הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 175, 2017-06-20 12:00

עאידה תומא סלימאן: שלום לכולם.

עאידה תומא סלימאן: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: זוהי ישיבת חירום על רצח נשים.

עאידה תומא סלימאן: מצב חירום מחייב תכניות חירום.

עאידה תומא סלימאן: ככה קראנו לישיבה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו שומרות כאן שני כיסאות ריקים.

עאידה תומא סלימאן: בישיבה הזאת הוצאנו הזמנה גם לשר לביטחון הפנים גלעד ארדן וגם לשר הרווחה חבר הכנסת חיים כץ.

עאידה תומא סלימאן: ביקשתי, ואני חייבת להגיד שנעשו הרבה טלפונים.

עאידה תומא סלימאן: למרות ההבטחות התשובה של שני השרים הייתה שהלו"ז שלהם מלא, והם לא יוכלו להגיע לישיבה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: אני החלטתי לשמור את שני הכיסאות האלה פה כדי להזכיר לכולם שחסרים בדיון הזה שני שרים שאמורים להיות המובילים במאבק ובחשיבה איך אנחנו יכולים לעצור את מרחץ הדמים של נשים שקורה במדינה הזאת מתחילת השנה.

עאידה תומא סלימאן: מתחילת השנה 16 נשים נרצחו במדינת ישראל על-ידי בני זוגן או על-ידי מישהו מהמשפחה.

עאידה תומא סלימאן: הן נרצחו בגלל שהן נשים.

עאידה תומא סלימאן: במקרי אלימות אחרים ובמקרי רצח אחרים אנשים נרצחים על כל מיני רקעים.

עאידה תומא סלימאן: אבל כשאישה נרצחת היא נרצחת בגלל שהיא אישה מכיוון שמישהו חושב שהוא יכול לשלוט בחיים שלה, בבחירות שלה, בהחלטות שלה, ויכול לגזול ממנה את החיים שלה כשהיא אומרת "לא" ו"מספיק", ושהיא רוצה לחיות בצורה אחרת כשהיא מנסה לצאת ממעגל האלימות וכאשר היא מחליטה לחיות בצורה אחרת.

עאידה תומא סלימאן: בשבוע שעבר זעזעו אותנו 4 מקרי רצח, אבל אנחנו מזועזעות כל פעם מחדש.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שעצם העובדה שזה קרה פעם אחרי פעם תוך כמה ימים זה הוציא את המחאה הציבורית לרחובות.

עאידה תומא סלימאן: נשים וגברים יצאו לרחובות, מחו במוצאי שבת נגד רצח נשים.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מברכת את אלה שקראו לצעקה הזאת ולצאת להפגין; מברכת על כל מפגין ומפגינה שהגיעו כי אנחנו יצאנו מהשאננות שלנו.

עאידה תומא סלימאן: היה מצב, שלצערי הרב, גם הציבור ובטח גם הממשלה נכנסו לשאננות כשזה קשור לרצח נשים.

עאידה תומא סלימאן: היציאה לרחוב מסמלת שוב את חידוש המאבק שהובילו נשים רבות בשנות ה-80 ובשנות ה-90 במדינה הזאת כאשר נשים פמיניסטיות יצאו ופרצו את סכר ההשתקה.

עאידה תומא סלימאן: התחלנו לדבר על רצח נשים.

עאידה תומא סלימאן: זה לקח הרבה שנים עד שמקבלי ההחלטות הפנימו שחייבים לדון בזה, ואם יש צורך לחזור שוב לרחובות ולחסום כבישים כדי שאנשים יתעוררו ויבינו שאי אפשר לשתוק, ואנחנו לא נמשיך לספור גופות של נשים ונעבור לסדר היום – אז נעשה את זה.

עאידה תומא סלימאן: כשיש צורך לנהל דרכים אחרות של שיח עם מקבלי ההחלטות, עם הממשלה, עם השרים, וכשצריך להפעיל לחצים אנחנו נעשה את זה.

עאידה תומא סלימאן: מחובתנו לדבר על ביטחונן של נשים; לדבר על ביטחונן לא במושגים הגבריים ולא במושגים המיליטריסטיים.

עאידה תומא סלימאן: ביטחון של נשים מתחיל בבית.

עאידה תומא סלימאן: כיום אין ביטחון להרבה נשים לא במסגרת המשפחתית, לצערי, ולא בבית.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נעמוד על זה שיהיה להן.

עאידה תומא סלימאן: בששת החודשים האחרונים מאז הישיבה שהתקיימה ב-23 בנובמבר לרגל היום הבינלאומי למאבק באלימות נגד נשים שאליה הגיע הצוות הבין-משרדי ופרס בפנינו את התכנית אפשר להגיד עליה הרבה; אפשר לבקר אותה ואפשר להגיד שצריך להוסיף ואפשר להגיד שהיא לא מספקת.

עאידה תומא סלימאן: אבל תכנית סדורה שישבו וכתבו צוותים מקצועיים – מאז עברו שישה חודשים ובהם נרצחו 16 נשים, ונדרשו לנו עוד ועוד לחצים כדי שייכנסו באופן חירומי לאחר שדרשתי את זה כמה פעמים.

עאידה תומא סלימאן: ביקשתי להקדים את הישיבה של ועדת השרים, לטפל בתכנית, לאשר את התכנית, להקצות את התקציבים.

עאידה תומא סלימאן: לצערנו או לשמחתנו – אני לא יודעת – טוב שוועדת השרים ישבה אתמול ואימצה את התכנית.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה לשמוע מיושב-ראש ועדת השרים שאישרה אתמול, חבר הכנסת והשר גלעד ארדן, מה בדיוק החליטו?

עאידה תומא סלימאן: כמה תקציבים הקצו?

עאידה תומא סלימאן: למה הקצו?

עאידה תומא סלימאן: מהם סדרי העדיפויות שהחליטו עליהם?

עאידה תומא סלימאן: אבל, כמובן, אנחנו לא יכולים לשאול אותו עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: אשמח לקבל תשובות ממי שממלא את מקומו.

עאידה תומא סלימאן: וגם משר הרווחה – במיוחד כשאני שומעת שיותר מ-50% נשים שנרצחו פנו למשטרה והתלוננה.

עאידה תומא סלימאן: הנרייט אל-קרא פנתה למשטרה ופנתה לרווחה.

עאידה תומא סלימאן: היא הודיעה שהיא בסכנה, ואמרה שהיא עוברת אלימות.

עאידה תומא סלימאן: ובכל זאת היא נשלחה איכשהו הביתה ונרצחה.

עאידה תומא סלימאן: אני יכולה לתת עוד ועוד דוגמות: הרצח של חנאן אל-בחירי והרצח של דור קרסנטי, ורה קוי, דליה ברוך, ברא שורבאג'י, אודליה בכר, לינה אחמד איסמעיל, מאיה גורן ונג'וד גנאים וכולי – עוד ועוד נשים.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, ניסיתי לאתר שני שמות שחסרו לי ברשימה, אבל בכל מקום הן נשארו אלמוניות.

עאידה תומא סלימאן: אחד הדברים שצריך לכבד זה להזכיר את השם ולהזכיר את הסיפור שעומד מאחורי השם.

עאידה תומא סלימאן: חבל ששתיים מהנשים שנרצחו נשארו אלמוניות.

עאידה תומא סלימאן: הדיון היום כמו שהיה צורך לחשוב לחזור לרחובות היה צורך לשבת שוב ולחשוב יחד מה אפשר לעשות עוד שאולי לא עשינו.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיש הרבה כעס.

עאידה תומא סלימאן: יש הרבה כעס גם כן על ההזנחה; על עצם העובדה שממשלת ישראל יכולה לקבל החלטות על רצח אישה כאשר אישה נרצחת, אבל כשמישהו או משהו נהרגת על רקע ביטחון לאומי אפשר לקבל החלטות מיד ואפשר לעשות צעדים דרסטיים.

עאידה תומא סלימאן: אבל כאשר אישה נרצחת ופוגעים בביטחונה האישי ובביטחון משפחתה, אפילו התבטאות אחת לא יוצאת לתקשורת.

עאידה תומא סלימאן: לא שמענו מכלל השרות שיושבות בממשלת ישראל התבטאות אחת בעניין מקרי הרצח האחרונים; לא שמענו גם כן מהשרים למרות שבסוף יצטרכו לשבת ולהחליט.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שיש כעסים, אני יודעת שיש הזנחה, ואני יודעת שיש לפעמים הרגשה של אוזלת יד.

עאידה תומא סלימאן: אבל אסור לנו להרגיש שאנחנו לא יכולות לשנות את המצב.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כן יכולות לשנות את המצב, אבל אנחנו צריכים לאגד כוחות ולנסות להתקדם.

עאידה תומא סלימאן: אנשים כבר נרשמו.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לחברי הכנסת שהתגייסו והגיעו וכיבדו אותנו בנוכחותם.

עאידה תומא סלימאן: פעם ראשונה יש לי אפשרות לא ללכת לפי שם בגלל שהנוכחות היא גדולה.

עאידה תומא סלימאן: אבל הנוכחות של כל אחת ואחד מכם חשובה.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה, גברתי היושבת-ראש, על כינוס דיון החירום הזה.

דב חנין: אנחנו אכן נמצאים במצב חירום.

דב חנין: מצב חירום כזה מחייב תכנית חירום.

דב חנין: אני מכיר את ההמלצות של הוועדה הבין-משרדית, וטוב שההמלצות האלה התקבלו אתמול, אבל האמת היא שזה מאוחר יותר.

דב חנין: הן היו צריכות להיות כבר לפני חצי שנה.

דב חנין: התפקיד שלנו הוא לוודא שכל ההמלצות האלה גם מתיישמות בשטח ובמציאות.

דב חנין: כי יש פער מאוד גדול בין הדיבורים, ההבטחות לבין מה שקורה בפועל בשטח.

דב חנין: אני מאוד מצטער על כך ששני השרים לא הגיעו.

דב חנין: אני בטוח שיש להם, ודאי, עוד דברים לעשות, אבל ההתייצבות שלהם בדיון הזה במצב הזה הייתה בה אמירה.

דב חנין: מעבר למה שהם יכלו לבוא ולהגיד הייתה בה אמירה שהמדינה והממשלה אכן מתכוונת לתת לנושא הזה את העדיפות הגדולה שצריכה להינתן לו.

