ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 601, 2017-11-07 11:00

איתן כבל: שלום לכולם, אני שמח לפתוח את הישיבה השנייה של ועדת הכלכלה – תקנות מחלות בעלי חיים (דיג), התשע"ז-2017.

איתן כבל: אני רוצה רק להזכיר תזכורת קטנה, אבל חשובה, שהדיון הקודם התקיים ב-18 ביולי 2016.

איתן כבל: ניהל אותו אז חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

איתן כבל: לצערי אני אומר את זה, למרות התראות ותזכורות למשרד החקלאות, חלפה שנה ורק עכשיו אנחנו מתכנסים כאן כדי לדון בתקנות, שבהגדרה שלכם הן תקנות חשובות מאוד מאוד.

איתן כבל: זאת נקודה אחת.

איתן כבל: אנחנו תיכף ניכנס פנימה, ואני מקווה שאיכשהו הצלחתם לסגור את הפערים במקסימום.

איתן כבל: מה שלא, נצטרך להכריע כמובן פה.

איתן כבל: אני רוצה לומר לך פופו ולשאר החברים הדייגים, לאלה שפה ולאלה שלא פה.

איתן כבל: נכון שאנחנו ועדת הכלכלה יוצאים מגדרנו ונכנסים לכל ענין ולכל נושא.

איתן כבל: אני רוצה להבהיר, אנחנו לא מחליפים ממשלה.

איתן כבל: זה שיושב ראש הוועדה איתן כבל, שזה עבדכם – ואני לא רוצה לדבר על עצמי בגוף שלישי – מתרוצץ ממשרד למשרד כמו שר וגובה ומביא תקציבים ועושה את כל הדברים האלה, אני לא מתכוון שזה יהפוך אותי אחר כך לאותו גורם שזורקים אליו את החצים.

איתן כבל: זה שאני יוצא מגדרי ועושה יותר ממה שנדרש, לא יהפוך אותי לבעיה.

איתן כבל: זה כמו שאתה נכנס לבנק ואתה צועק על הטלר, למה הבנק לא נתן לך.

איתן כבל: פה אני יוצא מגדרי, ובין היתר ההתחייבות שלי אליכם לעשות הכול כדי שעבור התקופה שאתם מושבתים יהיה לכם פיצוי, אני עמל עליה, ואני מקווה שבעזרת השם הגעתי לסוף הדרך ואנחנו ניתן פיצוי לתקופה שאתם תהיו מושבתים מעבודה.

איתן כבל: אני מאוד מקווה שאני כבר בקצה.

איתן כבל: הודעתי את זה גם למשרד החקלאות, שזה תפקידו דרך אגב, אתה יודע את זה אדוני.

איתן כבל: זה תפקידו של השר שלך, של המנכ"ל שלך, לא שלי.

<פואד נסאר: זה חלק מהעניין.

איתן כבל: אני אומר לך את זה בחברות.

איתן כבל: למען הגילוי הנאות, זה לא סוד, אתה ואני חברים קרובים הרבה מאוד שנים, אלה לא מילים באוויר.

איתן כבל: אני עושה את זה לשם העניין, לא רק בגלל החברות בינינו, כי אני חושב שאין לזה אח ורע, שיש מערכת כלכלית כזו או אחרת, שמשביתים אותה כל פעם לשלושה חודשים ואין לה שום מענה.

איתן כבל: אני אומר את זה בצורה ברורה, ואמרתי את זה לאורך כל הדרך.

איתן כבל: בואו ניכנס לעניין.

איתן כבל: ברשותכם, כדי שאני אכנס בצורה יותר משמעותית לעניין, אני יודע במה דברים אמורים, משרד הבריאות נמצא כאן, פרופ' גרוטו שלח לנו גם התייחסות, כך אני יודע.

איתן כבל: הכול בסדר.

איתן כבל: אני רוצה שמשרד החקלאות שהניח כאן את התקנות, יאמר לי בשני משפטים את העניין הזה, ואני לא רוצה שייכנס לכל התהליך, אלא רק יגיד לי איפה נקודות המחלוקת.

איתן כבל: על זה אני רוצה שאנחנו ננסה לתת את המענה כדי לצלול פנימה לתוך הדברים.

<אודליה אסולין דגני: כמו שציינת, היינו כאן פעמיים, גם ב-2014, גם ב-2016.

<אודליה אסולין דגני: היו הרבה מחלוקות עם הדייגים לגבי הדרישות שמופיעות לגבי כלי השיט.

<אודליה אסולין דגני: עשינו כברת דרך מאוד ארוכה מולם, פתרנו – הייתי אומרת – את כל הסוגיות, למיטב ידיעתי, והגענו לכאן אחרי שגם היו מפגשים פוריים בין הגורמים המקצועיים לבין הדייגים.

<אודליה אסולין דגני: בנוסף לזה, ישבנו עם משרד הבריאות לגבי הנוסח החדש.

<אודליה אסולין דגני: יש עדיין נקודת מחלוקת לגבי החיבור בין התקנות האלה לבין חוק המזון שעבר.

איתן כבל: מה הכותרת של החוק?

איתן כבל: אדוני הממונה על הדיג, אני לא אומר את זה מהמקום של עורכי הדין, בסוף לא עורכי הדין מביאים את התקנות.

איתן כבל: הם מביאים את זה כדי לממש צורך שמתקיים בענף הדיג.

איתן כבל: תן לי בשני משפטים את הכותרת של התקנות האלה.

איתן כבל: אחר כך אני רוצה את הכותרת ממשרד הבריאות, ואז אני אשוב אליך למחלוקות המשפטיות המתקיימות.

<ניר פרוימן: אדוני היושב ראש, ברשותך, התקנות בהובלת השירותים הווטרינריים במשרד החקלאות.

<ניר פרוימן: נמצא כאן ד"ר סרג'יו דולב, שהוא מבחינה מקצועית זה שהוביל את הדברים.

<ניר פרוימן: אני חושב שהוא זה שייתן את המענה.

<סרג'יו דולב: אני רופא ראשי לפיקוח על מוצרים מן החי בשירותים הווטרינריים.

<סרג'יו דולב: עיקר התקנות עוסקות בשני דברים עיקריים: אחד – נושא של בטיחות מזון של הדגים שאוספים אותם מהים לספינות, והשני – והכרזה של אזורים מזוהמים.

איתן כבל: משרד הבריאות, ברשותכם, איך אתם מתכתבים עם התקנות?

<יוני ינון: למעשה, זה הוגדר, ואנחנו מסכימים עם ההגדרה.

<יוני ינון: החוק הזה דן למעשה בהכרזה על אזורים.

איתן כבל: ברשותך, אל תחזור על זה, יש לכם בעיות מיוחדות?

<יוני ינון: מרביתן של התקנות, כמעט כולן, אין לנו איתן בעיה.

<יוני ינון: אם אני אדגיש כרגע את הבעייתיות, יש לנו שתי נקודות עיקריות: האחת, דנה בנושא של הכרזה על אזור, גורם מוסמך.

איתן כבל: מי הגורם המוסמך.

<יוני ינון: מוגדר גורם מוסמך, אחד הגורמים המוסמכים הוא מנכ"ל משרד הבריאות או מי שהסמיכו.

איתן כבל: אל תיכנס לזה, תן לי רק את הכותרת.

<יוני ינון: זאת נקודה ראשונה.

<יוני ינון: נקודה שנייה, אופן העברת שלל הדיג והסדרתו.

איתן כבל: בסדר, אנחנו מבינים את העניין.

איתן כבל: קודם כל אני מנסה להבין את אלה שהגישו.

<יעקב פדידה: אני יכול לקצר, כי אנחנו מעוניינים ברגולטור אחד, שזה משרד החקלאות, לא 10.

איתן כבל: ברשותכם, זה חלק מהעניין, תיכף נראה את הדברים.

איתן כבל: המגישים הם המדינה, בוא נשמע קודם כל איך המדינה רואה את זה, ואחר כך אתן לחברת הכנסת נאוה בוקר להתייחס ונשמע כמה הערות מצדכם ונראה איך אנחנו מתקדמים.

איתן כבל: גברתי, אמרי לי מנקודת המבט שלכם, מה לדעתכם נקודות המחלוקת, מלבד השתיים שהציג משרד הבריאות במערכת היחסים הפנימית ביניכם, בין משרדי הממשלה, מעבר לאמירה לגבי כמה רגולטורים יהיו אחראים על התקנות האלה?

איתן כבל: האם יש בעיות נוספות שאת רואה במערכת היחסים אל מול הדייגים?

<אודליה אסולין דגני: לא, כפי שאמרתי, למיטב ידיעתי פתרנו את כולם.

<אודליה אסולין דגני: הגענו לכאן היום אחרי ישיבות.

<אודליה אסולין דגני: אני רוצה לציין שהתקנות האלה, למעשה, יחליפו צו חירום, צו ההגנה (טיפול בדגים) משנת 56' שנמצא במסגרת ביטול של חקיקת חירום בוועדת הכנסת, ולמעשה, הצו הזה כלל בתוכו פעולות הן בכלי הדייג, בספינת הדייג, והן פעולות שהן לאחר הדייג, בשיווק, ובמסגרת חלוקת הסמכויות בין המשרדים והחקיקה הווטרינרית החדשה וחוק המזון, למעשה שני המשרדים מבקשים לטיפול בסוגיות האלה, ומה שקשור למשרד החקלאות זה למעשה השלב של הדייג, הפיקוח על הדייג עצמו ועל שלל הדייג שנמצא בספינה ועד שהוא מגיע לנמל; השלב של השיווק שלו מהנמל החוצה, זה בעצם שלב שכבר חל עליו חוק המזון וכל התקנות של משרד הבריאות.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אתה מייצג את הדייגים בישראל, אני מבין שגם במשא ומתן.

איתן כבל: יש כאן מכמורתנים נציגים?

<פואד נסאר: לא, המכמורתנים גם - - -

איתן כבל: אין להם הובלה, אין להם דגים?

<פואד נסאר: יש להם בתקנות.

<פואד נסאר: בפעם שעברה העברנו וסוכם לגבי הטרולים, זה משהו אחר, זאת הובלה אחרת.

נאוה בוקר: אני חושבת שאנחנו רואים גם בתחומים אחרים, כשהרגולציה מחולקת לכמה גורמים, שיש המון סחבת ובירוקרטיה, והרי משרד החקלאות מעוניין לקחת את האחריות אליו, מציע את התקנות.

נאוה בוקר: צריך לתת לו להיות הרגולטור הבלעדי.

נאוה בוקר: אנחנו יודעים גם מה קורה במשרד הבריאות, כמה סחבת, כמה תהליכים.

איתן כבל: במשרד החקלאות הכול טס.

איתן כבל: ..

איתן כבל: אגף הטייס שם...

<יעקב פדידה: הבעיה שאנחנו נסבול, אם נתחיל לחלק את עצמנו.

נאוה בוקר: הרי אנחנו יודעים שמי שיסבול בסופו של דבר זה הדייגים.

<יעקב פדידה: אנחנו הנפגעים הראשונים, ברגע שיש עוד אנשים.

נאוה בוקר: לא צריך להגיע לדיון רביעי, הם כבר היו פה כמה דיונים.

