באים לקמפיין, לפ"ם אומר לנו: תקשיבו, זאת התפלגות האוכלוסייה, זאת התפלגות המדיה, אנחנו ממליצים לכם ללכת בחלוקה הזאת והזאת, גם לפי שעות.

<דדי שמחי: הכל מסודר.

יוליה מלינובסקי: אתה לוקח את זה בחשבון כשאתה מטפל בנושא הזה?

<דדי שמחי: ברור.

יוליה מלינובסקי: נורא חשוב להתאים את ההסברה של המדינה לכלל הציבור כך שזה יהיה נגיש גם לערבים, גם לדוברי רוסית, גם לדוברי צרפתית.

יוליה מלינובסקי: נתניה זה המעוז של הצרפתים.

יוליה מלינובסקי: שם כנראה צריך להתאים את זה לאוכלוסייה הזאת.

יוליה מלינובסקי: זו הכוונה.

<דדי שמחי: התשובה היא כן.

<דדי שמחי: לגבי התשובה השנייה, אז כן, אנחנו תחת התקש"יר פועלים על פי כל הנהלים וההנחיות לגבי העדפה מתקנת.

<דדי שמחי: אני נתתי הנחיה שאני מבקש להגדיל את מספר הכבאים הלא יהודים, את המוסלמים בכבאות.

חמד עמאר: זו הבעיה שאני נתקל בה אצל כולם, גם במשטרה, גם בשירות בתי הסוהר, גם בכבאות.

חמד עמאר: אותו צעיר דרוזי שעושה את הצבא, כשהוא מגיע לשם, אומרים לו: יש עכשיו העדפה למוסלמים, תשב בצד, תלך הביתה.

חמד עמאר: הוא עשה 3 שנים, עכשיו הוא צריך ללכת הביתה.

חמד עמאר: החוק מדבר על העדפת דרוזים גם בכבאות.

חמד עמאר: את הדרוזים שמים בצד.

חמד עמאר: זה קורה גם במשטרה.

חמד עמאר: תבדוק בשנה וחצי האחרונות.

חמד עמאר: מאז המדיניות החדשה לגייס מוסלמים, אם דרוזי מגיע ורק שומעים שהוא דרוזי, אז אומרים לו: לך הביתה.

חמד עמאר: לא מכניסים אותו למבחנים.

חמד עמאר: עכשיו אני שומע את זה גם בכבאות.

חמד עמאר: זה מזעזע.

חמד עמאר: אתה יכול להיות קצין, אתה יכול להיות הכל - -

יואל חסון: הנציב גם אמר שכל כבאי חייב בגרות.

יואל חסון: זאת אומרת, אם אין בגרות, זה תנאי שאי אפשר להיכנס.

יואל חסון: זאת אומרת, יש מראש קהל שלו.

יואל חסון: אני אשמח לשמוע – הייתה לי שיחת טלפון איתך - אם בנושא הבגרות קיבלת עמדה אחרת.

מיקי לוי: הוא רוצה להעלות את הרמה שלהם.

יואל חסון: בגרות לא קובעת בהכרח עליית רמה.

דוד אמסלם: קודם כל לגבי מה שאמרת, חמד, אני מבקש, אם זה קשור למשטרה, נקרא להם, זה מאוד מעניין אותי.

חמד עמאר: זה מאוד חשוב.

חמד עמאר: אני גם בדקתי את זה.

דוד אמסלם: אני בכלל חושב שאם הוא בוגר צה"ל זה אמור לתת לו איזה שהוא benefit.

חמד עמאר: לא במשרד לביטחון פנים.

דוד אמסלם: בוודאי בכל המגזרים.

דוד אמסלם: אני אזמן את מי שממונה על המשטרה כדי שנברר.

יוליה מלינובסקי: מה עם עולים חדשים?

דוד אמסלם: לגבי הבגרות, הם כבר שינוי את זה טיפה פה, ראיתי, אבל בגדול אני אתן לך את התשובה.

<דדי שמחי: אני אומר לך, מצבם של בני העדה הדרוזית בכבאות הוא יותר טוב מטוב.

<דדי שמחי: אם אתה רוצה, אני אתן לך את המספרים, את ההבדל בין זה לזה.

חמד עמאר: אני מדבר על השינוי בשנים האחרונות.

חמד עמאר: גם במשטרה, גם בשירות בתי הסוהר אומרים לך: קודם כל אנחנו רוצים להכניס את המוסלמי שלא עשה צבא.