דב חנין: את שאלת, גברתי, היושבת-ראש אולי יש צורך לצאת לרחובות ולעשות מחדש את אותו מאבק שנשים וארגוני נשים עשו לפני שנים.

דב חנין: לדעתי, התשובה היא חד-משמעית כן.

דב חנין: אני מברך מכאן את כל היוזמות של ההפגנות שהתנהלו בכל רחבי הארץ – את כל היוזמות והמארגנים והמארגנות שהצטרפו לדבר הזה.

דב חנין: אני חושב שצריך להשמיע קול זעקה מאוד גדולה.

דב חנין: הקול הזה מאוד חשוב.

דב חנין: אסור להפסיק.

דב חנין: ההפגנות האלה צריכות להימשך, והצעקה הזאת צריכה להימשך.

דב חנין: נקודתית אני רוצה להתייחס לשני היבטים שצריך לקחת בחשבון בעבודה שלנו מול התופעה הבלתי נסבלת הזאת של רצח נשים.

דב חנין: קודם כול, שאלת המניעה.

דב חנין: זאת שאלה שצריך להתייחס אליה בשתי רמות: רמה קונקרטית – אנשים שומע על יותר מדי מקרים שבהם אישה מתלוננת על איומים ועל סכנה, אבל הסכנה והאיומים האלה לא מטופלים עד שאנחנו מגיעים לקטסטרופה, עד שאנחנו מגיעים לטרגדיה.

דב חנין: זאת מציאות בלתי נסבלת, זה לא יכול להיות.

דב חנין: אנחנו כבר רואים את זה.

דב חנין: אנחנו יודעים שכשאישה מתלוננת על איומים ועל סכנה האקדח שמופיע על השולחן במערכה הראשונה גם יירה במערכה השנייה או השלישית.

דב חנין: לכן צריך התייחסות אחרת לגמרי לתלונות של נשים על איומים ועל סכנה.

דב חנין: המישור השני של המניעה קשור לא לסוגיות הקונקרטיות, אלא לשאלות חברתיות.

דב חנין: אני העליתי את זה גם במליאת הכנסת, וכאן צריך להגיד: יש בעיה של אווירה אלימה כלפי נשים גם מעבר למקרה הקונקרטי.

דב חנין: עם האווירה האלימה הזאת שיש לה הרבה מאוד מופעים והרבה מאוד ביטויים בכל מיני ציבורים – גם בציבור הכללי – ולא רק בציבור הכללי, אלא גם ברשתות חברתיות – עם האווירה הזאת צריך להתמודד.

דב חנין: אני העליתי בכנסת הצעת חקיקה בעניין הזה.

דב חנין: החוק הזה נמצא היום בידי משרד המשפטים, ואני מקווה שהם יחליטו החלטה ויבחרו לתמוך בדבר הזה.

דב חנין: כי אותם אמצעים שהחברה ידעה להשתמש בהם כלפי תופעות מסוכנות אחרות, צריך היום להשתמש בהם, באותם אמצעים, כלפי התופעות של האווירה האלימה כלפי נשים.

דב חנין: הצד השני של הסוגיה של המניעה זה כמובן הטיפול במקרים שכבר קרו: החקירה – מה קורה?

דב חנין: איזו עדיפות ניתנת - -

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת חנין.

דב חנין: אני מסיים בזה.

דב חנין: איזה עדיפויות ניתנות לחקירות האלה.

דב חנין: יש לי תחושה שיותר מדי חקירות של אלימות ורצח נשים לא זוכות לעדיפות הנדרשת, והתוצאה היא שמקרים נשארים פתוחים.

דב חנין: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול האם למישהו מנציגי המשרדים יש המידע על הישיבה אתמול?

עאידה תומא סלימאן: האם הוקצה תקציב לתכנית?

עאידה תומא סלימאן: מר חגי, מה בדיוק אושר?

<חגי מויאל: ההחלטה הייתה החלטה עקרונית לאמץ את כל התכנית באופן מלא.

<חגי מויאל: לא ירדו לפרטים איזה תכניות כן ואיזה תכניות לא, אלא לאמץ את כל התכנית.

<חגי מויאל: משרד הרווחה הקצה כבר השנה תקציב מסוים כדי להשלים את 2017 עד שתהיה עבודה מול האוצר.

עאידה תומא סלימאן: מה זה "מסוים"?

<חגי מויאל: משרד הרווחה נתן כבר תקציב של 7 מיליון שקל כדי להתחיל את התכנית מרגע שהיא תאושר.

<חגי מויאל: זה אומר שממחר אנשי המשרד צריכים לעשות סדר עדיפות ולהתחיל עם התקציב הזה.

אורלי לוי אבקסיס: - - - במשרד הרווחה כדי לתקצב תכנית - -

עאידה תומא סלימאן: הוא אמר שהם שמרו 7 מיליון.

אורלי לוי אבקסיס: לא, צריך לעשות סבב בתוך המשרד - - -

<חגי מויאל: לא.

<חגי מויאל: יש תקציב שמור שהוקצה לתחילת יישום התכנית כי ידענו שמול האוצר זה יהיה תהליך של זמן עד שנקבל את כל ההקצאה התקציבית.

<חגי מויאל: אני לא רוצה לדבר בשם המשרד לביטחון הפנים - -

יוסף ג'בארין: מה סך כל התקציב?

<חגי מויאל: 250 מיליון לתכנית חומש.

עאידה תומא סלימאן: כלומר כ-50 מיליון כל שנה.

מיכל רוזין: מה זה כולל?

<חגי מויאל: ל-2017 הוקצו 7 מיליון.

<חגי מויאל: זה אומר שיש לנו חצי שנה היום לווסת את התקציב הזה לתכניות שנמצאות בתכנית; לשנה הבאה משרד הרווחה הקצה עוד 12 מיליון; ועכשיו גם המשרד לביטחון הפנים התחייב שהוא ייתן מהתקציב הפנימי שלו תקציב נוסף ליישום התכנית.

עאידה תומא סלימאן: איזה משרדים נוספים צריכים לתת תקציבים?

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שמשרד המשפטים ומשרד החינוך לפחות.

<חגי מויאל: במשרד המשפטים זה נושא של שינויי חקיקה.

<חגי מויאל: זה עבודה של היועצים המשפטיים.

<חגי מויאל: אין כאן עניין תקציבי.

<חגי מויאל: יש כאן יותר עניין של פעולות שצריכות - -

אורלי לוי אבקסיס: זה היה בבסיס התקציב הכסף הזה?

אורלי לוי אבקסיס: הוא היה צבוע בצד לתכנית?

<חגי מויאל: הוא היה צבוע בצד לתכנית.

אורלי לוי אבקסיס: זאת המשרדים האחרים עוד לא שמו?

אורלי לוי אבקסיס: כי אם הוא מתוקצב זה אומר שזה אושר.

<חגי מויאל: התכנית צריכה לעבור עכשיו את האוצר.

<חגי מויאל: אתמול היה נציג של האוצר בדיון - -

אורלי לוי אבקסיס: - - - בבסיס התקציב בשנת התקציב שהצבענו עליה?

מיכל רוזין: אני הבנתי שאתמול בדיון האוצר ישב ואמר על חלק גדול מהתכנית, אנחנו לא מכירים את זה, אלינו לא הפנו בקשות תקציבים.

מיכל רוזין: ישבו שם קלולס ולא ידעו על מה מדובר.

מיכל רוזין: האוצר אמר שאין הכסף הזה צבוע, אני לא יודע על מה אתם מדברים.

מיכל רוזין: שמעתי מתוך הפגישה עצמה שממש לא ידעו מאיפה המציאו את הסכומים.

<חגי מויאל: נציג האוצר אכן אמר שהוא לא היה שותף - -

אורלי לוי אבקסיס: - - - במקום מסוים - - -

מיכל רוזין: בדיוק.

מיכל רוזין: זה העניין.

<חגי מויאל: נציג האוצר אכן אמר בדיון שהמשרד שלו לא היה מעורב אף על פי שהמשרד שלו הוזמן לכל הדיונים.

<חגי מויאל: היו גם ישיבות עם המשרד שלו.

מיכל רוזין: "לא מעורב" זה אומר שאין תקציב, ושהוא דורש מהמשרדים למצוא את התקציב בעצמם.

מיכל רוזין: אין תוספת.

מיכל רוזין: זה בא על חשבון דברים אחרים.

מיכל רוזין: וגם ככה זה סכום עלוב.

עאידה תומא סלימאן: הבנתי שלא הגיעו אף אחד מהאוצר לדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: הם תמיד יודעים לתת תשובה שדיונים כאלה לא נוגעים למשרד שלהם, אבל כשיש תכנית הם כן יכולים לטרפד אותה כי הם לא ידעו על דיונים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: אולי הגיע הזמן לשים עוד כיסא ריק פה.

<אפרת שרעבי: אני ממשרד הרווחה.

<אפרת שרעבי: התכנית שחגי הצביע עליה, יש לה שורה בספר התקציב.

<אפרת שרעבי: משמע שהאוצר היה מעודכן, ולפחות לחלק ממנה הוא היה מיודע.

אורלי לוי אבקסיס: הוא פשוט לא זוכר.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני חייבת להגיד – בשבוע שעבר דנו בתקציב מקלטי הנשים.

עאידה תומא סלימאן: מונחת על שולחנו של שר האוצר בקשה גם ממני וגם מחבר הכנסת אלאלוף וגם מיושב-ראש ועדת העבודה והרווחה וממנהלות המקלטים לתוספות תקציב של חצי מיליון שקל לכל מקלט.

עאידה תומא סלימאן: יש ארבעה עשר מקלטים במדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: אפילו אם יקבלו 300 אלף – לא חצי מיליון – כי הם עלולים לקרוס אם לא יקבלו את התקציב הזה, זה כמעט התקציב המוקדש ממשרד הרווחה לשנה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: אתם מבינים איזה אבסורד?

עאידה תומא סלימאן: על איזה תכניות אנחנו מדברים?

עאידה תומא סלימאן: אם זה 7 מיליון, מה אפשר ליישם ב-7 מיליון?

עאידה תומא סלימאן: כלומר אישרנו תכניות.

עאידה תומא סלימאן: אפילו אם נאשר תקציבים זה יהיה המצב.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה אם 7 מיליון ילכו לשם.