נאוה בוקר: בואו נוותר להם.

איתן כבל: הרי המדינה מדברת על הקטנת רגולציה והיא מייצרת פה עודף רגולציה.

איתן כבל: בוא נראה אם אנחנו בכלל מצליחים להתמודד עם העניין הזה.

איתן כבל: אני מבין לחלוטין מה שאת אומרת ומה שאתם אומרים באינסטינקט.

איתן כבל: העניין הוא – ואני אומר את זה מתוך הניסיון שלי – שכדי לשנות את זה, המשיח יגיע לפני, כי זה לא דבר שהוא חי בפני עצמו, מה שאת מבקשת.

נאוה בוקר: אבל זאת הסמכות שלנו.

איתן כבל: אני לא בטוח, תיכף נשמע.

איתן כבל: אני אומר לך כבר בנקודת המוצא, מתוך ההתעסקות שלי עם עניינים שנוגעים לרגולציה, ששינויים בחוקים, הסמכות בחוקים אחרים, שעד שתתקן אותם, אני לא יודע כבר מה יהיה עם הכינרת עד שתבוא אלי שוב.

איתן כבל: אבל בוא נתמודד, אני מבטיח שאני אנסה להתמודד עם השאלה הזו בלב פתוח.

איתן כבל: אני לא מבטיח שהתוצאה יכולה להיות מה שאתה מבקש – לא כי אנחנו לא רוצים, ואפילו האנשים שנמצאים כאן מסביב, אבל בואו נראה איך אנחנו מתקדמים.

<פואד נסאר: לענייננו, אנחנו לפני מספר חודשים נפגשנו עם ד"ר סרג'יו בנושא הזה, למרות שכבר עברו כמה שנים טובות מאז שהפרופ' שהיה יושב ראש הוועדה ממפלגת העבודה, הנחה את ניר פרוימן לשבת אתי.

<פואד נסאר: ישבנו דיון אחד ולא יצא מזה כלום.

<פואד נסאר: לשמחתי, נתבקשתי על ידי ד"ר נדב וד"ר סרג'יו להיפגש ולקדם את הנושא הזה לפני מספר חודשים, ולשמחתי הגענו להסכמות וגם שלחתי לך העתק ממכתבי אליו.

איתן כבל: נכון.

<פואד נסאר: האמת, שאכן כן משרד החקלאות ירד מהעץ והעביר את השרביט למחלקה הווטרינרית, שהיא צריכה להיות המוסמכת לגבי כל הסעיפים האלה, ואני שמח שישבנו מולם, מול האנשים הדומיננטיים בסוגיה הזאת, והגענו להסכמה בלי מריבה.

<פואד נסאר: לשמחתי, הם קיבלו את הטענות שלנו, שהן מוצדקות לחלוטין, מתחילת הדרך.

<פואד נסאר: לגבי הסוגיה של משרד הבריאות, שאני מאוד מכבד, היא לא צריכה להיות איש הקשר מולי, כשאני הדייג, אלא אם יש לה טענות, שתפנה אותן למחלקה הווטרינרית.

<פואד נסאר: למה קוראים למחלקה וטרינרית?

<פואד נסאר: שהיא צריכה לאכוף את הנושא שלנו.

<פואד נסאר: היום הביאו לנו את רשות שמורות הטבע ואת המשרד להגנת הסביבה.

<פואד נסאר: מה כולם על הראש שלנו?

<פואד נסאר: כולה נשארנו כמה דייגים, אז מחסלים אותנו.

<יעקב פדידה: רוצים להצדיק את המשכורות שהם מקבלים, אז כולם "באים עלינו".

<פואד נסאר: זה נקרא חיסול ענף הדייג במדינת ישראל, למרות שעברנו על התקנות, ואת התקנות קצת שיבשו אנשי המקצוע ועשו דברים אחרים, לאחר שבדקנו ויצא הרבה שקר משם, אבל לצערי זה מה שאנחנו צריכים לעשות.

<פואד נסאר: אנחנו צריכים לשמור על מה שנשאר לנו, ואני מבקש מיושב ראש ועדת הכלכלה לתת לנו הפעם באמת גיבוי מוצדק ואמין, שאנחנו צריכים להיות מול הווטרינרים ולא מול משרד הבריאות.

איתן כבל: ברשותך, פופו חברי, מתוך כל התקנות שמונחות כאן לפנינו ואנחנו אמורים להתחיל את הדיון עליהן, האם אתה יודע להגיד לי – לא לצלול לתוך זה, אלא רק לתת לי את הכותרות – איזה נושאים, לא סעיפים, יש לכם איתם בעיה?

<פואד נסאר: הכרזה על אזורים מזוהמים.

איתן כבל: זה נושא, שלכשנגיע אליו, נראה שיש אתו בעיה.

<פואד נסאר: נעלה את הבעיה.

<יעקב פדידה: מה שאמר פופו נכון וקיים.

<יעקב פדידה: הבעיה שלנו שנעמוד מול גוף אחד.

<יעקב פדידה: אם יתחילו, גם משרד הבריאות, להגיד שהשטח הזה נגוע, אל תעבדו פה, אנחנו נמצאים בבעיה.

<יעקב פדידה: אנחנו רוצים לעבוד מול משרד החקלאות, אגף הדייג שם, הם האבא והם האימא שלנו, רק מולם.

<יעקב פדידה: ברגע שיתחילו להתערב יותר, אנחנו נמצאים בבעיה.

<יעקב פדידה: איתם אנחנו יכולים לריב, אבל נפתור את הבעיה.

יעל כהן-פארן: אז זה רק עניין של מי מצהיר על אזור אסור לדייג?

יעל כהן-פארן: זאת השאלה, מי מצהיר?

איתן כבל: אני ביקשתי שכל צד יציג, אני מנסה להתכנס.

איתן כבל: בפתיח אני רוצה לומר שתי מילים ונעבור להקראה.

איתן כבל: מדובר פה בתקנות בריאות, ושאף אחד לא יחשוב שאנחנו הולכים להתפשר על ענייני בריאות.

איתן כבל: בסוף בסוף האחריות היא שלנו.

איתן כבל: בסוף בסוף, אם חס וחלילה נוציא תחת ידינו שגגה, לא יעזור לך פופו ולא יעזור לך נסים ולא יעזור לאף אחד, אם אנחנו נעצום עין בתהליך הזה של הטיפול בדגים.

איתן כבל: אני גם הייתי דייג – לא חופי ולא כלום, בריכות, ואני יודע מה זה דג אחרי כמה שעות שאתה משאיר אותו כבר מחוץ למים, אתה כבר לא יכול לסבול את הריח סביבו, קל וחומר אם יש קצת שמש.

איתן כבל: אם אני נכנס פנימה לתוך כל התהליך הזה, חשוב לי שנדע שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו להתפשר בעניין הזה.

איתן כבל: לכשנגיע, אם יש הערות, שהן הערות שתישמענה לחברי הוועדה, באמת נשתדל, אבל לא נרשה לעצמנו להתפשר על בריאות של האזרחים שאין להם מושג.

איתן כבל: כשאני מקבל דג, אני משתדל לקנות דגים טריים.

איתן כבל: בבקשה גברתי תקראי.

<אודליה אסולין דגני: "תקנות מחלות בעלי חיים (דיג), התשע"ח - 2017

איתן כבל: מה אכפת לך, אם הוא שיחק אותה?

איתן כבל: אם זה לצריכה עצמית והוא לא מוכר ואתה לא יכול להוכיח שהוא מוכר את זה, מה אכפת לכם?

איתן כבל: את אומרת שמדובר במשפחה מרובת ילדים, בלי עין הרע.

<פואד נסאר: - - - שני קילו?

<פואד נסאר: גם אם זה קילו וגם אם זה 5 קילו, דיברו על שני דגים; אם כל דג יצא 20 קילו, זה מסחרי.

<פואד נסאר: זה מסחרי לכל דבר ועניין, שלא נשלה את עצמנו.

איתן כבל: פופו, אתה אומר לי שכל הדיג העצמי הזה בגדול כבר הפסיק להיות דיג עצמי שבן אדם לוקח הביתה.

<יעקב פדידה: בדיוק, ניסחת את זה הכי יפה.

איתן כבל: אני רואה את הקרח פה, לא סומכים עליכם שתדעו מה זה קרח.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: אם יש הערות, ננסה לתת עליהן את הדעת.

איתן כבל: פופו, מלבד הסעיף שאני התייחסתי אליו, לגבי הכמות המותרת לדיג עצמי, יש לכם הערות?

<פואד נסאר: זה צריך לחול על כולנו.

<פואד נסאר: עד רגע זה מוסכם כולל, בלי להגיד למעט, מה זה למעט?

<פואד נסאר: יש דייגים שלא יוצאים לצריכה עצמית, כאילו, והם מביאים שלושה קילו.

<פואד נסאר: למה זה עם שלושה קילו כן צריך לעמוד בתקנות וזה שיביא 20 קילו לא יעמוד בתקנות?

<פואד נסאר: זה לא הגיוני.

איתן כבל: דייג, אבל צודק...

איתן כבל: נשמע הגיוני.

<פואד נסאר: הרי אנחנו מדברים על בריאות הציבור, אז אני בעד שמירה על בריאות הציבור.

איתן כבל: הוא אומר שני דגים.

איתן כבל: יכול להיות דג שישקול 20 קילו, אבל הנחת העבודה של פופו וחבריו, שהוא לא לוקח את הדג, חותך אותו ומתחיל למכור אותו לחנויות.

<קריאה: שהוא כן עושה את זה.

איתן כבל: אני אגיד מה אני מבין.

איתן כבל: אנחנו ננסה לדייק, עד כמה שניתן.

איתן כבל: חברים, אנחנו בסך הכול מנסים לדייק עד כמה שניתן, אף אחד מאתנו, ממשרד החקלאות, משטרת ישראל, צה"ל, מג"ב וכשיהיה שלום, הכוחות מסביב יבואו ויחפשו את הדייגים, אף אחד לא ירדוף אחרי אלה שדגים עם החכות, לכן עזבו.

איתן כבל: למרות זאת, צריך בסוף בסוף את הפקח המעצבן הזה שבדיוק עמד לידך ושאל כמה דגים יש לך, לפחות שתהיה לזה הגדרה שאנחנו יודעים להתכתב איתה, שהיא הגדרה הגיונית.

איתן כבל: ברור גם לפופו, שהוא הדייג שמייצג את כל הדייגים החופיים בישראל, שיקשה מאוד לרדוף אחרי זה.

איתן כבל: אז בואו ננסה לייצר הגדרה שיש בה שכל, שיש בה הגיון, שלא מונעת מאנשים ללכת לאיזה פינה ולדוג כמה דגים.

איתן כבל: אנחנו לא במקום הזה, כי תיאורטית אתה יכול לשאול: למה הוא דג לעצמו?

איתן כבל: זה מוריד לי את השלל, אם הוא אוהב דגים, הוא לא יקנה את הדגים, כי הוא קנה לבד.

איתן כבל: אנחנו לא שם, אנחנו לא במקומות האלה, אנחנו רוצים לעשות שכל.