חמד עמאר: זאת המדיניות החדשה.

חמד עמאר: אתה התחלת מזה גם.

<דדי שמחי: מתוך 200 כבאים שאינם יהודים בכבאות, 130 הם דרוזים, כל השאר הם - -

חמד עמאר: אז הוא היה חייב בשירות צבאי.

חמד עמאר: היום אתה הורדתם את הנושא של השירות הצבאי ועשיית צבא.

<דדי שמחי: תן לי רגע לסגור את הנושא של הבגרות ואת הנושא של הדרוזים.

<דדי שמחי: אין לי בעיה עם הדרוזים.

<דדי שמחי: אל תייצר בעיה כשאין בעיה.

<דדי שמחי: אני אומר לך, אין בעיה, הכל בסדר.

דוד אמסלם: חמד שואל אם כתנאי לגיוס לכבאות לא נדרש להיות בצה"ל.

<דדי שמחי: לא.

דוד אמסלם: למה לדעתך לא?

<דדי שמחי: יש תקשי"ר, יש חוקים.

<דדי שמחי: אני לא מוגדר כארגון בטחוני.

דוד אמסלם: למה?

<דדי שמחי: שאלה טובה.

<דדי שמחי: אני עכשיו אם תגיד לי איפה לחתום, אני חותם.

דוד אמסלם: האם לדעתך צריכה להיות עדיפות לבוגר צה"ל?

<דדי שמחי: אני חושב שהכבאות צריכה להיות ארגון ביטחוני, אני חושב שהכבאות צריכה לגייס מכל המגזרים.

<דדי שמחי: אני חושב שצריך למצוא את השיטה איך גם לתת עדיפות לבוגרי צה"ל ולבוגרי שירות קרבי.

מיקי לוי: האוצר מתנגד.

נאוה בוקר: נציבות שירות המדינה קובעת את זה.

<דדי שמחי: בניגוד לכל המקומות האחרים, אני עובד במשמרות, אני חייב שהכבאים יהיו בני המקום.

<דדי שמחי: באום אל-פחם, בירכא ובמקומות כאלה אני צריך את בני המקום.

דוד אמסלם: אנחנו לא מדברים על זה, על אם יש אילוץ כזה ואחר.

דוד אמסלם: אני באופן אישי חושב שלכל עובד במדינת ישראל יש עדיפות אם הוא שירת בצה"ל, בלי קשר לסוג המוצא שלו, העדה שלו.

דוד אמסלם: בוודאי שאם יש לך ישוב ערבי, לא תביא עכשיו עובדים מירושלים.

<דדי שמחי: כך אנחנו פועלים.

<מתן ארז: שני דברים.

<מתן ארז: אחד, לגבי הייעוץ המשפטי.

<מתן ארז: אני חושב שלפעמים להיעזר במשרדים שמתעסקים בנושאים ספציפיים יכול דווקא להביא לחיסכון כספי, במקום להביא תקן.

דוד אמסלם: פה מדובר על משהו שלא נגמר.

דוד אמסלם: הרי יחסי עבודה עם עובדים זה דבר שלא נגמר אף פעם.

<מתן ארז: נכון, אבל לעיתים כשמגיעים לסוגיות קצה זה גם יכול לחסוך.

<מתן ארז: הטענה פה שאומרת שזה בהכרח בזבוז, אני לאו דווקא מקבל אותה.

דוד אמסלם: תראה, כשמרכיב כוח האדם בתקציב הוא כמעט 80%, אני מבין שזה בעצם מרכז הארגון.

דוד אמסלם: כשאני לוקח משהו חיצוני, שזה לא יושב בליבת העשייה שלי - - ברגע שזה ליבת העשייה שלי, אני בוודאי מתאים את עצמי, זה ברור.

<מתן ארז: הנושא השני, לגבי תנאי השכר.

<מתן ארז: אני חושב שאפשר לראות מקומות שבהם תנאי השכר הם נמוכים ולכן גם הביקוש לבוא לעבוד הוא נמוך.

<מתן ארז: דווקא אנחנו יכולים לראות, ואני מאוד שמח לראות את זה, שעל מכרז של 140 כבאים, אם אני לא טועה, מתמודדים אלפים רבים.

<מתן ארז: זה כנראה אומר שהמצב הוא לא רע.

דוד אמסלם: כך אתה מודד את העניין?