<קריאה: זאת עוד שאלה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שיש לנו הרבה שאלות לשאול.

מיכל רוזין: אין לנו תשובות.

עאידה תומא סלימאן: חברי הכנסת, אני אמשיך לתת זכות דיבור, אבל בבקשה, בואו נגביל את עצמנו לשלוש דקות מקסימום כדי לאפשר גם לארגונים להתבטא.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בשבוע שעבר הייתה לך פנייה לוועדה, ובדיוק כשהתחלנו לטפל בפניות לקיום דיונים קרו מקרי הרצח, ואני כינסתי את ישיבת החירום הזאת.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מודה לך על הבקשה שלך לקיים את הדיון.

עאידה תומא סלימאן: היא גם תרמה להחלטה שלי לקיים את הדיון מיד.

עאידה תומא סלימאן: את רוצה לדבר כמי שיזמה את הדיון?

מיכל רוזין: אני מתנצלת, יש לי דיון על חוק שלי בוועדת עבודה ורווחה.

מיכל רוזין: אני אשתדל לחזור, אבל אני חייבת לצאת לדיון על החוק שלי.

מיכל רוזין: אני ממש מתנצלת.

מיכל רוזין: עמדותי בנושא ידועות היטב.

עאידה תומא סלימאן: נכון.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נמשיך לפעול בנושא.

מיכל רוזין: ולהיאבק.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: ראשית אני רוצה להודות לך, גברתי היושבת-ראש, שבחרת לקיים את הדיון הזה.

אורלי לוי אבקסיס: הוא כל כך חשוב.

אורלי לוי אבקסיס: אני מצרה על כך שמי שיושב על השאלטר, מי שמחליט מה עושים עם המקרים האלה – המשרדים הרלוונטיים והעומדים בראשם – מתחמקים באופן בולט.

אורלי לוי אבקסיס: לא נעים לי להודות, אבל כשאני מסתכל על מצבת חברי הכנסת שמופיעים לדיון הזה אני מרגישה שחוץ מאפיון מאוד מסוים אני לא רואה נוכחות נוספת של חברי כנסת פרט לחברת הכנסת מיכל רוזין שעמדותיה ידועות, כמובן.

אורלי לוי אבקסיס: היא נלחמת בתופעות האלה.

עאידה תומא סלימאן: מה שברור, כולנו אופוזיציה.

אורלי לוי אבקסיס: צר לי על חברי הכנסת שהפכו את זה לדיון שהוא כאילו שייך לאוכלוסייה הערבית במדינת ישראל, והוא מנוגד לחלוטין לנתונים שכולנו עדים להם.

אורלי לוי אבקסיס: זאת בושה לכנסת ישראל ובושה לחברי כנסת בישראל ולחברות הכנסת בישראל שבדיון כזה הם נעדרות, ומשאירים את זה כאילו זה לא קורה גם אצלנו.

אורלי לוי אבקסיס: כולנו יודעים שזה קורה אצלנו בצורות המזעזעות ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו שואלים איפה היו משרדי הממשלה שנרדמו בשמירה, אז כל הזמן שולפים לנו תכניות מ-2014, תכניות מ-2008.

אורלי לוי אבקסיס: תכניות יש, ועדות יש, מסקנות יש.

אורלי לוי אבקסיס: כמה פעמים אפשר לחבק את ההמלצות של הוועדות, אבל לקבור אותן באותה מידה?

אורלי לוי אבקסיס: נותנים להן מיתות נשיקה.

אורלי לוי אבקסיס: מנשקים את ההמלצות לפני שקוברים אותן, לפני שנותנים כסף.

אורלי לוי אבקסיס: זה שמשרד הרווחה אומר, 7 מיליון – תקשיב, לא נעים לי להודות – אתם אלה שאמורים לבנות את הדרישה לתקציב.

אורלי לוי אבקסיס: נראה לך שלפתור בעיה כזאת מערכתית אפשר להסתפק ב-7 מיליון שקל?

אורלי לוי אבקסיס: קודם אמרה יושבת-הראש שרק לעזור למקלטים – 14 במספר – מצריך 7 מיליון שקל.

אורלי לוי אבקסיס: מה, אין מה לעשות עוד?

אורלי לוי אבקסיס: אתם יכולים לבוא ולומר, לא אנחנו מתקצבים; אבל מצד שני אתם צריכים להוציא את הדרישה, את קול הזעקה כדי שאפשר יהיה לתקצב את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אם שר האוצר אומר שאין תקציב לכך – תקשיב, 7 המיליון האלה הם לא בשביל התכנית הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: לקחו איזה פרק בתכנית, ואז מנסים להגיד שזה לתקצוב חלק מהתכנית.

אורלי לוי אבקסיס: התכנית עולה 250 מיליון שקל, וגם זה בחסר.

אורלי לוי אבקסיס: כשמדינת ישראל רצתה לטפל בבעיות ידעו היטב להושיב את משרד הרווחה, את המשרד לביטחון הפנים ואת כל המשרדים הנוספים, וידעו לטפל בבעיה בצורה שמיגרו כמעט לחלוטין כי מסתבר שיש הכלים ויש היכולות – ואני מדברת על סחר בבני אדם.

אורלי לוי אבקסיס: מי שזוכר שמדינת ישראל הייתה מוכת תופעה הזויה, בזויה שהיה כמעט ידוע בכל העולם שפה במדינת ישראל הכול ממש כמו מסלול ירוק לסחר בנשים.

אורלי לוי אבקסיס: הוקמה ועדה בין-משרדית, וישבו כל אותם גורמים שאנחנו עדים להם פה היום, ותוקצבה תכנית, ומיגרנו כמעט לחלוטין את כל התופעה של אנשים שהיו מביאים אותם באמתלה שהם באים לעבוד בישראל, והיו מעבירים אותם במצבים נוראיים דרך המדבר, מעבירים את המכוניות בתנאים קשים וכולאים אותם.

אורלי לוי אבקסיס: התופעה הזאת כמעט נעלמה.

אורלי לוי אבקסיס: למה?

אורלי לוי אבקסיס: כי למדינת ישראל היה אכפת איך היא תיראה בעיני העולם.

אורלי לוי אבקסיס: לא אכפת לה מה קורה בבית – אכפת לה איך אנחנו נראים בעולם.

אורלי לוי אבקסיס: מה שקורה עכשיו זה הזוי.

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת שאם הם לא רוצים לעכב ועדה עם יעדים, תקציב ותכניות מתוקצבות בכל דבר ודבר, אנחנו נצטרך לעשות את זה פה בוועדה, להביא גורמי מקצוע, ולהכריח אותם להגיד לנו כמה זה עולה, ואז נדע כמה צריך לדרוש.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

מסעוד גנאים: אכן אנחנו במצב חירום ובסכנה כאשר נשים לא מרגישות ביטחון, כאשר בקלות הורגים ורוצחים נשים בלי לתפוס את הרוצח הרבה פעמים, בלי להעניש אותו.

מסעוד גנאים: כולנו כחברה אנחנו בסכנה.

מסעוד גנאים: רק לשמוע אתמול או לפני שלושה ימים את התיאורים של רצח חנאן אל בחירי – מזעזע, מעורר סלידה.

מסעוד גנאים: חיות טרף לא עושות דבר כזה – לרצוח, לשרוף, לטמון.

מסעוד גנאים: איפה כל העולם היה?

מסעוד גנאים: איפה היו השלטונות?

מסעוד גנאים: אנחנו לא בורחים מאחריות כחברה.

מסעוד גנאים: אני מדבר עלינו כערבים.

מסעוד גנאים: גם אנחנו לוקחים אחריות על עצמנו, על עולם הערכים שלנו, על החינוך של הילדים שלנו.

מסעוד גנאים: אבל איפה המשרדים שהיו אמורים להגן על אישה שהתלוננה?

מסעוד גנאים: איפה הרווחה?

מסעוד גנאים: שני המסלולים של המניעה ושל ההרתעה מחייבים משאבים ותקציבים.

מסעוד גנאים: זה מחייב אותנו כחברה לחינוך לערכים של קדושת חיי אדם, במיוחד אישה משום שהיא לא במעמד נחות, ולא להתייחס בסלחנות מכיוון שהיא אישה.

מסעוד גנאים: שנית, ביטחון הפנים והרווחה – ובמיוחד ביטחון הפנים – לתפוס את הפושעים ולהעניש אותם כדי להרתיע.

מסעוד גנאים: גברתי היושבת-ראש, אני מסיים במשפט הזה: את הפשע הגדול של רצח נשים במיוחד על-ידי בני משפחתן – חומרתו שהוא הופך את המשפחה מסמל של ביטחון, של אהבה ושל חיים, לסמל של דם, לסמל של שנאה, לסמל של רצח.

מסעוד גנאים: זאת החומרה הגדולה שכולנו חייבים להתייצב בפני הפשע הזה כדי לנסות למנוע את הרצח הבא וכדי שנבנה חברה שנותנת יותר ביטחון לאנשים ולכל חבריה.

מסעוד גנאים: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יוסף ג'בארין: תודה לכבוד היושבת-ראש.

יוסף ג'בארין: האמת היא שכשקוראים על כל רצח נשים זה רצח מזעזע.

יוסף ג'בארין: זה לא משנה, כמובן, אם זה בחברה היהודית או בחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: רק קוראים פרטי כל מקרה ומקרה לא רק מזועזעים, אלא גם שואלים את השאלה המתחייבת, האם לא היה ניתן למנוע את הרצח הזה.

יוסף ג'בארין: ככל שאני זוכר כל פעם שאני קורא על מקרי הרצח אני תמיד רואה בסיפור שהמשטרה הייתה שם או שגורמי הרווחה היו שם בין אם זה יום לפני כן או חודש לפני כן.

יוסף ג'בארין: לכן התחושה היא שהדברים היו יכולים להיראות אחרת אם המערכת החברתית או החינוכית או המערכת של אכיפת החוק הייתה מתפקדת אחרת.

יוסף ג'בארין: כשאני שומע שכל השרים שמעו את פרטי התכנית הממשלתית ואישרו אותה בלי שום הערה אז אני מודאג.

יוסף ג'בארין: לא כל שכן כשלא ידוע בכלל מה המקור התקציבי – האם זה כסף שכבר קיים במשרדים או צריך לנהל מאבק על העברת הכסף הזה?