איתן כבל: מה היית רוצה בהגדרה?

<פואד נסאר: פשוט מאוד, כל מי שדג – שידוג לו לבריאות, שייקח כמה דגים שהוא רוצה – בתנאי שגם ישמור על איכות הדג.

<פואד נסאר: אותו אדם, שאפילו משתמש בזה לצריכה עצמית, הוא לא חלק מהציבור?

<פואד נסאר: הבית שלו, הילדים שלו והשכנים שלו לא חלק מהציבור?

<פואד נסאר: מדברים עכל בריאות הציבור, אז דברו בהגינות.

<פואד נסאר: ברגע שאותו אדם שמוסמך לדוג עם בעל רישיון כזה או אחר, הוא צריך למלא אחרי התקנות האלה.

יעקב פרי: זה לא חשוב אפילו אם הוא דג גרם אחד?

איתן כבל: פופו, אתה לא יכול לגזור גזירה - - -

<פואד נסאר: זו לא גזירה.

איתן כבל: אני אגיד את זה בשפה אחרת.

איתן כבל: אתה לא יכול לחוקק או להתקין תקנות, שהציבור כציבור לא יכול לעמוד בהן.

איתן כבל: אתה לא יכול להגיד: עכשיו יש לך חכה, יש לך אוכל לדגים, לך עכשיו תיכנס לאחת מחנויות הנוחות בדרך, תקנה קרח.

איתן כבל: אני אנסה לדייק את זה, אסור להתקין תקנות שהן אות מתה.

<פואד נסאר: זה לא עניין גורף, אתם לא הבנתם.

<פואד נסאר: אני הבנתי אותך ואני מסכים אתך, אנחנו לא מדברים על אלה שיושבים בחוף ודגים.

איתן כבל: אני חושב שהם מתכוונים לאלה.

<פואד נסאר: לא, רק אלה שדגים מסירה.

<פואד נסאר: לידיעה כללית, אלה הספורטיביים שאתם רוצים קצת להקל עליהם, הם מביאים דגים יותר מהמקצועיים, והם בכמה אלפים יותר מאתנו.

<פואד נסאר: אז אם על כל סירה יש שבעה, שמונה אנשים, ואם כל אחד מביא שני דגים של 20 קילו, איפה אנחנו נמצאים?

<פואד נסאר: אנחנו בתחתית למטה, איפה ההיגיון?

<פואד נסאר: איפה שהם דגים, זה פי שבע, שמונה או 10 ובמרחק מאתנו הדיג החופי, איפה ההיגיון?

<פואד נסאר: הם יישארו 14 שעות עם דגים על הסיפון בלי קרח?

<מתי מוסקוביץ: אני תומך בו.

<מתי מוסקוביץ: התקנה מפרידה בין דייגי חוף שיושבים על המזח ודגים עם מקל, לבין דייגים בסירה.

<מתי מוסקוביץ: אני בתור דייג שדג את שני הסגנונות, מחויב להחזיק רישיון דיג, אם אני דג בסירה.

<מתי מוסקוביץ: אני לא מחויב, אם אני דג בחוף, ופה צריכה להיות ההפרדה.

<מתי מוסקוביץ: אני עדיין חושב שמבחינה סניטרית, מבחינה הגיינית, גם אנחנו דייגי הסירות, גם אם אני תופס דג של קילו, צריכים לשמור על הדג הזה, מבחינה סניטרית, עם קרח, עם מה שצריך, וזה מה שאני עושה.

איתן כבל: תודה, עזרת לי.

<חיים חג'ג': באשדוד נפרצו הכלובים של הדניסים וחגגו.

<חיים חג'ג': המחיר בחנויות של הדניס באשדוד ירד ל-20 שקל לקילו, למה?

<חיים חג'ג': כי ישבו 200 איש על המזח, ליד בריכות הדגים, כל אחד הביא 20, 30 קילו, הם לא אוכלים את זה, יש כאלה שכל יום מוכרים את זה בחנויות.

איתן כבל: בוא נעשה סדר, אתה ערבבת.

<חיים חג'ג': אני יודע, אני הבאתי מקרה לדוגמה, אבל כל השנה אנחנו רואים את הדגים של הספורטיביים, שהם בכמות פי כמה וכמה בכמות מאתנו בחנויות.

<יובל ארבל: מישהו בדק את הדגים האלה שדגים בתוך נמל מזוהם?

<יובל ארבל: הערת ביניים למה שנאמר פה, שדגים בתוך נמל.

<יובל ארבל: השאלה אם הדגים האלה נבדקו.

איתן כבל: אני מציע שאחד מחברי הכנסת יגיש בקשה לדיון מהיר.

איתן כבל: זה לא הדיון כאן, זה לא העניין כאן, ברשותך.

<יעקב פדידה: החובבים טוענים שזה לצרכים הביתיים שלהם, לחבר'ה לעשות על האש, סבבה.

<יעקב פדידה: צריכה לצאת כאן תקנה, שאסור להם למכור את הדגים האלה.

איתן כבל: זה כתוב, רק להביא אותם על האש לחבר'ה.

איתן כבל: העניין ברור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם יירשם פה בחוק שאסור להם למכור, מישהו עוקב אחריהם או יש לנו חוקרים פרטיים?

איתן כבל: חברים יקרים, עם כל הכבוד, אני לא רוצה בכלל להתכתב עם הפיקוח של משרד החקלאות.

איתן כבל: אם הדייגים יצטרכו להסתמך על הפיקוח של משרד החקלאות, חבל להם על הזמן.

איתן כבל: עזבו, אני לא רוצה לייצר כאן מצב, שאנחנו סתם כותבים מילים, בסוף רק בשביל לעשות וי לידם.

איתן כבל: לכן אני מנסה לדייק את זה.

איתן כבל: חברות וחברים, מתיו מוסקוביץ עזר לי מאוד מאוד להבין את העניין.

איתן כבל: אני רוצה שזה יחודד.

איתן כבל: אני בעד דיג, שהוא די דיג ספורטיבי, ואני גם בעד דיג שהוא בוודאי בוודאי חובבני.

איתן כבל: אני לא נכנס לזה, זה לא המקום לעסוק בשאלות האם הספורטיביים והדיג מוכר, לא מוכר.

איתן כבל: חברים, יעקב, פופו, אני לא מציע לכם להתעסק בזה.

איתן כבל: אתם צריכים להתמקד עכשיו בבריאות הציבור ובעניין שלכם.

איתן כבל: לכן אני כן רוצה לעשות את ההבחנה בין דיג סירות לבין דיג מהחוף.

איתן כבל: דיג מהחוף – אין לי שום בעיה עם העניין הזה.

איתן כבל: הנחת העבודה שלי שאדם סיים, עולה על האופניים, בדרך כלל אפילו הוא לא צריך רכב, הוא קופץ לבית ואלה אנשים די קבועים.

איתן כבל: אלה שיש להם כבר את הציוד ואת הכלים והם קיבלו אישור והתאמצו, אין פה משמעות לעשות כושר כשאני רודף אחרי הדג, דג אותו ומחזיר אותו, זה לא העניין.

איתן כבל: זו הכוונה לדייג ספורטיבי.

<קריאה: זו הכוונה לדיג ספורטיבי.

איתן כבל: יקירי, למרות זאת, אני לא אשים מצלמות על כל אחד, אם הוא החזיר את הדג לים או לא.

איתן כבל: תאמין לי שראיתי בנשיונל ג'יאוגרפיק מספיק תכניות על העניין הזה, מי צריך להחזיר ולמה צריך להחזיר.

איתן כבל: אנחנו לא שם.

איתן כבל: אני רוצה שתיווצר ההבחנה שכל מי שדג בסירה, לא משנה, יצטרך שיהיו לו את אותם תנאים וטרינריים מינימליים.

איתן כבל: חברי הכנסת מסכימים אתי בעניין הזה?

יעקב פרי: מאוד מאוד.

<אודליה אסולין דגני: אני רק רוצה להעיר, שדיג מן החוף היום הוא לא דיג שצריך בשבילו רישיון, לעומת דיג מסירה.

איתן כבל: על זה נאמר מצוין, זה בדיוק העניין שיותר קל לכם להתכתב עם זה, יותר קל לכם להתמודד עם זה.

איתן כבל: אני אמרתי מראש שכל מי שעומד בחוף וכשאתה נוסע ביפו, אתה רואה אותו זורק את החכה, אני לא רוצה אפילו להעלות על דעתי את העניין הזה.

איתן כבל: אבל מי שלא יצא ל-10 דקות, הוא שלה את הדג וחזר לחוף, הוא יכול לשבת שם גם שעות, הוא לא נכנס לים לשעה ויצא.

<מתי מוסקוביץ: אני יכול להגיד שכבר היום לפחות 90% מבעלי הסירות הספורטיביים עושים את זה - - -

<מרב תורג'מן: אבל הם בעלי רישיון, נכון?

<מתי מוסקוביץ: לא, הם בעלי רישיון סירה.

<מרב תורג'מן: ולכן זאת צריכה להיות ההבחנה, אם זה בעל רישיון או לא בעל רישיון, ולא לגבי הספינה.

<מרב תורג'מן: אני חושבת שאת ההגדרה דיג צריך לתקן, כך שהיא תחול רק על בעל רישיון לדיג.

<מתי מוסקוביץ: בעל רישיון דיג.

איתן כבל: אתה צודק, כי הרי ממילא מי שלא, הוא צריך את הרישיון המיוחד.

<פואד נסאר: אם הוא דג בלי רישיון, זאת כבר עבירה.

איתן כבל: פופו, סגרנו עניין.

איתן כבל: תודה רבה.

ברשותך, הגדרת דיג: אנחנו הגדרנו פה בעל רישיון.

איתן כבל: אין בעצם הגדרה כזו.

<מתי מוסקוביץ: זה מאוד פשוט, התקנה חלה על כל - - -

איתן כבל: אתה עף על גלי ההצלחה שלך.

איתן כבל: ..

איתן כבל: עזרת לי מאוד, וזה בסדר, הבנו.

איתן כבל: אנחנו מתקנים את זה.

איתן כבל: האמת שעזרת לי מאוד כדי להיכנס פנימה אל תוך התהליך הזה.

<מרב תורג'מן: אדוני, או שיהיה תיקון בהגדרה דיג, או שיהיה תיקון בהגדרה לדיג לצריכה עצמית, כך שיהיה ברור שזה חל על מי שהוא בעל רישיון.

איתן כבל: תחליטו ביניכן איך הניסוח היה נכון, שהדברים יהיו ברורים, הבנתם אותנו.

איתן כבל: מי בעד פרק א', סעיף 1 וסעיפי ההסמכות?

איתן כבל: בעד – 4

איתן כבל: נמנעים – אין פרק א', סעיף 1 וסעיפי ההסמכות נתקבלו.

איתן כבל: תודה רבה, אושר.

איתן כבל: יעקב, כדי להיות כן אתך, כי גם כבר הצבענו על זה, אני גם מסתכל פה ממבט ראשון על המחשבה לייצר רגולציה.

איתן כבל: אין לה שום היתכנות, בחקיקה הישראלית נכון לרגע זה, אולי יום אחד נדע לשנות את הדברים.