<מתן ארז: זה פרמטר אחד מתוך כמה.

<מתן ארז: כן.

דוד אמסלם: אנחנו לא מדברים על כמה.

דוד אמסלם: דרך אגב, היום במדינת ישראל יש כל מיני תפקידים שאנשים רוצים לבוא אליהם, כאשר לא בהכרח השכר שם הוא כל כך גבוה.

<מתן ארז: אני אומר שזה לא הפרמטר היחיד, אבל כמות כזאת - -

דוד אמסלם: השכר צריך להיות הוגן.

דוד אמסלם: לא דיברתי כאן על השכר האבסולוטי בכלל.

דוד אמסלם: לא שאלתי אם הם מרוויחים שכר הולם, אני רק אמרתי שהדיפרנציאציה היא הבעיה.

דוד אמסלם: תיקח עובד ותגיד לו: תשמע, אתה עכשיו מרוויח 5,000, ממחר אתה מרוויח 15 אלף.

דוד אמסלם: זו אחלה משכורת.

דוד אמסלם: אם אתה רק תגיד לו: זה שלידך שעובד בדיוק כמוך מקבל 15 אלף 200, הבן אדם ישתגע.

דוד אמסלם: אם תיתן לשניהם 6,000, הם רגועים.

דוד אמסלם: הקטע היחסי מניע הרבה רגשות בין עובדים, כי הוא שואל את עצמו למה אני ככה והוא ככה.

<מתן ארז: אבל הרבה פעמים כשיש שינויים ארגוניים, ואני זוכר את הסיפורים שלך מעיריית ירושלים בנושא - -

דוד אמסלם: מתן, אנחנו מודעים לזה.

דוד אמסלם: גם דיברנו על זה בהיבט הקודם של אותו נושא שאני כועס עליכם.

דוד אמסלם: בגדול, אנחנו מחויבים לעשות מאמץ ללכת ולצמצם.

דוד אמסלם: לא אמרתי לבטל.

דוד אמסלם: במציאות הזאת אמרתי שאנחנו צריכים להקדיש מחשבה איך אנחנו כרגע מצמצמים את זה, גם אם זה יעלה לנו כמה לירות מהכיס.

דוד אמסלם: התחושה של אנשים מאוד חשובה.

דוד אמסלם: אני לא מדבר כרגע על להוריד מלמעלה.

דוד אמסלם: אני מניח שזה להעלות מלמטה יותר.

<אליעזר רוזנבאום: כמה נקודות.

<אליעזר רוזנבאום: אל"ף – חבר הכנסת חמד יצא - אין מצב שאנחנו מתעדפים גורם איקס או גורם אחר.

<אליעזר רוזנבאום: מי שעובר את המבחנים - - היה שם את הנושא של הבגרויות.

<אליעזר רוזנבאום: הנושא הזה נפתר.

דוד אמסלם: אני אגיד לך משהו.

דוד אמסלם: אני מתחבר למה שיואל אמר.

דוד אמסלם: בכל תפקיד ההשכלה לפעמים תורמת, לפעמים ההשכלה גורעת.

דוד אמסלם: אני אתן דוגמה.

דוד אמסלם: אם ניקח פרופסורים וניתן להם לתקן כבישים, סביר להניח שבגלל שהם פרופסורים הם יתקנו את הכבישים פחות טוב.

דוד אמסלם: אתה צריך להתאים.

דוד אמסלם: אני חושב שכבאי טוב זה לא כבאי שיש לו תואר שלישי.

דוד אמסלם: דרך אגב, אם יהיה לו תואר שלישי, הוא ירצה להיות מפקד הכיבוי, למה שיכבה, למה שירוץ לשריפה, למה שימשוך.

דוד אמסלם: גם כשאתה בונה ארגון, אתה בונה אותו באיזו שהיא הדרגתיות.

דוד אמסלם: אתה אומר, תשמע, אני צריך 15% מפקדים ו-85% עובדים.

דוד אמסלם: איך אמרתי בעירייה פעם?

דוד אמסלם: מרוב מנהלים לא יהיה מי שיעבוד.

דוד אמסלם: גם הפוטנציאל של ה-15% מייצר לך 3% בצמרת.

דוד אמסלם: יש ביניהם מין תחרות, כי כל אחד רוצה להיות קצין וכו'.