יוסף ג'בארין: האם זה תוספת או לא תוספת?

יוסף ג'בארין: שלא לדבר על העובדה שהוועדה הזאת מצביעה על נושאים מהותיים שהשינוי בהם, אם הוא מהותי, צריך להיות עם הרבה משאבים מעבר למה שמדברים עליו.

יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על חיזוק כל מערך המקלטים, כל שירותי החירום, על כל התקנים של העובדים והעובדות הסוציאליים.

יוסף ג'בארין: אלה גורמי הרווחה שאמורים לטפל בך, במיוחד מול נשים ונערות במצוקה.

יוסף ג'בארין: אם עד עכשיו בכלים הישנים לא הצליחו להתמודד עם הבעיה הזאת אז עוד תוספת לאותם כלים לא תעזור, לדעתי.

יוסף ג'בארין: היא לא תביא לשינוי המיוחל.

יוסף ג'בארין: לכן הממדים התקציביים שמדברים עליהם כיום לא יעשו את ההבדל.

יוסף ג'בארין: תכנית חירום אמורה לחולל שינוי יותר מהותי במערך המקלטים שקיים, בהיקפים הפריסה של העובדים הסוציאליים.

יוסף ג'בארין: אבל האמת היא שגם בתנאי העבודה של העובדים והעובדות הסוציאליות.

יוסף ג'בארין: אי אפשר לצפות מאותם אנשי מקצוע לתת את מה שאנחנו מצפים לו כשתנאי העבודה שלהם כל כך גרועים.

יוסף ג'בארין: לכן גם זה חלק מהתמונה הכללית.

יוסף ג'בארין: אני גם חושב על התמיכה החברתית בתוך המשטרה.

יוסף ג'בארין: הגיע הזמן לראות במשרד לביטחון הפנים לא רק אכיפת חוק על-ידי שוטרים – מה קורה עם כל מערך התמיכה ברווחה?

יוסף ג'בארין: האם באמת יש שם תמיכה כזאת?

יוסף ג'בארין: יש עובדים ועובדות סוציאליים?

יוסף ג'בארין: האם הם מספיקים לעשות את העבודה הזאת?

יוסף ג'בארין: ולבסוף מערכת החינוך – אני כל הזמן שומע את השר לביטחון הפנים מודאג מתכני מערכת החינוך ברשות הפלסטינית.

יוסף ג'בארין: אולי הגיע הזמן שהוא יתפנה לתכני מערכת החינוך בישראל; ובמיוחד בחברה הערבית שהתכנים של משרד החינוך הישראלי אחראי עליהם, שמציגים את האישה במעמד נחות, שמחנכים שמקומה של האישה בבית, שאין לה זכויות מלאות כמו לשאר.

יוסף ג'בארין: אלה תכנים שמשרד החינוך מכתיב בבתי הספר.

יוסף ג'בארין: דנו בתכנים האלה בוועדה הזאת.

יוסף ג'בארין: אז הגיע הזמן לראות את הבעיה הזאת גם מהשורשים ולטפל באופן מערכתי בכל ההיבטים שהזכרתי עד כה.

יוסף ג'בארין: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה.

חנין זועבי: תודה, גברתי היושבת-ראש.

חנין זועבי: אני לא יודעת כמה דיונים קיימנו בוועדה הזאת, כמה ישיבות גם בוועדות אחרות.

חנין זועבי: אבל אני רוצה להתמקד בארבע נקודות: קודם כול על רצח של נשים ופשיעה בחברה הערבית לא מדובר על חריגה מהסדר החברתי הקיים.

חנין זועבי: זה כאילו סדר חברתי חדש.

חנין זועבי: זה לא טרגדיה בתוך המציאות שלנו – זאת מציאות טרגית אחת.

חנין זועבי: אנחנו עדים בממוצע כל חמישה ימים למקרה רצח – 5.5.

חנין זועבי: כלומר זה לא משהו חריג של רצח פעם ב-, אלא חלק מהמציאות.

חנין זועבי: אנחנו כבר יכולים לשים הכול בצד ולדבר על רצח יותר מפעם בשבוע.

חנין זועבי: אני מודאגת כל פעם כשאני שומעת "תכנית חירום".

חנין זועבי: זה מדאיג אותי כי אני רוצה שינוי במדיניות השגרתית.

חנין זועבי: אני לא רוצה תכנית חירום ליד הטיפול השגרתי של המשטרה.

חנין זועבי: כלומר המשטרה תמשיך בטיפול השגרתי שלה, ובצד יש איזושהי תכנית חירום.

חנין זועבי: אנחנו צריכים לשנות.

חנין זועבי: המשטרה ומנגנונים אחרים צריכים לשנות את דרך הטיפול שלהם.

חנין זועבי: למה אני אומרת משטרה?

חנין זועבי: – ואנחנו צריכים להתמקד במשטרה – אם אנחנו משנים את סגנון החיים של האישה המאוימת, וכל פעם מנסים להוציא אותה ממציאות השגרה שלה ולשים אותה במקלט אז אנחנו מתמודדים עם הקורבן ולא עם הפושע.

חנין זועבי: אנחנו רוצים תכנית להתמודד עם הפושעים, ולא להוציא תמיד את הקרבן מחיי השגרה שלה, מהחברה שלה, מהבית שלה, מהשכונה שלה.

חנין זועבי: אני לא ממעיטה בחשיבות התכנית שמתייחסת למשרד הרווחה.

חנין זועבי: אבל מה עושה המשטרה כאשר יש כל יום חמישי רצח ופושע מסתובב חופשי ברחובות?

חנין זועבי: אנחנו יודעים, מחקרים יודעים, המשטרה עצמה יודעת שהקריטריון הכי בסיסי ליעילות המשטרה וליעילות המלחמה בפשיעה הוא שיעור התפיסה של העבריין.

חנין זועבי: מה שיעור סיכויי העבריין להיתפס כאשר מדובר בנשים?

חנין זועבי: בדוחות המשטרה עצמה בשורה הראשונה – שיעור סיכוי העבריין להיתפס הוא מדד היעילות של המשטרה.

חנין זועבי: איפה שיעור הסיכוי של העבריין להיתפס?

חנין זועבי: למה אתם מסתירים את הקריטריון הכי חשוב בעבודת המשטרה?

עאידה תומא סלימאן: 40%.

חנין זועבי: אני לא רוצה עכשיו להיכנס לפרטים כי יש לך מגבלה של זמן.

חנין זועבי: לדעתי, הגורם הכי מרכזי במלחמה בפשיעה הוא המשטרה, והמשטרה עד עכשיו לא עושה.

חנין זועבי: היא יכולה ולא רוצה לעשות את המוטל עליה.

חנין זועבי: היא הפכה לחלק מהבעיה.

חנין זועבי: עכשיו היא לא חלק מהפתרון, אלא חלק מהבעיה.

חנין זועבי: אנחנו רוצים שהמשטרה בישיבה הבאה תבוא ותיתן לנו סטטיסטיקה שהיא מסתירה מהדוחות שלה - -

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת זועבי.

חנין זועבי: - - כמה מקרי רצח של נשים היו ב-10 השנים האחרונות.

חנין זועבי: לא כמה עצרתם, אלא כמה כתבי אישום הוגשו?

חנין זועבי: כאשר אתם מוציאים בשבועיים האחרונים שש הודעות לעיתונות ששיעור המעצרים הוא 66%, על פחות מעשירית מהמעצרים האלה אתם מגישים כתבי אישום כי אין מיצוי של חקירה - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

חנין זועבי: - - המשטרה לא חוקרת.

חנין זועבי: כאשר גונבים אופנוע בסכנין - -

עאידה תומא סלימאן: חנין.

חנין זועבי: - - אתם יכולים לתפוס את האופנוע ולהחזיר אותו.

חנין זועבי: אבל כאשר אישה נרצחת אתם לא יכולים.

חנין זועבי: אישה נרצחת אחרי שהיא הגישה אליכם תלונה – 80% מהנשים הגישו תלונות.

חנין זועבי: אנחנו לא רוצים מעצרים – אנחנו רוצים לתפוס את העבריינים ואת הפושעים.

חנין זועבי: אנחנו רוצים להגיד שיש שיתוף פעולה ויש יחסים בין ארגוני הפשע בחברה הערבית לבין המשטרה - -

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת חנין זועבי.

חנין זועבי: - - תשמעו מה אנחנו אומרים – יחסי ידידות ויחסים נורמליים בין ארגוני הפשע לבין המשטרה - -

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת חנין זועבי.

חנין זועבי: - - אנחנו רוצים שאתם תתפסו את הנשק - -

עאידה תומא סלימאן: חנין.

חנין זועבי: - - 320 אלף כלי נשק – תתפסו אותם - -

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת חנין, אני מאוד מבקשת - -

חנין זועבי: - - - ואנחנו לא סומכים עליכם כל עוד אתם ממשיכים את המדיניות - -

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהדברים שאת אומרת את אומרת מתוך דאגה אמיתית, ואני יודעת שהם דברים חשובים.

עאידה תומא סלימאן: אבל אנחנו חייבים לעמוד במגבלת הזמן.

עאידה תומא סלימאן: חברי הכנסת כיבדו אותנו והגיעו, ויש לי רשימה אדירה.

עאידה תומא סלימאן: אנא, תעזרו לי כדי שנוכל להתקדם בדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לבקש ממיכל גרינוולד לתת לנו עדות, אבל בשלוש דקות.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהיית גם מאחורי המחאה שהתחוללה השבוע ותרמת לגיוס בצורה טובה מאוד.

עאידה תומא סלימאן: אז אני מבקשת, שלוש דקות.

<מיכל גרינוולד: האמת היא שאני מאוד מתרגשת להיות כאן כי בשבילי זה לא רק ועדה או מקרה חירום שצריך לטפל בו.

<מיכל גרינוולד: בשבילי אלה חיי היום-יום, ואני אשתף אתכם.

<מיכל גרינוולד: אני היום בת 36.

<מיכל גרינוולד: כשאימא שלי הייתה בת 36, ואני הייתי בת שנתיים אבא שלי רצח אותה.

<מיכל גרינוולד: הוא שבר לה בקבוק על הראש.

<מיכל גרינוולד: בשבילי זאת התמודדות יומיומית.