איתן כבל: יש אחריות של משרד החקלאות, יש אחריות של משרד הבריאות – איך אומרים?

איתן כבל: זה בכל תחום מתחומי חיינו, אתה לא יכול לייצר את ההפרדה הזאת ולהגיד: אוקי, עכשיו משרד החקלאות יהיה אחראי על הבריאות, עכשיו הוא יקלוט עובדים בענייני - - -

<יעקב פדידה: אבל וטרינר זה לא בריאות?

<יעקב פדידה: התואר שלו זה בבריאות.

איתן כבל: זה שהוא ד"ר זה לא אומר שהוא עכשיו אחראי על כל דבר ועניין.

איתן כבל: יש מי שמייצר את ההסמכות, את הכללים, זה לא הוא זה שקובע.

איתן כבל: משרד הבריאות, מה אקרא להם?

איתן כבל: משרד הבריאות, החקלאות והכפר?

<סרג'יו דולב: לכל משרד יש תחום אחריות וכל אחד במשרד קובע.

<סרג'יו דולב: אני מומחה בבריאות הציבור כבר 20 שנה וקובע את הנושאים.

איתן כבל: אני לרגע לא ניסיתי לקחת ממך את זה.

איתן כבל: הלוואי שהייתי יכול להגיד עכשיו להגיד שאתה הריבון.

<סרג'יו דולב: בתחומים של משרד החקלאות - - -

איתן כבל: תודה רבה, אבל יש דברים אצלך שהם לא רק אתה – על זה אני מדבר, אני לא ניסיתי לקחת ממך את האחריות שלך לעניין הספציפי אליו אתה מתמחה, נושא הדגים.

איתן כבל: יש מעבר לזה תהליכים נוספים.

איתן כבל: הוא מתכתב עם המרכולים, זה לא התחום שלך, איך אומרים?

איתן כבל: עם כל הכבוד.

איתן כבל: לכן אני אומר שעם כל הרצון לקבל את העמדה שלכם, עד שהוא יסיים את ההסמכה שלו, בתוך כל שלל הדברים האלה גם לא יהיה חוק ולא יהיה דבר.

איתן כבל: לכן אמרתי בכנות כדי להיות הוגן אתך, כי גם באה לפה חברת הכנסת נאוה בוקר לומר את הדברים.

איתן כבל: גם אם היא צודקת, זה בלתי אפשרי בוודאי לייצר את זה בתוך התקנות האלה.

איתן כבל: פרק ב', בבקשה גברתי.

<מרב תורג'מן: יש פה תיקון, כדי להתאים את זה לפסקה (1), שניתן לניקוי וחיטוי בנקל ואינו חלוד, שלא תהיה טענה שפה אפשר להשתמש בכלי שהוא חלוד.

<פואד נסאר: למה הכוונה נקל?

<פואד נסאר: איזה חומר זה?

<פואד נסאר: גם פעם שעברה שאלנו.

איתן כבל: פופו, נקל זה בסך הכול אומר בקלות, זה לא חומר ייבוא.

<פואד נסאר: עם כל הכבוד לדייגי ישראל, מעל 75% הם מבני המיעוטים.

איתן כבל: אם תראה לי דייג אחד שהולך לקרוא את התקנות האלה, אני אתן לך מה שאתה רוצה, אבל שיהיה.

<קריאה: שיהיה בקלות.

איתן כבל: אני מציע שבסוגריים תכתבו ותמצאו את הניסוח, או תכתבו בקלות וזהו.

יעל כהן-פארן: רק שלא ינקו עם אקונומיקה, זה לא בדיוק בריא לנו.

איתן כבל: אני אוהב אקונומיקה.

יעל כהן-פארן: לא בדגים, איתן.

יעל כהן-פארן: זה נורא.

יעל כהן-פארן: יש פה שאלה, אם מותר לנקות את זה עם אקונומיקה.

יעל כהן-פארן: מבחינה בריאותית, מותר לחטא את זה, לדוגמה, עם אקונומיקה?

יעל כהן-פארן: האם זה לא משפיע?

<קריאה: החומר הזה לא בא במגע עם הדג, שוטפים את זה במים.

איתן כבל: אם ככה, אנחנו לא נוכל לאכול כלום.

יעל כהן-פארן: אתה שוטף כלים עם אקונומיקה?

איתן כבל: אתה מנקה את המשטחים.

איתן כבל: גם כלי שאתה מנקה עם אקונומיקה, כי תפס לכלוך שרק אקונומיקה מורידה, ואקונומיקה לא מורידה כל דבר, למשל בוץ, אתה מנקה ושוטף ואין עם זה שום הוראה, אחרת כבר הייתי מת מגיל צעיר.

<מרב תורג'מן: יש גם הוראה שמיד נגיע אליה, ששלל הדיג יופרד מכל חומר אחר.

<ריצ'רד קנדיוטי: אני מאשדוד, דייג מקצועי 30 שנה.

<ריצ'רד קנדיוטי: אני משתמש בקרח עוד לפני שחשבתם על התקנות.

<ריצ'רד קנדיוטי: דייג מקצועי שמבצע את עבודת הדיג שלו, היא משתרעת על חמש, שש שעות, אבל מהרגע שהוא שולה את הדג מהמים והדג מת, וגם לוקח לו שעתיים ושלוש למות, הוא עדיין מפרפר כשאנחנו מביאים אותו לחנות – מהרגע שאני שולה אותו מהמים עד הרגע שאני מביא אותו ומוכר אותו, הוא עדיין חי, הוא חי.

יעל כהן-פארן: אין פה משהו מנוגד לחוק צער בעלי חיים?

איתן כבל: את טבעונית, נכון?

איתן כבל: אז מה אכפת לך?

יעל כהן-פארן: כן, אכפת לי, אחרי התיאור הזה, אני לא רוצה שיתעללו בדגים.

איתן כבל: אני עוד זוכר את הקרפיון עם הנבוט...

אני אמשיך לקרוא: (7) שלל הדיג מצונן לטמפרטורה שאינה עולה על 4 מעלות צלזיוס".

<פואד נסאר: בקשר לטרולים, סידרנו לכם.

<יעקב פדידה: מה סידרתם לנו?

<פואד נסאר: אתם קיבלתם מינוס במקום מינוס 2.

<יעקב פדידה: לא, לא סידרנו, זה החוק, זה 4 פלוס.

<יעקב פדידה: החוק זה 4 פלוס.

<יעקב פדידה: סידרתם לנו?

<יעקב פדידה: קברתם אותנו.

<יעקב פדידה: מה סידרתם לנו?

<פואד נסאר: אם אתם לא יודעים לקרוא תקנות, תלכו לעורך דין.

איתן כבל: חבר'ה, מספיק.

איתן כבל: זה לא המקום, זה לא עושה לכם טוב.

<פואד נסאר: אנחנו צריכים להתייחס גם לעונה, אם זאת עונת החורף או עונת הקיץ.

<פואד נסאר: היום דייג לא יכול לשים קרח על דגים ולהביא את זה לטמפרטורה של 4 מעלות, כשהמקרר בבית זה 6 מעלות, זה היגיון.

<פואד נסאר: בואו נעשה קצת סדר, נגיד שבקיץ יהיו 5 או 6 מעלות ובחורף 7, 8 מעלות.

<יעקב פדידה: לא בודקים מעלות, אנחנו שמים קרח על הדגים וזהו.

<יעקב פדידה: מה, נבדוק מעלות?

<פואד נסאר: צריך לתת אינדיקציה, למה?

<פואד נסאר: אם אני צריך בחורף להביא את זה ל-4 מעלות ומזג האוויר בכלל קר ואני שם המון קרח כמו בקיץ - -

איתן כבל: אתה אומר שהדגים יצטננו.

<פואד נסאר: - - אני יכול להביא את זה להקפאה.

<יוני ינון: אמרנו שיש לנו שלוש הערות.

<יוני ינון: אחת ההערות זה הנושא של שיווק שלל הדיג.

<יוני ינון: אני מציין את זה פה, כי לטעמנו זה גם הסעיף שבו ניתן להכליל.

<יוני ינון: אני אומר מה אנחנו רוצים להכליל, ואחרי זה אני גם אסביר.

<יוני ינון: כשיוסף סעיף ב' של העברת שלל דיג למאכל בני אדם, יחולו הוראות פרק ה' לחוק המזון.

<יוני ינון: חוק המזון שה החוק שיצא לפני כשנה וחצי, ואני אסביר את המניע.

<יוני ינון: למעשה, זאת ההוראה הזאת והוראה במקום אחר.

איתן כבל: אני מבקש גם שתתכתב עם הדברים של פופו, כי נקודת המוצא היא בריאות.

איתן כבל: אם מה שאומר פופו – עם כל הכבוד לו, הוא דייג, הוא לא וטרינר – תתכתב עם העניין הזה, כי אם אפשר ללכת לקראתם, סבבה, אבל אני רוצה שזה יהיה ברמה של בריאות.

<יוני ינון: אשתדל.

<יוני ינון: למעשה, התקנות האלה כבר ארבע שנים בניסיון לתיקון.

<יוני ינון: אנחנו שלמים עם התקנות לאחר כל הוורסיות.

<יוני ינון: ישנה נקודה אחת שמבחינתנו היא מרכזית, מעבר לגורם מוסמך, וזה הנושא של העברת שלל הדיג.

<יוני ינון: ביקשנו כבר מהוורסיה הראשונה ששלל הדיג יגיע דרך תחנות מיון, והיתה התנגדות רבתי לוורסיות הראשונות מתוך אותם מניעים שציינת גם כרגע, מה שנקרא להכיר את השטח ואיך השטח עובד.

<יוני ינון: מצד שני, ללא תחנות מיון, באין תחנות מיון ביתר סוגי המזונות, קרי בעל חיים אחרים – בעל חיים ניצוד או לא ניצוד או מגיע לבית מטבחיים, עופות, בשר, דגים – ומשם מתחיל תהליך שבו למעשה גם חלוקת הסמכויות בין המשרדים.

<יוני ינון: משרד הבריאות מתחיל לפקח מבית המטבחיים, אבל העוף מגיע לבית המטבחיים.

<יוני ינון: זאת אומרת, יש איזשהו חלק שממנו מגיע אחראי משרד החקלאות, ומשם למעשה זה כבר חלק השיווק.

<יוני ינון: יש כלל, יש גם היבט איך אתה מפקח על זה.

<יוני ינון: ביצה, כשהיא מגיעה באותו סגנון, היא מגיעה עד תחנת המיון.

<יוני ינון: היא לא מגיעה ישירות לבתי האוכל או לבתי הצרכנים.

<יוני ינון: בנושא של הדגים, לא מוסדר נושא של תקנות דיג, זאת אומרת:

<יוני ינון: גם לא הוכלל בפנים – על אף רצוננו מהוורסיה הראשונה – שתהיינה תקנות למיון דגים, קרי שהדייג חייב להביא את שלל הדיג שלו לתחנת מיון דגים.