דוד אמסלם: תאר לעצמך ש-100% מהארגון רוצה, אז יש בעיה, המבנה הוא לא נכון.

דוד אמסלם: זה כמו בצבא - אתה לא בונה חבילה כזאת של עתודת קצונה, או עושה כמעט את כל הצבא ככה, כי אחרת אתה מפספס את האירוע.

דוד אמסלם: תזכור, בן אדם שחושב שיש לו פוטנציאל ובאופן מעשי יש לו והוא לא מתקדם, הוא נהיה ממורמר.

דוד אמסלם: עכשיו, אחד שיודע שזו הדרגה שלו, עושה את העבודה.

דוד אמסלם: לא בהכרח זה נכון לקשור השכלה תמיד למקצוע.

דוד אמסלם: במקרה דנן בוודאי ובוודאי.

דוד אמסלם: אני לא הייתי מביא את כולם עם תעודות בגרות או תואר ראשון, אחרת מה הייתי עושה איתם בעוד 5 או 6 שנים, כל אחד שם היה רוצה להתקדם, היה דופק לי בדלת: תשמע, אני רוצה להיות זה, אני רוצה להיות זה.

דוד אמסלם: אתה בונה את המערך יותר הגיוני.

דוד אמסלם: אני משאיר את זה לך.

<אליעזר רוזנבאום: בשביל זה עשו את התיקון.

מיקי לוי: אני לא מבין, אם הנציב רוצה להעלות את רמת האנשים בארגון שלו, זה דבר מבורך.

דוד אמסלם: אני אסביר.

דוד אמסלם: יש עוד אנשים שיש לנו עניין שייכנסו למערך הכבאות.

דוד אמסלם: מדובר באנשים טובים, הם יכולים להיות אחלה כבאים שבעולם.

דוד אמסלם: בחור שסיים 12 שנות לימוד ולא עשה בגרות במתמטיקה יכול להיות אחלה כבאי, למה לא.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני אספר לך שרוב הכבאים היום, אם תבדוק אותם, אני לא בטוח שכשהם התגייסו לכבאות הייתה להם תעודת בגרות.

דוד אמסלם: הם אחלה כבאים, דרך אגב, אבל זה לא הנושא, אני לא הולך לפתוח על זה דיון.

דוד אמסלם: לא בשביל זה עשיתי את הוועדה עכשיו.

<דדי שמחי: שני דברים אני אגיד לך.

<דדי שמחי: הדבר הראשון, הנושא מאחורינו, הוא כבר נסגר.

<דדי שמחי: אני רק רוצה להגיד לך דבר כזה: בגרות זו לא תכונה מולדת.

<דדי שמחי: הבעיה שהצבא מקבע אותנו.

<דדי שמחי: מה הכוונה?

<דדי שמחי: אני אסביר לך את זה בקצרה.

<דדי שמחי: אם אנחנו חושבים על הצבא, אז שילד שמגיע לגיל 18, סיים י"ב ואין לו בגרות מתגייס לצבא.

דוד אמסלם: הוא יכול להיות רמטכ"ל, דרך אגב.

<דדי שמחי: לא משנה.

<דדי שמחי: אני משהו אחר.

<דדי שמחי: אני מגייס אנשים בני 30,31.

דוד אמסלם: זה השאיפה שלך, לגייס את הגיל הזה?

<דדי שמחי: לא.

דוד אמסלם: אני חושב שאתה מכוון לגיל 22,23.

<דדי שמחי: זה לא עובד ככה.

<דדי שמחי: אתה רוצה להיות כבאי?

<דדי שמחי: שום בעיה, בוא תפגין דמי רצינות.

<דדי שמחי: לא סיימת בכיתה י"ב בגרות?

<דדי שמחי: שום בעיה, תלמד לבגרות, תבוא תהיה כבאי.

<דדי שמחי: אם זה מקצוע כל כך חשוב ש-5,000 רוצים לבוא להיות, אז תשלים בגרות.

<דדי שמחי: אם היית רוצה להיות עכשיו עובד סוציאלי, לא כבאי, היית לומד, עושה פסיכומטרי וכו'.

<דדי שמחי: עזוב, אני אחרי הסכם שלום, תן לי לרוץ קדימה.

דוד אמסלם: זה לא קשור, זה לא הדיון.

דוד אמסלם: אני לא מסכים איתך על זה, כי אם זאת הדרך, אז בוא נתווה אותם לתואר שלישי, ואז אתה תקבל גם פחות והכל יהיה בסדר.