<מיכל גרינוולד: כל פעם כשאתם קוראים בעיתון על אישה שנרצחת זאת לא סתם כותרת.

<מיכל גרינוולד: זה אנשים ודמויות חיות מאחורי הכותרות האלה.

<מיכל גרינוולד: אני פעוטה שדיממה לאורך השנים ומתקשה בהמון דברים בחיים עד היום כמו זוגיות שעוד לא מצאתי, כי קשה לי לסמוך על גבר כי משהו באמון ובתחושת הביטחון ביני לבין גברים נפגעה; אם זה לחיות כל החיים בתחושת חשדנות.

<מיכל גרינוולד: אני רוצה לזעוק את הזעקה הזאת כי לא יכול להיות שאנחנו נמצאים בשבוע שבו נרצחות חמש נשים, ואין שום התייחסות.

<מיכל גרינוולד: אני רואה את הכיסא הריק, ואני כועסת על השר ארדן בצורה שלא תתואר.

<מיכל גרינוולד: איפה אתה?

<מיכל גרינוולד: איפה הממשלה?

<מיכל גרינוולד: לא יכול להיות שנשים נרצחות פה יום-יום, ואתם מתייחסים לזה כאילו זאת עוד כותרת בעיתון.

<מיכל גרינוולד: אני לא כותרת בעיתון.

<מיכל גרינוולד: אני בשר ודם חי.

<מיכל גרינוולד: אני רוצה להגיד לכם שההתייחסות של הממשלה צריכה להיות כמו שאושרת קוטלר אמרה וחטפה על זה ביקורת ציבורית נרחבת, אבל אני חייבת להגיד שהיא צודקת.

<מיכל גרינוולד: ההתייחסות של הממשלה אחרי הרצח של הדס מלכא היא פשוט בצורה בולטת מול העיתונות.

<מיכל גרינוולד: היא זכתה לקבל מסיבת עיתונאים.

<מיכל גרינוולד: ארבע הנשים שנרצחו לא זכו לקבל מסיבת עיתונאים.

<מיכל גרינוולד: לא זכו לקבל תקציבים.

<מיכל גרינוולד: לא יכול להיות שיש המלצה מלפני חצי שנה ל-250 מיליון, ויושבים פה ומדברים – אז מה התקציב?

<מיכל גרינוולד: 7 מיליון, 5 מיליון.

<מיכל גרינוולד: בואו לא נדבר, בואו נעשה.

<מיכל גרינוולד: איפה אתה, השר ארדן?

<מיכל גרינוולד: איפה חיים כץ?

<מיכל גרינוולד: איפה ביבי?

<מיכל גרינוולד: איפה מסיבות עיתונאים.

<מיכל גרינוולד: כדאי להבין שרצח נשים במשפחה זה טרור.

<מיכל גרינוולד: טרוריסטים שפוגעים בנשים בתוך הבית הם טרוריסטים יותר גרועים מטרוריסטים שפוגעים ברחובות.

<מיכל גרינוולד: כדאי שתתחילו להבין את זה ולפעול בעניין.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, מיכל.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת זוהיר בהלול, בבקשה.

זוהיר בהלול: קשה לדבר אחרי העדות המצמררת הזאת של האישה המדהימה מיכל.

זוהיר בהלול: צריך, לדעתי, לסגור את הדיון אחרי המילים הקשות האלה.

זוהיר בהלול: בכל אופן אחד התפקידים החשובים של חבר כנסת זאת היכולת הוורבלית לחשוף את תכניו ואת ערכיו.

זוהיר בהלול: אז אני לא אחמיץ את שלוש הדקות שניתנות לי.

זוהיר בהלול: נשארו לי שתי דקות.

זוהיר בהלול: הכיסא המיותם שעליו דיברה מיכל חושף אטימות.

זוהיר בהלול: גם אם יש מטלות כבדות משקל לשר ארדן ולאלה שנעדרים – אני מבין שיש גם פונקציונרים אחרים שנעדרים מהדיון הזה – זה עדיין לא מצדיק את היחס של אותם פרסונות לדיונים הקדחתניים שאת מקיימת מחדר לחדר.

זוהיר בהלול: את פשוט כמו כספית רועמת טסה מחדר לחדר, מאולם לאולם, גברתי היושבת-ראש עאידה תומא, כדי לחשוף בפני הציבור את אחת הטרגדיות הקשות ביותר שפוקדות אותנו.

זוהיר בהלול: אני חושב באופן תמציתי שיש התעוררות תודעתית בישראל לתופעה הזאת, אבל אין התעוררות ממסדית לתופעה הזאת.

זוהיר בהלול: זאת הבעיה מספר אחת שאנחנו סובלים ממנה.

זוהיר בהלול: יש פער גדול בין העובדה שאנשים מתגייסים לדיונים כאלה כדי להביא את זעקתם ממעמקי הקרביים שלהם בעוד המיניסטרים משלבים רגליים, ותמיד יש משהו שמתרוצץ לו במעלה סולם העדיפויות שלהם – משהו הזוי ואבסטרקטי שאף אחד איננו מבין אותו.

זוהיר בהלול: לפיכך אני מצטרף לדעתה של מיכל שמדובר בטרור.

זוהיר בהלול: כל רצח של אישה הוא פיגוע בפני עצמו.

זוהיר בהלול: אבל מה לעשות שהממשלה בטרמינולוגיה שלה מבדילה בין פיגוע לפיגוע.

זוהיר בהלול: אני מרכין ראש בפנייך, מיכל, שידעת למקד את העניינים אפילו בטרמינולוגיה האמתית.

זוהיר בהלול: לכן אחד התפקידים החשובים ביותר שנותרו לך אף על פי שאת עושה את המקסימום, חברת הכנסת עאידה תומא, זה לברר מהן הסמכויות שלך כדי שהכיסאות האלה יאוישו, כדי שהמושבים האלה לא יישארו מיותמים.

זוהיר בהלול: לא יכול להיות שאנחנו נשתוק.

זוהיר בהלול: מהן סמכויותיה של ועדה חשובה כזאת לאלץ ולחייב מיניסטרים להגיע בהכנעה, ואפילו בעל-כורחם, לדיונים כאלה.

זוהיר בהלול: אחרת מה עשינו?

זוהיר בהלול: הרי אנחנו מבחינת ההתעוררות התודעתית של כל אחד ואחד כאן כמעט בנקודת 10.

זוהיר בהלול: השאלה איפה הם?

זוהיר בהלול: הם שצריכים להזדעק.

זוהיר בהלול: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להזכיר שהניסיון לתאם את הזמן עם מעצרים כלל, אם אני לא מגזימה, עשרות ואולי מאה שיחות טלפוניות והצעה להתאים את שעות הישיבה של הוועדה הזאת כדי שתותאם ללו"זים של השרים.

עאידה תומא סלימאן: ובכל זאת.

עאידה תומא סלימאן: בעיני זה אומר הרבה.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת טיבי, אני הבנתי שאתה צריך לנהל ישיבה עוד מעט.

אחמד טיבי: נכון, תודה.

אחמד טיבי: אני גם הגעתי אחרי זוהיר.

אחמד טיבי: רצח נשים הוא רצח נשים.

אחמד טיבי: אבל משום מה גם בסמנטיקה לתיאור רצח נשים – אמנם פחות בשנים האחרונות – בדרך כלל מקטלגים את רצח הנשים הערביות כרצח על רקע חילול כבוד המשפחה, ורצח נשים יהודיות כרצח על רקע רומנטי.

אחמד טיבי: אבל בשניהם יש מוטיבים חיוביים בתיאור הרצח: כבוד מצד אחד ורומנטיקה מצד שני.

אחמד טיבי: זה דבר חמור ביותר.

אחמד טיבי: אני רוצה להזכיר לחברים הוותיקים שיזמתי הצעת חוק לפני מספר שנים וגם פניתי למפכ"ל להפסיק להשתמש במוטיבים חיוביים לתיאור רצח נשים.

אחמד טיבי: כי רצח נשים הוא רצח – הוא דבר נורא בכל קנה מידה.

אחמד טיבי: המשטרה כמעט הפסיקה להשתמש בזה בהודעות לתקשורת.

אחמד טיבי: פעם על כל רצח של נשים הייתם רואים את זה בהודעה לתקשורת.

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל התקשורת עדיין משתמשת.

אחמד טיבי: עדיין יש כמה איים בתקשורת – לא כל התקשורת – שמשתמשים בביטוי הזה.

אחמד טיבי: זה נקרא התעללות בגופה פעם שנייה ופגיעה חברתית וסביבתית במשפחה.

אחמד טיבי: מה עוד אנחנו יודעים על רצח נשים?

אחמד טיבי: בדרך כלל סטטיסטית בשנים האחרונות כמעט כל שנה בממוצע 20 נשים נרצחות.

אחמד טיבי: חצי מהן הן ערביות.

אחמד טיבי: במקרה של רצח נשים יהודיות יש מאה אחוז פענוח והגשת כתבי אישום.

אחמד טיבי: אצל ערביות – 20% - -

עאידה תומא סלימאן: לא, אפילו פחות.

אחמד טיבי: מיעוט המקרים מפוענחים ומוגשים כתבי אישום במקרים של רצח נשים ערביות.

אחמד טיבי: יש אלמנט נוסף – היעלמות נשים בעיקר באזור הדרום.

אחמד טיבי: האישה נעלמת, ולרוב היא נרצחת אם עבר הרבה זמן.

אחמד טיבי: אין גופה, אין אישה, אין שם – זה דבר חמור עוד הרבה יותר ממקרה של רצח מפוענח.

אחמד טיבי: זה דבר נורא גם לסביבה שלה: גם למשפחה, גם לשכונה, גם ליישוב.

אחמד טיבי: אפרופו הודעות למשטרה: בדרך כלל כאשר אומרים למשטרה, אתם לא מפענחים ולא מונעים פשע בחברה הערבית ולא מפענחים רצח אז היא קופצת ואומרת, אתם לא משתפים פעולה עם המשטרה.

אחמד טיבי: מה הארגומנט החזק ביותר נגד זה?

אחמד טיבי: זה נשים שמתלוננות לפני כן.

אחמד טיבי: יש תלונה, יש נאשם עם שם, עם אירוע, עם רישום במשטרה.

אחמד טיבי: ובכל זאת האישה נרצחת.