<יוני ינון: מאחר שראינו שהיתה בעיה מהוורסיות הראשונות והתנגדות לא מעטה, בין היתר לדייגים, דייגים קטנים, עדיין אני מדבר על דיג מסחרי, לא על דיג לצריכה עצמית, שמביאים את זה לבתי אוכל ולחנויות, לממכר, הבנו שקיימת בעיה עבור לא מעט דייגים.

<יוני ינון: לאחר ישיבות לא מעטות גם עם משרד החקלאות, הבנו שהנושא של הבאה לתחנות מיון יכול להיות בעייתי.

<יוני ינון: הצענו אלטרנטיבה, חלופה, לתחנות המיון מהיכרותנו את הבעייתיות.

<יוני ינון: דיברנו על שני מישורים.

<יוני ינון: מאחר שחוק המזון כבר יצא בלאו הכי ויצא בו גם פרק משווק, אמרנו שמאחר שאין תחנות מיון שאומרות שמתחנת מיון צריך לצאת עם תעודות, כי בלאו הכי צריך לצאת עם תעודות; מאחר ואין תחנת מיון, הספינה הופכת להיות הנדבך הראשון.

<יוני ינון: מאחר והספינה היא הנדבך הראשון, אמרנו: בספינה ייכתב בהוראות של משרד החקלאות, כמו שכתוב בתי מטבחיים ובתי שחיטה, ששלל הדיג, קרי במקרה הזה לממכר, יהיה חייב לעמוד בהוראות פרק ה'.

<יוני ינון: בלאו הכי פרק ה' גם חל עליו.

<יוני ינון: זה שמא לא תהיה פה פרשנות לא נכונה.

<יוני ינון: נאמר קודם שדגי דניס בסופו של יום מגיעים גם ישירות לשווקים, לממכר, בהיבט מסחרי.

<יוני ינון: מבחינתנו, ההוראה הזו ששלל הדיג חייב לעמוד בפרק ה' מצד אחד, והוראה משלימה אחרת שנרצה שרישיונות הדיג יהיו מפורסמים באתר האינטרנט, אלה שני הסעיפים שאנחנו רוצים ותו לא, למעט הנושא של הגורם המוסמך.

איתן כבל: הרי לפואד אין שם מקרר, לרובם אין.

<פואד נסאר: בדיג חופי – אין.

איתן כבל: אתה אומר לו קרח, הוא צריך למדוד בכלי אם זה הגיע לטמפרטורה של 4, 6 או 7 מעלות?

איתן כבל: ההנחה אומרת אחרי שניקה, סידר, הפריד, עשה את כל הפעולות הנדרשות, יש לו את הכלי שהוא אמור לשים שם את הדגים, הוא מכניס את הדגים, שופך את השקים בהתאם לגובה השלל והוא מכסה את הדגים.

איתן כבל: אני מניח שהוא אמור לכסות אותם בקרח.

איתן כבל: גם מה שפופו אומר, 4 מעלות, זה לא רלוונטי, כי אתה שם קרח.

איתן כבל: מהבחינה הזאת אין לזה באמת משמעות אמיתית, אז למה אתם מתעקשים?

<יוני ינון: אל"ף, אנחנו לא מתעקשים.

<יוני ינון: זה קיים כבר בחוק המזון.

איתן כבל: לא, אין לי בעיה עם חוק המזון, אני מנסה להבין בצורה מקצועית ופשוטה.

איתן כבל: אם אתה רק שם קרח, למה שיבוא פקח או מישהו מהפיצו"ח, לא חשוב מי, יסתובב כשיש לו בכיס מד חום והוא אומר שזה 7 מעלות.

איתן כבל: אם הסיפור כאן הוא שיהיה מספיק קרח, למה לך להיכנס עכשיו לשאלה אם זה 3, 4 או 5 מעלות?

<יוני ינון: אנחנו לא נוגעים בנושא של טמפרטורה.

איתן כבל: אבל כתוב פה.

יעקב פרי: עד 4 מעלות.

<יוני ינון: הנושא של טמפרטורה בכלל למזון מסוג זה, שהוא מזון רגיש לחלוטין, הכלל הוא החזקה בטמפרטורה נמוכה.

איתן כבל: זה נראה לי משפט כסת"ח.

איתן כבל: בסוף בסוף בסוף, אם הסכמנו ואישרנו להם לשים את זה בתוך כלי הקיבול המיוחד הזה שקבענו, והסכמנו שהדרך לשמור אותם מהשלייה אל נקודת האיסוף שם זה בקרח, למה אני צריך להגיד לו 4 מעלות?

יעל כהן-פארן: בגלל כמות הקרח.

איתן כבל: אמרתי, צריך שתהיה כמות קרח.

<יעקב פדידה: אגב, אני רוצה ליידע אותך שבטבריה כבר אנחנו מקימים תחנת מיון.

<יוני ינון: ההערה שלי לא היתה על הקרח.

<יוני ינון: אני מדבר על המקטע שבין הספינה, הוצאת שלל דיג, ללא תלות בגודל שלל הדיג – על זה אני מדבר.

איתן כבל: הבנתי, ולכן הבנתי איך אני מתכתב אתך.

איתן כבל: מה נדחפת?

איתן כבל: אנחנו עדיין בשלייה, לא בשיווק, הבנת מה שאני אומר?

איתן כבל: הבנתי את המקטע, שם זה סיפור אחר.

איתן כבל: אנחנו מדברים עכשיו על החלק שהוא שלה את הדגים מהים, שם אותם בכלי קיבול, יש לו חובה על פי דין לשים עליהם קרח כדי לשמור אותם, לא משנה אם זה חורף או קיץ.

איתן כבל: הוא כבר לא חי בטמפרטורה שהוא רגיל אליה, ולכן חובה עליו גם שם לשים עליו קרח, כי יש הבדלי טמפרטורה טבעיים.

<סרג'יו דולב: אנחנו רצינו פה בסעיף הזה ליצור מן תהליך, ששמים את הקרח, אבל כל הכוונה זה להגיע לדרישות של משרד הבריאות, להגיע ל-4 מעלות.

<יעקב פדידה: 4 מעלות - - -

איתן כבל: תן לי להבין, אני מנסה לעזור לכם.

איתן כבל: כשאתה מתפרץ, אתה מפריע לי לנסות לפחות להבין ואז לעזור.

איתן כבל: מה אתה מצפה?

איתן כבל: שבכל ספינה יהיה מד?

<סרג'יו דולב: לא.

<סרג'יו דולב: אפשר לשים קרח, אבל קובייה אחת.

<סרג'יו דולב: אנחנו מנסים שכן יהיה תהליך.

איתן כבל: אז ככה אני מודיע לך שאין דייג אחד שיבין.

איתן כבל: אני רוצה להתכתב עם העניין.

יעל כהן-פארן: אז תגיד על כל כמות כמה קילו.

איתן כבל: אני מעדיף שההתייחסות תהיה מדידה.

איתן כבל: כשאדם כמוני שלא בדיוק מבין, עלה לספינה, הבאת אותי ואת פרי, ולא עשיתם הכנה, באנו בהפתעה.

איתן כבל: גם בעין של אדם לא מומחה, אני יכול להגיד שכמות הקרח פה לפי כמות הדגים נראית סבירה, וזה מה שהייתי עושה גם בבית, כי יש לי עניין לשמור על איכות וטריות הדג.

איתן כבל: כשאתה אומר לו 4 מעלות, מה הוא יכול לעשות?

איתן כבל: הוא יכול להזיז את קוביית הקרח הזו כל פעם ממקום למקום.

איתן כבל: אני לא רוצה שנגיע בכלל למצבים שדייג שובר את הראש יתר על המידה.

יעל כהן-פארן: וגם אין לך איך לפקח על זה.

איתן כבל: בוודאי, על כמות אפשר.

<שמעון אזולאי: בדיג מכמורת, אחרי השטיפה של הדגים והמיון, אנחנו מכניסים את זה לחדר קירור, שהטמפרטורה בו היא בין 4 ל-2 מעלות.

<שמעון אזולאי: כשמגיעים לחוף, פורקים את הדגים.

יעקב פרי: חדר קירור בספינה?

<שמעון אזולאי: הטמפרטורה אצלנו היא מבוקרת, יש גם שעונים מכאניים וגם שעונים דיגיטליים לטמפרטורה בחדר הקירור.

<שמעון אזולאי: לאחר מכן אנחנו הולכים לביקורת אצל רופא וטרינר.

<שמעון אזולאי: זה וטרינר שעובד אצלנו, כי לשירות המזון אין תקציב ואין להם אנשים בשעות האלה, כי אנחנו פותחים בשתיים בלילה.

איתן כבל: במשרד הבריאות אנשים לא יודעים להיות ערים בשתיים בלילה.

<מאיר חיי כבודוב: זה לא משרד הבריאות, משרד החקלאות.

איתן כבל: אז בכלל, בטוח לא.

<שמעון אזולאי: הרופא הווטרינר לוקח את הדגים ומוציא תעודה רפואית.

יעל כהן-פארן: זה וטרינר כמו שאמרתם, שאתם מביאים?

<שמעון אזולאי: אנחנו משלמים לו את המשכורת, כי להם אין תחנות בשעות האלה.

<קריאה: אפילו את הבדיקה הווטרינרית הוא עושה כבר על החוף.

<שמעון אזולאי: הוא עושה על ידי מחסן הדגים.

<שמעון אזולאי: אנחנו מורידים את הסחורה, הוא בודק את הכול.

<שמעון אזולאי: יש לו אקדח דיגיטלי, שהוא בודק את הטמפרטורה, הוא מכוון אל הארגז, והוא רואה מה הטמפרטורה של הדג, ואז הוא מוציא תעודה רפואית, שמאשרת את הדגים למשלוח – או ליפו או לקישון.

<שמעון אזולאי: לשם בא עוד פעם וטרינר, בודק את הסרט של הטכומטר, בודק את הטמפרטורה כמה היתה לאורך כל הדרך ובודק את התעודה הרפואית ובודק עם האקדח שלו גם כן.

יעקב פרי: זאת אומרת שמסיעים אותם למשל מאשדוד לקישון במשאית קירור.

<שמעון אזולאי: נכון, בוודאי, במשאית קירור, כשליחידה יש קופסה שחורה, ואתה מוציא את הדף כשהגעת לקישון ואתה נותנן לווטרינר שם.

<שמעון אזולאי: קרח שמים רק אחרי שהדג נמכר, כי אי אפשר לשקול עם הקרח.

איתן כבל: אצלכם המהלך הוא הפוך.

<שמעון אזולאי: אני נותן את הנאום הזה כדי שתהיה הפרדה בין דיג מכמורת לדיג חופי.

איתן כבל: יש, אנחנו מודעים.

<שמעון אזולאי: כי אצלם הנושא יותר בעייתי, הם לא יכולים לעבוד עם רשם טמפרטורה.

<שמעון אזולאי: רוב הדייגים בדייג חופי מקפיאים בקבוקי מים ולוקחים איתם בסירה.

<שמעון אזולאי: אם אתה מביא שלל של 15 קילו לוקוס, שמים את זה על הארגז וזהו, אין להם אפשרות אחרת.

<מתי מוסקוביץ: כותבים את התקנות על נייר.

<מתי מוסקוביץ: כמה גישה לקרח יש שם לציבור הרחב של דייגים ספורטיביים ודייגים מקצועיים?