דוד אמסלם: השאלה איפה אתה חותך את העניין.

דוד אמסלם: אני חותך אותו ברמה אחת פחות ממך, בגלל שאני חושב ששם זה נכון.

דוד אמסלם: השאלה היא כזו: האם הכבאי הזה יהיה כבאי יותר טוב אם תהיה לו תעודת בגרות.

דוד אמסלם: לדעתי לא.

<אליעזר רוזנבאום: רק עוד שתי נקודות.

<אליעזר רוזנבאום: לגבי התר"ש.

<אליעזר רוזנבאום: אל"ף, העשייה הוצגה כאן.

<אליעזר רוזנבאום: התר"ש הוכיח את הסדר ואת ההתקדמות.

<אליעזר רוזנבאום: אני חושב שמערך הכבאות התקדם בשנים האחרונות בצורה מאוד משמעותית.

<אליעזר רוזנבאום: אנחנו נבנה את התר"ש, מה שהנציב הציג, לטווח הבינוני והארוך יותר, כי בסוף זה עושה סדר.

<אליעזר רוזנבאום: יש תכנית סדורה איך מתקדמים בנושא הזה.

<אליעזר רוזנבאום: לגבי חיזוק המטה.

<אליעזר רוזנבאום: אם ראית את המספרים, אז הפירמידה נכונה, כלומר, חיזקנו את השטח, המטה מצומצם.

<אליעזר רוזנבאום: אנחנו בשלב שאנחנו צריכים לחזק את המטה לרציפות התפקודית, למוכנות למצבי החירום, לכן פה אנחנו עושים עכשיו את התיקון.

<אליעזר רוזנבאום: לא מתפרעים, אבל עושים את התיקונים ואת ההשלמות כדי שבאמת המטה יהיה שם.

דוד אמסלם: אליעזר, אני לא בונה את המבנה הארגוני, אבל אני מאמין במטה מאוד מצומצם בשטח גדול, אחרת לא עשינו הרבה.

נאוה בוקר: המטה בכלל לא היה במצגת.

<אליעזר רוזנבאום: עדיין הוא מצומצם, אבל יש - -

נאוה בוקר: מה הסיבה שזה לא הוצג במצגת?

נאוה בוקר: 300 תקנים לא כותבים במצגת?

<דדי שמחי: הצגתי, אבל הוא אמר לי - תעביר את השקף.

נאוה בוקר: תקציב כולל גם מטה.

<דדי שמחי: המטה בתקציב.

דוד אמסלם: חבר'ה, לא חוזרים למצגת.

<אוריאן ממן: אנחנו גילינו שבגיוסים בתחילת 2016, מתוך כל אלה שעברו את תנאי הסף, בסופו של דבר רק 3% עברו את כל תהליך המיון עד תחילת הקורס.

<אוריאן ממן: השאלה אם עשיתם משהו כדי לבדוק איך לשפר את המיון הזה.

<אוריאן ממן: מתוך 7,812 אנשים שהגישו מועמדות ועברו תנאי סף, בסוף רק 244 עברו והתחילו את קורס ההכשרה.

<אוריאן ממן: זה 3%.

<דני קריבו: היה צורך לגייס מאתים ומשהו אנשים.

<דני קריבו: לקחו את המאתיים ומשהו הטובים ביותר שהגיעו לקצה.

דוד אמסלם: זה הצורך שלהם.

<אוריאן ממן: השאלה אם זה בגלל הצורך וזה לא בגלל - -

<דני קריבו: זה התקנים שהיו.

דוד אמסלם: הם היו צריכים לגייס את התקנים, מה שהעלית.

<עמיחי דוד: יש התאמה ממוקדת שעושים במשטרה.

<עמיחי דוד: היו פרסומים בעיתונים שדורשים שוטרים שהם אפילו עם 10 שנות לימוד, כי כל השוטרים עם הבגרויות לא רוצים להגיע לאזור ירושלים להיות שומרים או להסתובב בעיר העתיקה.

<עמיחי דוד: מגייסים היום עם 10 שנות לימוד.

דוד אמסלם: טוב, רבותיי, תודה רבה לכולם.

דוד אמסלם: אני מודה לנציב ולכל החבר'ה, באמת מצגת יפה.

דוד אמסלם: אני מאחל לכם בהצלחה.

דוד אמסלם: אנחנו לרשותכם.