אחמד טיבי: זאת ההוכחה החזקה ביותר שהטיעון על אי שיתוף פעולה הוא טיעון ריק.

אחמד טיבי: הוא תירוץ כדי להסביר למה לא מפענחים את רוב מקרי הרצח.

אחמד טיבי: מאז שנת 2000 ועד היום – 1,207 מקרי רצח בחברה הערבית, אלימות ופשיעה.

אחמד טיבי: לרוב זה פשיעה.

אחמד טיבי: זה טרור חברתי.

אחמד טיבי: זה סרטן שמאיים למוטט את כל הגוף של החברה הזאת.

אחמד טיבי: גם רצח נשים באופן כללי בארץ, יהודיות וערביות, הוא טרור.

אחמד טיבי: ראש הממשלה כתב אפילו ספר על טרור, ומיכל היטיבה לתאר בדיוק את היחס המזלזל ברצח של רוב הנשים בהשוואה לרצח אחר שטיפול בו מביא דיבידנדים פוליטיים.

אחמד טיבי: לכן, גברתי היושבת-ראש, נכון, יש בעיות חברתיות.

אחמד טיבי: נכון שיש פשיעה וצריך לטפל בה.

אחמד טיבי: אבל הגורם המרכזי בכל זאת הוא השלטון, קרי המשטרה.

אחמד טיבי: והיא לא עושה את המוטל עליה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: האמת היא שאני מנסה למצוא את הדרך לכל בקשות הדיבור.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת שולי מועלם, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה להסב את תשומת לבך שאת היחידה שהגעת מהקואליציה לדיון הזה.

שולי מועלם-רפאלי: אין לי מענה חכם במיוחד להסבת תשומת הלב הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: זה מצער אותי בכלל שאסון כמו רצח של נשים או רצח בכלל – גדיעת חיי אדם – שאין בכלל מה לדבר על המשמעות של חיים, של "חביב אדם שנברא בצלם".

שולי מועלם-רפאלי: אין לי, אלא להצטער על כך שרצח של נשים ורצח בכלל הופך להיות שיח פוליטי.

שולי מועלם-רפאלי: עוד לא חשבתי שנגיע למקום הזה, חלילה.

שולי מועלם-רפאלי: כיוון שאני יהודיה אני אגיד בפשטות שרצח של נשים לא ירד עם משה רבנו בתורה מהר סיני.

שולי מועלם-רפאלי: אני מאוד מתחברת למה שנאמר פה קודם שבתקופה האחרונה זה עוד מאותו דבר.

שולי מועלם-רפאלי: זה נהיה כמעט מובן מאליו.

שולי מועלם-רפאלי: כמעט מובן מאליו שאחרי כל רצח כזה מי שיושב פה ורבים נוספים יביעו זעזוע; כמעט מובן מאליו שאחרי כל רצח כזה נגיד שוב שאין שום ברצח לא רומנטיקה, לא כבוד, כמו שאמר חבר הכנסת טיבי – לא שום דבר שהוא בתוך הגדר של ערכים מוסריים, אנושיים, יהודיים, אחרים.

שולי מועלם-רפאלי: בטח לא מתיישב עם שום התוויה דתית שאף אחד שמחשיב את עצמו כאדם מאמין בכל דבר שהוא מאמין בו לא נמצא.

שולי מועלם-רפאלי: אבל הדבר הכי קשה זה שאנחנו רואים שככל שהמספרים גדלים התגובות פוחתות, ואיזושהי תחושה שאפשר להתחיל את הטיפול ברצח אחרי שמישהי נרצחת.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא יעבוד יותר, חברים - -

<קריאה: תכף אחרי זה זה מתפוגג.

<קריאה: עד הרצח הבא.

שולי מועלם-רפאלי: בדיוק.

שולי מועלם-רפאלי: אי אפשר לטפל ברצח אחרי שהיא נרצחה כי אין כבר במה לטפל.

שולי מועלם-רפאלי: אז צריך להתחיל את הטיפול קודם.

שולי מועלם-רפאלי: חוץ משני השרים שהיו אמורים להיות כאן, לטעמי גם ראש המפלגה שלי, שר החינוך - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו הוספנו.

שולי מועלם-רפאלי: כן.

שולי מועלם-רפאלי: כמו בעוד הרבה עוולות זועקות לשמים אבל ניתנות לטיפול - - אני רוצה לדבר רגע מדם לבי: מי שמת זה אבוד.

שולי מועלם-רפאלי: זה רק תהליך שאנחנו יכולים לעשות - -

<קריאה: - - -

שולי מועלם-רפאלי: כן, זאת בדיוק הנקודה.

<קריאה: - - -

שולי מועלם-רפאלי: לכן אנחנו פה.

שולי מועלם-רפאלי: צריך לבנות מערכת שמשלבת בין משרד החינוך, משרד הרווחה והמשרד לביטחון הפנים בדיוק במטרה למנוע את הרצח הבא.

שולי מועלם-רפאלי: זה מדהים איך אנחנו מגיעים לפה דיון אחרי דיון ולא מצליחים למנוע את הרצח הבא; ואיך כל אחת מהזרועות האלה שהן זרועות של החיים שלנו פה – לא מצליחה להבין את המניעה.

שולי מועלם-רפאלי: הדבר שאנחנו רואים פה זה עלייה במספר ולא ירידה במספר; עלייה בתכיפות ולא ירידה בתכיפות, ואיזשהו ניסיון להסביר.

שולי מועלם-רפאלי: אי אפשר להסביר ואי אפשר לקבל – רצח נשים חייב להימנע כמו כל רצח אחר.

שולי מועלם-רפאלי: כל יום שעובר, ואנחנו לא בונים את שילוב הכוחות האלה יבא אותנו לעוד דיונים.

עאידה תומא סלימאן: ההערה שלך שגם שר החינוך שהוא ראש המפלגה של שלך, היא נכונה.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שתעבירי אותה.

עאידה תומא סלימאן: תגידי לו שגם אי אפשר להתעלם מהעובדה שמערכת החינוך במדינת ישראל עדיין מחזקת, לצערי הרב.

עאידה תומא סלימאן: בזה שהיא לא נוקטת את האמצעים הנכונים את האלמנטים שעליהם מתבסס כל רצח וכל מקרה אלים נגד נשים זה לא ישתנה אם לא נשנה.

עאידה תומא סלימאן: אני גם מזכירה שבלתי אפשרי שהמערכות עדיין עובדות כל אחת לבד.

עאידה תומא סלימאן: כלומר החינוך עובד לבד, המשטרה עובדת לבד, הרווחה עובדת לבד.

עאידה תומא סלימאן: זה שהוקמו צוותים בין-משרדיים, בעיני עצם העובדה שהחלנו את הדיון כשאושרה התכנית אבל לא יודעים מה התקציב ולא יודעים כמה יוקצה מהתקציב.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רגילים למצבים שיש תכניות שלא מיישמים אותן.

עאידה תומא סלימאן: אני הנחתי הצעת חוק שמדברת על הקמת רשות למאבק באלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: גוף מתכלל שמזרים את המידע בין המשרדים השונים ומפקח על ביצוע התכניות.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שישכילו ויבינו שאם כבר עשו תכנית מישהו צריך לבדוק איך מיישמים את התכנית הזאת.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו בוועדה נעשה, אבל אנחנו לא גוף יישומי.

עאידה תומא סלימאן: מי שאמור לעשות את זה זה חוק שיקים רשות שתפעל ותפקח עיניים במיוחד מאחר שהרשות לקידום האישה בינתיים לא פועלת מספיק בתחום הזה.

עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין הדרה מטר מנעמ"ת, בבקשה.

<הדרה מטר: אני מודה לך כיושבת-ראש ולחברות ולחברי הכנסת ולמיכל.

<הדרה מטר: אני קצת מפחדת.

<הדרה מטר: אני נמצאת בתפקיד שלי כבר 22 שנה.

<הדרה מטר: אני עולה לירושלים מדי מספר חודשים עד שנה לדיון מיוחד על רצח נשים.

<הדרה מטר: אני מפחדת מזה שכמו שנאמר כאן זה הופך לשגרה, זה הופך לנורמה, שאנחנו מתרגלים שכבר אין כוחות.

<הדרה מטר: אולי אין כוחות לאותם אנשים שהיו אמורים לשבת כאן על הכיסאות הריקות ולשמוע את אותם דברים - -

עאידה תומא סלימאן: זה לא עניין של כוחות, זה עניין של אג'נדה.

<הדרה מטר: אחרי ששמעתי גם את הדברים פה והסכמתי לכל מילה שנאמרה וגם בדיונים קודמים שהייתי כאן בוועדה, אני מנסה לחשוב מה יש לי להוסיף מהניסיון שלי לדיון הזה.

<הדרה מטר: נכון שצריך להתמקד בחיבור המערכתי בין הגורמים ובין הזרועות שמטפלות – המשטרה, הרווחה, משרד הבריאות, משרד החינוך – אבל ברמה המערכתית זה לא מספיק.

<הדרה מטר: מה שאנחנו צריכים זה חינוך, אבל לא חינוך רק של הילדים, אלא חינוך של הציבור.

<הדרה מטר: אני זוכרת שכירושלמית בשנות ה-60 פה בעמק היו המון פרחי בר, והיה קמפיין ענקי לא לקטוף את פרחי הבר, והיו פוסטרים בכל מקום.

<הדרה מטר: אבל הדבר המיוחד בקמפיין הזה שמי שקטף בעקבות הקמפיין, התבייש.

<הדרה מטר: אנשים לא התביישו להעיר לאנשים שקטפו.

<הדרה מטר: את זה הייתי רוצה לראות פה – שאנשים לא יתביישו להעיר הערה.

<הדרה מטר: המבחן בשבילי מאוד פשוט.

<הדרה מטר: יש היום המון שיח, אג'נדה, פמיניזם.

<הדרה מטר: המבחן הוא מאוד פשוט – האם הייתי מוכן שידברו או יתנהגו כך לאחותי, לבתי - -

עאידה תומא סלימאן: לא, לי.

עאידה תומא סלימאן: לא אחותי.

עאידה תומא סלימאן: הוא היה מוכן שיתייחסו אליו ככה?

<הדרה מטר: זה מבחן מאוד פשוט - -

עאידה תומא סלימאן: כי לפעמים לאחותו כן.