<מתי מוסקוביץ: כמה?

<מתי מוסקוביץ: אין.

<קריאה: בכל yellow.

<מתי מוסקוביץ: בכל yellow כן.

איתן כבל: יש לך הזדמנות לסטרטאפ...

<מתי מוסקוביץ: לא נותנים לי.

<מתי מוסקוביץ: רצינו במרינה הרצליה לעשות על חשבוננו אזור לפריקת דגים ולקרח, לא נותנים לנו.

איתן כבל: אני מציע לך לבוא בדברים עם הגורמים במשרד החקלאות, שאולי יעזרו לכם.

<מתי מוסקוביץ: מינהל הספנות לא פה.

איתן כבל: גם אם אני יודע להבין את מה שאתה אומר, זה לא מתכתב עם הדברים.

איתן כבל: אבל אין מה לעשות, אין ברירה, אתה בדייג הספורטיבי, אתה לא צריך לקנות כל מה שיש בחנות נוחות.

איתן כבל: אתה יכול להביא לך שני שקים, 20 שקל, די והותר, כיסית את הדג, חנקת אותו, הוא מת לפני שהוא הגיע.

יעל כהן-פארן: זהו, שמענו פה שהוא לא מת לפני שהגיע.

איתן כבל: אבל אמרתי שאם הוא חונק אותו עם קרח.

<פואד נסאר: צריך להסביר משהו בקשר לקרח.

<פואד נסאר: ציירו פה תמונה כאילו הדייגים שמים רק בקבוקים.

<פואד נסאר: אלה שבמעגנות, יש לנו דרך שאנחנו לוקחים דליים של קרח ומפזרים על הדגים.

איתן כבל: הפרוטוקול יודע ששמעון אמר את זה עליכם.

<נדב דוידוביץ': אני רוצה להזכיר במיוחד כשמדברים על כלי השייט הקטנים, אף אחד לא מצפה שזה יהיה ברמה של מפעל מזון, על ידי התחלת תהליך צינון הדגים.

איתן כבל: אכזבת אותי, זה לא הדיון, הדיון הוא בסך הכול להגיד לו מינוס 4 או מינוס 3, כשאין לו כלים בדיג של המכמורות.

איתן כבל: תייצרו מדד הקרח.

<נדב דוידוביץ': אני רוצה להזכיר, במיוחד כשאנחנו מדברים על כלי השיט הקטנים, כל הכוונה בתקנות האלה – אף אחד לא מצפה שזה יהיה ברמה של מפעל מזון – היא לשמור על בריאות הציבור על ידי התחלת תהליך צינון הדגים.

איתן כבל: נדב, אכזבת אותי בפתיח שלך.

איתן כבל: אנחנו לא מתחרים פה מי רוצה לדאוג יותר או פחות לבריאות הציבור.

איתן כבל: זה לא הדיון, בסך הכול להגיד לו מינוס 4 או מינוס 3 כשאין לו כלים שיש לשמעון בדיג של המכמורות, לא רלוונטי.

איתן כבל: אני רוצה שתייצרו מדד קרח.

<נדב דוידוביץ': ברצוני להזכיר, שבגרסאות הקודמות היו טמפרטורות שונות ואנחנו ירדנו מזה לסטנדרט הזה שהגדרנו על 4 מעלות, כמו שהוזכר מקודם.

איתן כבל: תמשיכו להתחפר במקום כמו "שופל".

איתן כבל: ..

איתן כבל: אני מנסה לצאת מזה.

איתן כבל: אני מנסה שאחר כך התלונות לא יהיו על הסיפור הזה, כמה הבין, לא הבין.

איתן כבל: כשיצאתי מדדתי 4 מעלות, אני רוצה שיימצא המודל שאומר שעל כל קילו דג צריך קילו קרח, סתם אני אומר.

<יאיר וייס: כשדגים דג, לוקח זמן עד שהוא יורד ל-4 מעלות.

<יאיר וייס: לכן למעשה, אם הוא דג דג בסוף הדיג, הוא לא יהיה לעולם 4 מעלות, גם אם הוא יוחזק ולכן יש פה בעיה עם התקנה.

<יאיר וייס: מה שהייתי מציע – או שיהיה בכלי של 4 מעלות או מכוסה קרח משני צדיו, שיוודא תמיד שהטמפרטורה תמשיך לרדת.

איתן כבל: בסדר, אני חושב שזה הגיוני לחלוטין.

איתן כבל: אני מבקש שהמשווק לא יתעסק עם הדיג.

איתן כבל: למה אני אומר לך את זה?

איתן כבל: הראש שלך חושב אחרת לגמרי, ובצדק, אין לי תלונה.

איתן כבל: אנחנו עכשיו לא עושים בתהליך של שיווק, ששם צריך שיהיה באמת כבר את הסטנדרט הכי גבוה שיש.

לי עכשיו: כדייג בריכות, אני זוכר שהיינו מכניסים אותם ישר לקונטיינרים עם המים ולוקחים אותם לריכוז של הבריכה בקיבוץ.

לי עכשיו: אין מצב כזה.

לי עכשיו: אני חושב שההצעה שהציע ד"ר יאיר וייס נשמעת מעשית.

יעל כהן-פארן: היא לא מדברת על עובי וקרח.

איתן כבל: כיסוי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא נלך עם קליבר כדי לבדוק את העובי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם הוא מכוסה – מכוסה.

<מרב תורג'מן: אני חושבת שהפתרון מבחינת התקנות הוא באמת למחוק את פסקה 7, שמדברת על 4 מעלות ואולי לכתוב הבהרה בפסקה 6, אולי לכתוב בכיסוי מלא של קרח, כך שבאמת יהיה ברור, שלא מדובר על איזושהי שכבה דקה, אלא זו שכבה משמעותית.

איתן כבל: המשווקים נרעשים.

<יוני ינון: לנו אין מניעה במה שנאמר היכולת למדוד או למדוד בתנאים שהם בעייתיים.

<יוני ינון: מה הטמפרטורה זה לא דבר שבשמיים נכון להיום.

<יוני ינון: לא מדובר על כלי או מכשיר, שבאמת קשה להשיג.

איתן כבל: מה אתה רוצה שיהיה כתוב?

<יוני ינון: 4 מעלות זה דבר שצריך להגיע אליו, כי האלטרנטיבה ל-4 מעלות, אם הם מדברים על קרח, יכול משרד החקלאות לצורך העניין לתת תנאים, שבהינתן כמות קרח כזאת כמו שהוצעה על ידי אדוני, ובהינתן כמות כזאת ובהינתן כמות כזאת של דגים, היחס הזה מגיע בסופו של דבר לרצוי.

<יוני ינון: אתה לא רוצה שאני אדבר על משווק, אבל ברגע שהוא מוציא את הדגים - - -

איתן כבל: אני רוצה להוציא תקנות כמו שצריך, אני לא מסמן וי.

איתן כבל: הרבה פעמים הממשלה, המדינה מביאות חקיקה רק כדי לעשות וי ולהתקדם קדימה.

איתן כבל: אני לא שם.

איתן כבל: בסוף אנחנו צריכים להתכתב עם המציאות, כפי שהיא פועלת.

איתן כבל: אני לא נגד 4 מעלות, אני רק אומר לכם שלדבר במושגים של 4 מעלות, יסלחו לי הווטרינרים, זה דבר שהוא מטופש, הוא לא נכון.

איתן כבל: צריך למצוא מדד התייחסות אחר.

איתן כבל: אני רוצה שהדייג יידע להתכתב עם המציאות כמו שצריך.

איתן כבל: אני חושב שאפשר לייצר שתי מדרגות – שהכלי מכוסה בקרח, ואתה יכול להגיד שעל כל קילו נניח לא יפחת מ-.

<יעקב פדידה: אין אפשרות - - -

איתן כבל: יעקב, אנחנו גם בשבילך.

<פואד נסאר: יש פתרון שהוא יישומי, וככה עושים הדייגים.

איתן כבל: חוץ מהבקבוקים.

<פואד נסאר: תשמעו טוב איך זה עובד, אתם מדברים ללא הגיון, עם כל הכבוד.

<פואד נסאר: כששולים את הדג מהמים, שמים אותו בארגז.

<פואד נסאר: בדרך כלל איך שמתחילים הדגים לבוא, הדייג שם קרח בארגז, הארגז לא יכול להכיל יותר מ-12-10 קילו דגים, אז הוא מכסה אותו ואז מביאים את הארגז השני.

<פואד נסאר: ככה זה עובד, לא שמים את הדגים בערימה.

<פואד נסאר: גם בטרולים אותו דבר, ישר מיון, ככה זה עובד.

<שלי עינב: זה לא נכון.

<פואד נסאר: למה זה לא נכון?

<פואד נסאר: מה, אתה דייג?

<פואד נסאר: אתה דייג?

<פואד נסאר: למה אתה אומר לי לא נכון?

<יעקב פדידה: אבל האינטרס שלנו הוא להביא את הדג טרי בשביל לקבל מחיר.

איתן כבל: הוא לא דייג ואתה לא וטרינר.

<שלי עינב: כשחברי פדידה מטבריה מוציא פלסאון של כסיפים, הוא לא שם בין כל שכבה קרח, ואולי הוא כן, אבל הדולב הוא בגובה כזה.

<שלי עינב: אני 15 שנה בשטח.

<קריאה: ראית דייג בים עם סירה עם דולב?

<שלי עינב: ולכן כשמוציאים דולבים עם כסיפים מטבריה, אז שמים רק את השכבה האחרונה עם קרח.

<יעקב פדידה: זה הסוחר דגים, לא אנחנו.

<שלי עינב: אתה מקסים ושם, אבל לא כולם פדידה ולא כולם פופו ולא כולם אחראים, אז הלוואי וכולם היו.

<יעקב פדידה: אבל אין לנו בסירות דולב.

<פואד נסאר: יש פה הטעיה, אל"ף כל הכסיף יכול לחיות 40 שעות חי מחוץ למים, על מה הוא מדבר עכשיו?

<פואד נסאר: למרות שאני לא בעד זה והדייגים לא לוקחים - - -

איתן כבל: מה אתם מציעים?

<אודליה אסולין דגני: מכוסה באופן מלא בקרח.

יעל כהן-פארן: נגיד שיש מצב קיצוני של 40 מעלות חום, יצאה סירה, הארגז הראשון התמלא, כיסו אותו בקרח, ממשיכים לדוג, מה קורה עם הארגז הזה?

יעל כהן-פארן: יכול להיות שכל הקרח יימס.

<פואד נסאר: מכסים.

יעל כהן-פארן: איך אתם מכסים?

יעל כהן-פארן: אני אומרת שצריך לשים לב לזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מוסיפים עוד קרח.

איתן כבל: חברים, אני רוצה לחדד שתי נקודות.

איתן כבל: אם הוא לא קנה את זה מאיזה ספורטיבי שרץ מהר מחר וברח ופתאום קרתה תקלה, בסוף בסוף, יש סחר בשוק.

איתן כבל: באים דייגים, יש לקוחות קבועים.

איתן כבל: אם הדגים פעם אחת יהיו מסריחים, הוא לא יקנה.