<הדרה מטר: ברגע שבן אדם פועל בצורה לא ראויה שהיחידים בחברה – לא המערכות, לא המשרדים, אלא אנחנו לא נתבייש להגיד: עד פה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה.

איימן עודה: גברתי היושבת-ראש עאידה תומא, אני רוצה לברך על קיום הישיבה הזאת ועל מאבקך הנחוש במשך עשרות שנים למען מטרה נעלה זאת.

איימן עודה: נאמר פה שהשר לביטחון הפנים לא הגיע.

איימן עודה: זאת הייתה אמירה.

איימן עודה: אי הגעתו היא האמירה.

איימן עודה: יש גם אמירה נוספת – בעיקר באוכלוסייה הערבית כשנהרג ערבי אנחנו קוראים להתפטרותו של השר לביטחון הפנים, אבל כשנרצחת אישה ועוד אישה ועוד אישה אף אחד לא מעלה את הדרישה להתפטרות השר לביטחון הפנים.

איימן עודה: לדעתי, זאת גם הפנמה עצמית גם שלנו.

איימן עודה: כלומר האם הרצח על רקע לאומי הוא יותר חשוב ומזעזע, ויש בו יותר אמירה מאשר הרצח על רקע מגדרי?

איימן עודה: האם גם אנחנו הפנמנו את הדבר הזה?

איימן עודה: למה אנחנו קוראים להתפטרותו של השר לביטחון הפנים כאשר יש רצח נשים?

איימן עודה: אני חושב שגם בזה יש אמירה.

איימן עודה: לכן אנחנו, גם חברי כנסת, גם מהאופוזיציה, ואם יש מהקואליציה – אם אפשר למצוא אחד או שניים או שלושה זה חשוב – התנועות הפמיניסטיות החברתיות – אני חושב שצריך להתחיל לאסוף חתימות ולבקש את התפטרותו של השר לביטחון הפנים שהוא שר כושל בכל תחום.

איימן עודה: הרצח המתמשך בין אם זה באוכלוסייה הערבית ואם זה בקרב הנשים האמירה מבחינתנו היא לקרוא להתפטרותו של השר לביטחון הפנים.

איימן עודה: לדעתי, אנחנו צריכים להיות עקביים בדרישה הצודקת הזאת.

איימן עודה: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך, חבר הכנסת איימן עודה.

עאידה תומא סלימאן: מירי ברנשטיין ממרכז רקמן, בבקשה.

<מירי ברנשטיין: תודה.

<מירי ברנשטיין: אני רוצה להביא את נקודת המבט שלנו במרכז רקמן.

<מירי ברנשטיין: רצח נשים הוא לא תופעה נקודתית.

<מירי ברנשטיין: זה בדרך כלל נקודת שיא של יחסי אלימים בין בני זוג.

<מירי ברנשטיין: זאת תופעה שלצערנו קיימת בכל המגזרים ובכל הדתות.

<מירי ברנשטיין: במרכז רקמן אנחנו מפעילות קו סיוע לנשים בהליכי גירושים.

<מירי ברנשטיין: זה קו סיוע שנותן ייעוץ משפטי לנשים בהליכי גירושים שפונות אלינו.

<מירי ברנשטיין: 50% מהנשים הפונות מדווחות שהן חוו אלימות כלשהי: פיזית, רגשית, כלכלית.

<מירי ברנשטיין: מדובר על נשים מכל שכבות האוכלוסייה, לא רק ממעמד נמוך או נשים מוחלשות.

<מירי ברנשטיין: גם ממעמד בינוני וגבוה מכל הפונות.

<מירי ברנשטיין: לאחרונה נשמעו כל מיני טענות נגד תלונות שווא של נשים על אלימות בזמן גירושין.

<מירי ברנשטיין: שואלים איפה הם היו עד היום.

<מירי ברנשטיין: אישה שקמה ורוצה להתגרש זה לא תהליך פשוט.

<מירי ברנשטיין: היא צריכה להכיר גם בפני עצמה שהיא חווה קשיים בזוגיות.

<מירי ברנשטיין: אם אנחנו רואים ש-50% מהמקרים זה אלימות אז היא צריכה להכיר גם בפני עצמה שהיא חווה את האלימות וגם לצאת איתה החוצה.

<מירי ברנשטיין: זאת אומרת זאת נקודה שאישה יוצאת החוצה גם לבתי המשפט כשהיא מגישה תביעת גירושין וגם היא פונה לפעמים לרשויות כדי להגיד שהיא חווה אלימות.

<מירי ברנשטיין: זאת אומרת הנקודה הזאת של הגירושין היא נקודה שהרבה נשים יוצאות ואומרות, כן, חווינו אלימות.

<מירי ברנשטיין: אז פה אני רוצה להתייחס לעניין התלונות.

<מירי ברנשטיין: תלונות הן דבר רציני ואמתי, והן יוצאות בתחילת הליך גירושין לא סתם ככה כי "לא היו דברים מעולם", אלא מכיוון שזאת נקודה שהאישה מספיק חזקה כדי להתלונן.

<מירי ברנשטיין: כאן אני קוראת למשטרה להתייחס ברצינות לכל התלונות של נשים בהליכי גירושין שמתלוננות על אלימות במשפחה.

<מירי ברנשטיין: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת ג'מעה אזברקה, בבקשה.

ג'מעה אזברגה: גברתי היושבת-ראש, חברים, אני הייתי גם בדיון הקודם וראיתי את החלטת הממשלה 2345 שמסודרת עם החלטה של ראש הממשלה, עם שרים.

ג'מעה אזברגה: הוא עשה מערך רציני ומכובד ומתוקצב כדי למנוע פוליגמיה.

ג'מעה אזברגה: אני ציפיתי שיהיה פה נציג.

ג'מעה אזברגה: אני מתחבר למה שאמרה חברת הכנסת אורלי לוי בעניין ההיעדרות של הקואליציה.

ג'מעה אזברגה: אני ראשון המצטרפים למה שקרא חברי איימן עודה להתפטרותו של השר לביטחון הפנים.

ג'מעה אזברגה: בתופעה של רצח נשים יש שני סוגים: רצח של נשים שיודעים עליהם ולא מפענחים, ורצח שבו האישה מוגדרת נעדרת, אבל היא נרצחה בינתיים.

ג'מעה אזברגה: התופעה צריכה להדאיג את כולנו, לא משנה מאיזה מגזר.

ג'מעה אזברגה: ברגע שהמשטרה רוצה היא יכולה.

ג'מעה אזברגה: ראינו בשבוע שעבר שהמשטרה כבר הציגה את המכשור המשוכלל שיש לה שהם יכולים להגיע לחפירה של 4 מטרים עם דחפורים ועם מכשירים משוכללים, והיא כבר עצרה אנשים.

ג'מעה אזברגה: אם רוצים אין זו הגדה.

ג'מעה אזברגה: אני חושב שהמשטרה לא באמת רוצה.

ג'מעה אזברגה: אנחנו שואלים שאלה פשוטה: משנת 2000 עד היום נרצחו 1,207 ערבים שאחד רצח את השני אולי – כמה פענחו?

ג'מעה אזברגה: הייתי מצפה שהשר לביטחון הפנים יהיה פה ויגיד לי כמה רציחות פוענחו מתוך 1,207.

ג'מעה אזברגה: הבנתי שבמגזר היהודי פענחו 100% מרציחות הנשים.

ג'מעה אזברגה: כמה פוענחו במגזר הערבי?

ג'מעה אזברגה: זאת שאלה.

ג'מעה אזברגה: לפחות מי שנמצא בשלטון בקואליציה צריך לתת תשובות למי שנמצא באופוזיציה.

ג'מעה אזברגה: העניין צריך להיות מקיף.

ג'מעה אזברגה: זה לא מספיק רווחה.

ג'מעה אזברגה: גם הרווחה עצמה לא עושה לפעמים את העבודה כמו שצריך.

ג'מעה אזברגה: אני מטפל עכשיו במקרה מ-3 בינואר 2017 של אישה מתל-שבע עם ארבעה ילדים שנעדרת.

ג'מעה אזברגה: היא התגרשה מבעלה ועד עכשיו היא נעדרת.

עאידה תומא סלימאן: ממתי?

ג'מעה אזברגה: מ-3 בינואר 2017.

ג'מעה אזברגה: דיברתי עם קצין המשטרה של תחנת שוקת – אין לו תשובות; עורך-דין שלקחתי כדי שייתן תשובות הכריח את המשטרה לתת תשובות, ואין תשובות; השר לביטחון פנים לא מחזיר אפילו תשובה למכתבים.

ג'מעה אזברגה: זאת הפקרות.

ג'מעה אזברגה: ברגע שנוצר מצב שלא מעניין את השלטון כלום זאת התוצאה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

ג'מעה אזברגה: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: אני לא חושב שהכיסא הריק משנה הרבה כי וינסטון צ'רצ'יל אמר: "מולי יש כיסא ריק שעליו יושב ראש האופוזיציה".

ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שארדן היה יושב עליו, אבל הכיסא היה נשאר ריק כי הוא אטום לגמרי לעניין הזה, ואם הוא היה בא הוא היה רק נותן תירוצים ומדבר לפרוטוקול.

ג'מאל זחאלקה: אני לא מזהה בדל של סימן שהממשלה, ראש הממשלה או השר הממונה על המשטרה שינו במשהו את גישתם לנושא החמור הזה.

ג'מאל זחאלקה: אבל אני רוצה להעלות שאלה אחת שהתשובה עליה צריכה להיות במשטרה, אבל כולנו צריכים לפקח על המשטרה בשאלה הזאת: האם מדובר בכרוניקה של רצח ידוע מראש?

ג'מאל זחאלקה: רצח שאין מה לעשות – משהו דטרמי

ג'מאל זחאלקה: ניסטי – או שיש מה לעשות?

ג'מאל זחאלקה: במקרה הזה להבדיל ממקרים אחרים, כפי שאמרת, גברתי היושב-ראש, 80% ממקרי הרצח היו של נשים שהודיעו והתלוננו.

ג'מאל זחאלקה: כלומר המשטרה ידעה שיש בעיה.

ג'מאל זחאלקה: לכן השאלה הפשוטה שאני מעלה כאן היא האם בין התלונה או אפילו לא התלונה, אלא הידיעה שמגיעה לתחנת המשטרה שיש אלימות נגד אישה, שיש סכנה לאישה הזאת – לבין הרצח שלה, ולאחר הרצח האם ישבו במשטרה וניתחו מה קרה כאן?