איתן כבל: אני גם לקוח שקונה אצל הדייג שלי ויקי בראש העין, הוא מוכר וגם דייג.

איתן כבל: כשאתה מסתכל על דג, אתה יודע אם הוא עייף, אם הוא עצל, אתה מריח.

איתן כבל: מי שגם קונה דגים קבוע, נכון שזה יכול לקרות, גם למישהו שאוכל דגים באופן קבוע ויודע להבחין.

איתן כבל: ברור לי שאם ויקי חס וחלילה ייתן לי דג שהוא על הפנים, הוא יודע שהוא יחטוף.

איתן כבל: אבל מה, למרות זאת ואף על פי כן, בגלל שלא כולם פופו ולא על כולם אנחנו יכולים לסמוך במאה אחוז, אנחנו יודעים לקבוע כאן את הכללים שיהיה ברור שגם אם לא יקראו, זה לא מעניין אותי, אי ידיעה לא פוטרת.

איתן כבל: הם צריכים לפעול על פי הכללים המתקיימים, ואני כבר מציע לך פופו כשהתקנות האלה יפורסמו, גם בערבית, אתם תצטרכו להוציא לכל החבר'ה שלכם הודעה מסודרת, שלא תיפול שגגה בעניין הזה.

<מרב תורג'מן: אני מבקשת להעלות שאלה שהעירה נציגת משרד המשפטים, עורכת הדין סלקטר.

<מרב תורג'מן: אמר לנו אחד מנציגי המכמורת, שהם לא משתמשים בקרח אלא במקררים.

<מרב תורג'מן: אולי כדאי לרשום כאן את החלופה של מקרר, מי שרוצה להשתמש במקרר ומי שרוצה להשתמש בקרח.

<הגר סלקטר: אם אנחנו לא משנים את תקנה 6 בנוסח הנוכחי שלה, אנחנו מחילים על שמעון וחבריו המכמורתנים חובה להשתמש בקרח, מקום שאין צורך.

<הגר סלקטר: לכן צריך ליצור חלופה.

איתן כבל: העניין ברור, תוסיפו וזה בסדר גמור, שלא נמצא את עצמנו פוגעים באלה שלא יכולים להשתמש בקרח.

<הגר סלקטר: שלא צריכים להשתמש.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: אני מעלה להצבעה את סעיף 2, פרק ב', עם שני התיקונים – הורדת סעיף (7), התיקון שאומר שהקרח יכסה באופן מלא, והחלופה של הסעיף שמדברת על מי שיש לו מקררים, שזה צריך לעמוד בסטנדרטים.

איתן כבל: אוקי, תודה רבה.

איתן כבל: מי בעד, עם תוספת התיקונים והאישורים?

איתן כבל: בעד – 4

איתן כבל: נמנעים – אין סעיף 2 בפרק ב' נתקבל, עם תוספת התיקונים.

איתן כבל: כל הזמן צריך להגיד שיעל כהן פארן מצביעה במקום יוסי יונה.

אני ממשיכה לקרוא: "שמירת מסמכים 3.

אני ממשיכה לקרוא: מי שעושה שימוש בכלי שיט לדיג חייב לשמור אצלו את הרישיון לספינה או את העתקו אם אינו בעל הרישיון ואת רישיון הדיג".

<מרב תורג'מן: היא הקריאה את תקנה 3, שעניינה שמירת מסמכים, אתה רוצה להעלות את זה להצבעה?

<מרב תורג'מן: הוא חייב לשמור את רישיון הספינה ואת רישיון הדיג.

איתן כבל: כן, מי בעד?

<שמעון אזולאי: למה זה קשור לבריאות?

איתן כבל: זה לא משנה, שכחתם.

איתן כבל: חברים, מי בעד?

איתן כבל: בעד – 4

איתן כבל: נמנעים – אין סעיף 3 בפרק ב' נתקבל.

איתן כבל: עבר.

איתן כבל: בוא נמשיך, אנחנו צריכים להתקדם מהר.

אני קוראת: לגבי התקנה הזאת, הודעה על זיהום, יש לנו תיקון בהסכמה עם המשרד להגנת הסביבה, בעקבות הערה של המשרד להגנת הסביבה: נוכח מנהל החברה הממשלתית לחקר ימים ואגמים לישראל לדעת כי קיים זיהום מים או חשד לזיהום במקווה מים, יודיע על כך למנהל לפי הטופס שבתוספת השנייה.

יעל כהן-פארן: רק לחקר ימים ואגמים?

יעל כהן-פארן: זה בעצם מצמצם, שזה לא המנכ"ל של המשרד להגנת הסביבה או המנכ"ל של משרד הבריאות או המנכ"ל לחקר ימים ואגמים, אלא רק הוא.

<אודליה אסולין דגני: נכון, לגבי קיומו של זיהום מים או חשד לזיהום מים, כאן מדובר בהודעה באמצעות הטופס שבתוספת השנייה, ויש לזה ביטוי בתקנה 5, שאקריא אותה תיכף.

<אודליה אסולין דגני: יש ביטוי למידע שמגיע גם מגורם מוסמך, שמוגדר גם כמנהל המשרד להגנת הסביבה וגם כמנהל משרד הבריאות.

יעל כהן-פארן: אבל לא ברור לי למה צמצמו את זה.

<שמעון אזולאי: נראה לכם שמי שרוצה להודיע על זיהום יישב למלא טפסים?

<שמעון אזולאי: תנו מספר טלפון למודיעין וזהו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם לא מבינים, כאילו הם הדייגים חייבים למלא טופס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא נכון, זה מה שאני אומר לו, זה לא אתם.

<ליאורה עופרי: ככלל, התקנות לא אמורות להסדיר חובות על רגולטורים, ולצורך העניין, באופן שוטף המשרד שלנו, אני מניחה גם משרד הבריאות, מעבירים מידע גם בנוגע למים של נחלים, גם בנוגע לאגמים.

איתן כבל: איזו ממשלה, מתקתקת הכול, כולם מודיעים...

עבד אל חכים חאג' יחיא: כולם עושים את הכול, אבל לא רוצים שיחייבו אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם יעשו את זה לבד, בלי שיהיו חייבים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ..

<ליאורה עופרי: יש לנו נוהל בין-משרדי, ולכן מבחינתנו בתקנה 5, שתיכף תיקרא עם התיקון שלה: יהיה רשאי מנהל השירותים הווטרינרים גם להכריז על אזור שהוא אסור לדיג, כאשר הוא מקבל מידע מאתנו לצורך העניין.

<ליאורה עופרי: פה מצאנו, וכולם פה מסכימים אתי בשולחן, שיש חובה להטיל את זה ברמה כזאת, עם ההודעה הזו, בצורה כזו, את הדרך הזאת שמפורטת בתקנה 4 על משרד החקלאות.

<ליאורה עופרי: לכן משרדי הממשלה הוצאו מזה.

<ליאורה עופרי: שוב, בפועל זה קורה גם היום.

<אודליה אסולין דגני: מדובר פה במידע, שממילא מגיע ויכול להגיע מכל גורם אחר, כולל מגורם מוסמך אחר, ותקנה 5 מאפשרת הכרזה על אזור אסור לדיג גם בהיעדר כל אלה, גם אם ראה מנהל בעצמו שיש איזשהו חשש של סיכון לבריאות הציבור, הוא יכול להכריז על אותו אזור.

<אודליה אסולין דגני: תקנה 4 מצמצמת את זה להודעה על גבי הטופס רק למנהל החברה הממשלתית לחקר ימים ואגמים.

איתן כבל: חבר'ה, בואו נתקתק את זה, כבר התעייפתי מלשמוע את זה.

<ברק חרות: קודם כל, נודע לי העניין הזה רק אתמול בלילה.

איתן כבל: אז מה, הוסיפו לך עוד דרגה?

איתן כבל: היית צריך לבקש העלאה בשכר...

<ברק חרות: אני חושב שצריך להשאיר את זה כמו במקור, כל גורם מוסמך יכול להודיע על זיהום.

<ברק חרות: דרך אגב, ההגדרה של מקווה מים לא קשורה רק לים, אלא קשורה – כפי שהיא מופיעה כאן בתקנות – לעוד כל מיני סביבות, ולכן אין שום הגיוון.

<ברק חרות: אגב, זה גם לא תואם את הטופס ואת החתימה על הטופס שבתוספת השנייה, ששם מופיע שמי שצריך לדווח על זה הוא גורם מוסמך.

<מרב תורג'מן: כמובן שככל שיוחלט אחרת, הטופס ישונה בהתאם.

איתן כבל: בוודאי.

איתן כבל: מה העניין?

איתן כבל: פתאום אף אחד לא רוצה להתעסק עם זה?

איתן כבל: מה עם משרד הבריאות, השיווק?

איתן כבל: חברים יקרים, אני סבור שכל גורם שמזהה גם בעין בלתי מזוינת שעלול להתקיים זיהום, צריך להודיע.

איתן כבל: זה יכול להיות אזרח שאין עליו חבות, במובן שאם הוא לא הודיע מישהו יבצע כלפיו פעולה שתתבע אותו.

איתן כבל: אם מישהו נסע בכביש, ראה פגר של בעל חי גדול, דיווח ולא המתין שם שיבואו לפנות בשיא האינתיפאדה, הבן אדם קיבל על זה כמה שנים בכלא, כי מישהו אחריו נהרג.

איתן כבל: אין דבר כזה, אם יש חשד לזיהום, שיבוא ואם במקרה הגורם המוסמך בכלל בחוץ לארץ?

איתן כבל: עכשיו צריך לייצר שרשרת הסמכה לדרגים שמתחתיו, שהם ילכו ויבדקו?

איתן כבל: חברים יקרים, יש משרד הבריאות.

איתן כבל: זה יכול להיות מרשות מקומית - - -

<נדב דוידוביץ': אדוני היושב ראש, מקובל עלינו שכל גורם שנודע לו, יודיע למנהל.

<ליאורה עופרי: חשוב רק להבהיר מי הוא גורם מוסמך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גורם, גם אני.

<ליאורה עופרי: המידע הזה עובר, אין הצדקה להטיל פה את החובה.

יעקב פרי: אני כאזרח והרגשתי שהאגם מסריח, הרמתי טלפון ללשכת הבריאות המחוזית או לעירייה.

<נדב דוידוביץ': כמובן שזה תלוי בדיקה.

יעקב פרי: בוודאי שזה תלוי בדיקה, לא לפי האף שלי, ושיטפלו בזה, מה אתם עושים עניין?

<ליאורה עופרי: זה לא רלוונטי - - -

איתן כבל: את מופיעה אצלנו הרבה, אבל למרות המעמד המכובד שצברת פה, אני לא מקבל את עמדתך.

איתן כבל: עמדתנו היא שכל אחד יכול לדווח.

איתן כבל: גם בעירייה, הוא ישלח מישהו לעשות את הבדיקה.

איתן כבל: גם ככה אף אחד לא עונה.

<ליאורה עופרי: ממה לגבי רשות המים?

<ליאורה עופרי: היא אחראית על משק המים במדינה, היא אחראית על הנחלים, על האגמים, על ים כנרת וכדומה, למה היא לא נמצאת ברשימה?

איתן כבל: אני טוען שכל גורם רשותי מוסמך.

איתן כבל: מה זה מוסמך?

איתן כבל: שהוא בעל משקל ציבורי.

יעל כהן-פארן: גם רשות מקומית.

איתן כבל: נכון.

<אודליה אסולין דגני: הכוונה כאן לגורמים שיש להם את המידע המקצועי בנושא.

<אודליה אסולין דגני: אני מבינה את הרעיון, ברור שלכל אדם שיש מידע, אבל הרעיון כאן שהגורמים שעובדים ממילא עם משרד החקלאות בנושאים האלה ומעבירים את המידע הזה, כשייודע להם על הזיהום, הם יוכלו להעביר את זה.

איתן כבל: אני רוצה שנעשה הבחנה, האם הכוונה כאן רק לגורם שמודיע: הי, בדקתי, ויש זיהום, או מישהו שמתריע על?

יעקב פרי: אני חושב שהם מתכוונים למי שבסופו של דבר עשה בדיקה ויש לו אישור לעשות בדיקה, שזה מקור מים מזוהם.

<יוני ינון: אנחנו מקבלים את הנושא שכל אחד שרואה שקיים זיהום כזה או אחר, אבל ברגע שמדובר כפי שזה כתוב - - -

איתן כבל: אדוני, כל אחד רשאי לדווח, כל אחד משלושת הגורמים הוא מבחינתנו הגורם המוסמך, גם אתה.

איתן כבל: לא הודיע לך, אבל תתאמן על זה עד שהתקנות ייכנסו לתוקף.

<ברק חרות: אני לא אמרתי שלא, כללתי את עצמי בתור גורם מוסמך, אבל אני רוצה לציין פה אירוע זיהום ארעי או מתמשך, כיוון שמתמשך – התקנה מתייחסת למתמשך.

<מרב תורג'מן: זה קיים בתקנה - - -

איתן כבל: עזוב את זה, נסדיר את זה.

<מרב תורג'מן: אדוני מאשר את תקנה 4, כפי שהוקראה?

איתן כבל: מי בעד תקנה 4, כפי שהוקראה?

איתן כבל: בעד – רוב

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: סעיף 5.

יעל כהן-פארן: באמצע הפסקה כתוב "המנהל רשאי לקבוע ששטח האזור וגבולותיו יהיו שונים", למה שהם יהיו שונים?

יעל כהן-פארן: אם יש אזור שהוגדר כמזוהם, למה למנהל יש סמכות להגדיר שבחלק ממנו אפשר לדוג?

יעל כהן-פארן: אם יש אזור מזוהם, למה לדוג באזור מזוהם?

<קריאה: אולי הוא גדול יותר.

יעל כהן-פארן: אז אולי זה צריך להיות כתוב.

<נדב דוידוביץ': אני רוצה להזכיר שאנחנו מדברים על ממד שאנחנו לא רואים מתחת למים, ויכולים להיות מיני דגים שהם מזוהמים ומיני דגים שאפשר עדיין לדוג אותם.

יעל כהן-פארן: למה?

יעל כהן-פארן: באזור מזוהם יש דגים שאפשר לדוג אותם?

<נדב דוידוביץ': כן, כי קודם כל דגים ברובם לא נמצאים באותו מקום, תלוי במין הדג, אבל יש מיני דגים שהתזונה שלהם שונה, חלקם צמחונים, חלקם טורפים, ובעקבות זה יכול להיות גם שונה הזיהום.

<נדב דוידוביץ': אנחנו כן רוצים להשאיר אפשרות למנהל, בהתאם לסוג הזיהום ולמיני הדגים שבהם נמצא הזיהום, להחליט מה מותר ומה אסור.

איתן כבל: אין לי בעיה עם זה.

איתן כבל: אני לא מנסה להתווכח על עמדה, שהיא עמדה מקצועית, כאן זאת לא עמדה כמו הנושאים הקודמים שאנחנו עסקנו בהם.

איתן כבל: אם הגורם המוסמך, שהוא הווטרינר הראשי, ועוד כמעט לקחתי לו תפקידים, אומר שמנקודת המבט שלו זה דבר שיכול להתקיים, אין לי בעיה עם העניין הזה.

יעל כהן-פארן: אז לי יש בעיה עם העניין.

<שמעון אזולאי: יש בעיה, לכמה זמן.

<שמעון אזולאי: כשפותחים את השפד"ן וזורם ביוב לים, אנחנו לא דגים שם.

<שמעון אזולאי: אנחנו מחכים יומיים, שלושה עד שמתנקים המים, אבל אף אחד לא בא ובודק.

איתן כבל: יש סעיף (ב).

<יוני ינון: מבחינתנו, זה מקובל, אלא אם הגורם המוסמך – קרי, לצורך העניין, אחד מהם הוא מנכ"ל משרד הבריאות – מבקש להכריז על אזור כאזור אסור, אין לנו בעיה בהחלטות, אבל אם ההחלטה תהיה לא לאסור, אנחנו מבקשים שתהיה, אם לא התייעצות, לפחות הנמקה.

איתן כבל: מקבל חד משמעית.

<מרב תורג'מן: שתהיה הנמקה למשרד הבריאות, מדוע החליט להחריג?

<קריאה: לגורם מוסמך, לא לכל אזרח.

<מרב תורג'מן: ומה הוא יעשה עם ההנמקה הזו?

יעל כהן-פארן: זה מפורסם לציבור.

<מרב תורג'מן: זה לא מפורסם לציבור.

איתן כבל: אני הבנתי את הראש שלו.

איתן כבל: או שהוא הגורם המקצועי שאני נשען עליו ומתווכח אתו, על הפירוטכניקה שמסביב – אני לא רוצה להתווכח אתו על העניינים המקצועיים עליהם כילה את שנותיו בלימודים ובדברים מן הסוג הזה.

איתן כבל: אם היו הווטרינרים האחרים אומרים "געוואלד, לא יקום ולא יהיה, אנחנו חושבים שזה דבר לא נכון" – לא ככה.

איתן כבל: למרות זאת, אני רוצה שיידע אותו אחד שמקבל את ההחלטה מן הסוג הזה, שכשהוא מחליט, הוא יצטרך לנמק כשהוא כותב למנכ"ל איך הוא הגיע למסקנה הזאת.

<פואד נסאר: זה לא רק דגים, זה גם מתרחצים.

איתן כבל: על זה נאמר לא זו אף זו.

איתן כבל: אם זה מנומק, מה אכפת לך?

<מרב תורג'מן: אתה רוצה שהוא ישלח את הנימוק רק למשרד הבריאות?

<מרב תורג'מן: הוא ינמק לו מדוע הוא החליט?

<מרב תורג'מן: צריך להבין את המשמעות וגם מה הוא יכול לעשות עם המידע הזה.

<מרב תורג'מן: מה משרד הבריאות יכול לעשות עם המידע?

<מרב תורג'מן: נניח הוא כתב לו, הוא נימק לו, מה הסיבה שהוא בחר לא להכריז על האזור כאזור אסור.

איתן כבל: יש למשרד הבריאות גם אנשי מקצוע.

איתן כבל: אם יחליט המנכ"ל שהוא הסמכות העליונה לבוא ולהגיד: עם כל הכבוד, התייעצתי עם שני הדוקטורים האלה, והם אמרו לי: שמע, אנחנו מאוד מכבדים אותו, אבל הגיע לידינו מידע שהחיידק הזה שנבע מהזיהום המסוים הזה, יש לו יכולת צלילה יותר גבוהה ממה שנדמה.

איתן כבל: אני לא מבין מה העניין, כשאתם שם אתה דברים בשקיפות מלאה, יותר קל לך להתמודד אתו.

יעל כהן-פארן: אמרת פה בשקיפות מלאה, ואת אמרת שזה לא מפורסם בכלל.

<מרב תורג'מן: הנימוק לא אמור, אבל ההכרזה מפורסמת.

יעל כהן-פארן: אז מה הבעיה?

יעל כהן-פארן: קודם כל, אם יש צמצום מסוים שהשטח המוכרז מזוהם ויש נימוק לכך או צמצום של דגים מסוימים, שגם זה יהיה מפורסם, למה לא?

איתן כבל: זה דו-שיח של חירשים.

איתן כבל: זה לא שהוא שומר את המידע לעצמו, זה לא שמעבירים קריאות שקטות בין הדייגים.

יעל כהן-פארן: אבל יש ביניהם הרבה אינטראקציה - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: הפרסום הוא כללי, הפרסום לא נשלח ב-SMS.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה פרסום.

איתן כבל: יש שלב מקדמי מקצועי, שמדבר על הדבר הבא – כשאתה מחליט אם להכריז או לא להכריז, יש שרשרת פעולות, שצריך לבצע אותן.

איתן כבל: מה שהיינו אמורים לשאול את השר, לגבי תמר למשל אם היה מתקיים הדיון הבא – האם יש ספר הפעלה שאומר מה אני עושה.

איתן כבל: כשיש אירוע, מתחילים לפעול כך וכך, וכשזה נוגע למקום, גם אם הוא מודיע למנכ"ל שהוא מתיר בחלק מסוים – אם הוא מנמק, בסדר, אבל במקום שהוא לא חושב שצריך, אני מבקש שתהיה הנמקה וכמובן שהיא מתפרסמת.

איתן כבל: אם ימצא לנכון המשרד הרלוונטי, במקרה הזה המנכ"ל, לפעול ולהודיע, אפילו לפנות לתקשורת, זה דבר שצריך לדעת, כי כשהוא כותב את חוות הדעת שלו, הוא יחשוב פעמיים אם הוא עושה את הדברים כך וכך.

<מרב תורג'מן: לכל הגורמים?

איתן כבל: כן, לכל הגורמים.

<ליאורה עופרי: משפטית, כל רשות מנהלית צריכה לתת את הנימוקים שלה.

<ליאורה עופרי: זה לא משהו שצריך לפרסם אותו, האחריות היא תמיד של משרד החקלאות.

איתן כבל: יקירה, על זה אמרתי לא זו אף זו.

איתן כבל: על זה אמר, בגין כמדומני, שגם הברור מאליו, מוטב שייאמר.

איתן כבל: העלתה חברתי את העניין הזה, ענו הנציגים ממשרד הבריאות את אשר ענו, ואנחנו רוצים שזה יהיה גם כן.

איתן כבל: גם אם זה נעשה כך, שיהיה ברור שזה ייעשה כך.

איתן כבל: קודם כל, תקנו את הנוסח הזה.

איתן כבל: נכון שאם היתה לנו עוד רבע שעה, היינו כבר מסיימים את העניינים האלה, אבל אנחנו כבר די בסוף.

איתן כבל: אני חייב לסיים את הדיון, כבר יהיה מועד חדש בקרוב מאוד מאוד, אנחנו נפרסם אותו.

איתן כבל: לדעתי, גג שבועיים נסיים את כל התהליך הזה.

<קריאה: אתה מצביע על הסעיף הזה?

<מרב תורג'מן: אנחנו נביא את הנוסח, שיתאם את ההחלטה.

איתן כבל: ננסח את סעיף 5 בניחותא.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: הישיבה נעולה.