ג'מאל זחאלקה: האם יכלו לעשות משהו כדי למנוע את הרצח וללמוד מזה למנוע את הרצח הבא?

ג'מאל זחאלקה: או שהמשטרה תגיד, לא, אין לנו מה לעשות פה.

ג'מאל זחאלקה: הם צריכים לבוא לכאן.

ג'מאל זחאלקה: אני הגשתי שאילתה לשר ושאלתי את השאלה הספציפית הזאת שאם תהיה עליה תשובה יימנעו מרבית מקרי הרצח כי כאן יש עניין ממוקד עם שמות, עם כתובות, עם המון אינפורמציה.

ג'מאל זחאלקה: לא משהו דיפוזי שאתה לא יודע מה קורה באיזשהו בית עם אנשים שיושבים באיזשהו חדר.

ג'מאל זחאלקה: המשטרה לא יודעת הכול.

ג'מאל זחאלקה: אבל כאן המשטרה יודעת.

ג'מאל זחאלקה: מה המשטרה עושה בעניין הזה?

ג'מאל זחאלקה: האם לאחר ניתוח כל המקרים האלה בין התלונה לבין הרצח יש דברים שחוזרים על עצמם או שמדובר בתופעה לא-אנושית שכל מקרה הוא לגופו וכל מקרה שונה לגמרי מהמקרה השני?

ג'מאל זחאלקה: זה לא מתקבל על הדעת.

ג'מאל זחאלקה: כי הדעת נותנת שאם דברים חוזרים על עצמם לאורך שנים אז יש כאן תופעה וסימנים שהמשטרה יכולה לזהות אם יש כאן מסוכנות גבוהה שנגעה לרצח, ולמנוע - -

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת זחאלקה, נא לצמצם.

עאידה תומא סלימאן: אני מצטערת.

ג'מאל זחאלקה: - - ואני לא ראיתי את זה.

ג'מאל זחאלקה: אני לא שמעתי מהמשטרה על הכשלים שלה.

ג'מאל זחאלקה: המשטרה מפרסמת רק הצלחות.

ג'מאל זחאלקה: שיגידו כאן – או מישהו אפילו עשה מחקר על המשטרה – נגיד, ברצח הגברת מנצור מטירה או כל הנשים האלה שהתלוננו – מה עשו איתם?

ג'מאל זחאלקה: מי אחראי לרצח הזה?

ג'מאל זחאלקה: האם המשטרה יכולה לרחוץ בניקיון כפיים ולהגיד, ידנו לא שפכה את הדם הזה?

ג'מאל זחאלקה: לדעתי, ההבדל הוא בין כוונה וביצוע לבין העלמת עין הוא לא גדול.

ג'מאל זחאלקה: הוא מאוד קטן.

ג'מאל זחאלקה: לפעמים העלמת עין גרועה מכוונה תחילה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: קרן גרינבלט, מנהלת קואליציית שותפות.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת לצמצם אפילו לשתי דקות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מתחילים להיות לחוצים.

<קרן גרינבלט: תודה.

<קרן גרינבלט: אני מייצגת כאן את קואליציית "שותפות" שהיא 15 ארגוני נשים מכל הסוגים והצבעים במדינת ישראל; נשים יהודיות, ערביות, אתיופיות, בדואיות, דוברות רוסית.

<קרן גרינבלט: אנח עומדות היום בסולידריות לא רק עם נשים שנרצחו, אלא גם עם כל האלפים שנמצאות היום תחת איום באלימות ורצח.

<קרן גרינבלט: אני רוצה לומר כאן אף על פי שהם לא נמצאים, לשר ארדן, לשר כץ ולראש הממשלה שלא טורחים לבוא לדיונים על כאלה זוטות שהאדישות של הדרג הפוליטי ואזלת היד של הרשויות מעידות על דבר אחד: שנשים הן לא אזרחיות המדינה שלהם.

<קרן גרינבלט: כשאנחנו נקטלות מדי שבוע ומדי חודש במה שאיננו אלא טרור מגדרי כמו שהוגדר כאן, ואתם לא עושים דבר, ואפילו לא מתבטאים בעניין?

<קרן גרינבלט: הטרור הזה אינו חי בבועה.

<קרן גרינבלט: האווירה במדינת ישראל היא של התרת הדם; הפערים הכלכליים והעוני מביאים לאלימות; הגזענות הממוסדת מביאה לאלימות; אזלת היד מול ההסתה ברשתות וההסתה של ארגוני הגברים המהלכים אימים ומסיתים לאלימות כלפי עובדות סוציאליות ופעילות פמיניסטיות – אזלת היד הזאת גם מביאה לאלימות כלפי נשים.

<קרן גרינבלט: כדי לעצור את העוול הזה צריך לטפל בכול ולא רק במשטרה ולא רק ברווחה ולא רק בחינוך ולא רק בעוני, אלא בכל הדברים האלה יחד.

<קרן גרינבלט: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושבת-ראש, אין סיבה בעולם שמאשרת רצח ובמיוחד רצח נשים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנושא הזה טופל במפורש – אני מדבר מהצד של דת האסלאם – שבמידה שלא מסתדרים במשפחה הדרך פתוחה לגירושים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הדרך רשומה בפסוק הקוראן (אומר דברים בשפה הערבית).

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה זה אומר?

עבד אל חכים חאג' יחיא: או שממשיכים בטוב או שנפרדים ביותר טוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה יותר טוב?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי יכול להיות שיש בנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז גם אם נפרדים לא צריכים לרצוח זה את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שנית, הנושא הזה שדיברו עליו, כבוד המשפחה, לא קיים במונחים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה היה לפני תחילת האסלאם בתקופת הבורות – אל-ג'היליה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז היו חופרים קבר לבת כשהיא נולדה וקוברים אותה חיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מחשש שאם תגדל יהיה מצב שמישהו ייקח אותה כאסירה, וזה יפגע בכבוד המשפחה מראש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז פסוק הקוראן אמר במפורש (אומר דברים בשפה הערבית) – אין סיבה שאתם רוצחים אותה חיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה אתם רוצחים אותה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זאת העמדה של דת האסלאם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אנחנו נפתח בציבור את המובנים האלה שזה בניגוד לדת – כי חלק מהאנשים הולכים לכיוון הזה, וחושבים שהם עושים מצווה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אני אומר במפורש שזה חד-משמעית בניגוד לאסלאם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה אנחנו צריכים לעשות?

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי הרי לא נוכל לתת את ההבנה באסלאם לכולם, אבל לפחות את האמירה הזאת אנחנו צריכים להגיד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל מה אנחנו עושים פה בארץ?

עבד אל חכים חאג' יחיא: קודם כול עניין הרצח בכלל – כל עוד רואים את הדוגמות של מקרי רצח משנים קודמות שלא פוענחו, זה מעודד את זה שמתכוון לרצוח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא אומר לעצמו, אני ארצח, ואני אמשיך לחיות את החיים הנורמליים שלי כאילו לא עשיתי כלום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני פונה למשטרה – אם לא מפענחים זאת בעיה כי זה יעודד את הרצח הבא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שנית אנחנו צריכים את העבודה המערכתית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרווחה צריכה לקחת את החלק שלה; המשטרה, החינוך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי מתי רוצחים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחרי שסיימו את הלימודים בתיכון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז למה לא מקבלים דגש?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מבקש שגם זה יהיה חלק מההמלצות או הדרישות שלנו שהפרק הזה ייכנס לחינוך בגדול, ביישובים הערביים במיוחד, שיהיה חלק ממערכת הלימודים וחלק משעת מחנך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בלי זה אנחנו נמשיך לסבול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מגיע לנו לא לסבול, אלא מגיע לנו לחיות בכבוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אינשירח חורי, מנהלת מרכז טיפול למניעת אלימות בעכו.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: שתי דקות.

<אינשירח חורי: תודה, גברתי יושבת-ראש הוועדה.

<אינשירח חורי: אני רוצה לדבר על אישה שמאוימת ועדיין לא נרצחה, ובמזל היא בחיים.

<אינשירח חורי: היא אישה ערבייה, במקור מכפר ליד עכו.

<אינשירח חורי: היא גרה בעכו.

<אינשירח חורי: בת 40, גרושה.

<אינשירח חורי: היא נורתה פעמיים.

<אינשירח חורי: ב-2014 היא נורתה על-ידי רעול פנים שאנחנו יודעים שזה היה החבר שלה.

<אינשירח חורי: האישה הייתה במקלט כמה ימים ויצאה מהמקלט, ושוב נורתה ב-2016, ושוב נכנסה למקלט ושוב יצאה.

<אינשירח חורי: ב-2015 נדלקו נורות אדומים במשרד הרווחה בנוכחות המשטרה.

<אינשירח חורי: אחרי הירי הראשון היא לא הוגדרה כאישה מאוימת ברצח, אלא רק אחרי הירי השני.

<אינשירח חורי: היא מסתובבת בפחד.

<אינשירח חורי: היא הייתה מטופלת במרכז, סיימה טיפול.

<אינשירח חורי: יש תחושה כאילו אין מה לעשות, יש חוסר אונים.

<אינשירח חורי: אתמול דיברתי איתה, ואני רוצה להשמיע את המילים שלה: "המשטרה אומרת לי שהחבר שלי הולך לרצוח אותי.

<אינשירח חורי: אומרים לי, תברחי לחו"ל.

<אינשירח חורי: אני חיה מביטוח לאומי.

<אינשירח חורי: לאן אלך?

<אינשירח חורי: לא יודעת קרוא וכתוב.

<אינשירח חורי: הפתרון מבחינתי שיעצרו אותו.

<אינשירח חורי: לפני חודש הוא מתקשר אלי ואומר לי, - - - את הפייסבוק.

<אינשירח חורי: נמאס לי ללכת למשטרה.

<אינשירח חורי: אם המשטרה הייתה רוצה לעזור, הייתה עוזרת ולא היו נשים נרצחות כל שני וחמישי" – בתחושה שלה, שהמשטרה לא עוזרת לה.

<אינשירח חורי: "החבר שלי רצה לתת למישהו סכום של 50 אלף שקלים כדי לשרוף לי את הפנים.

<אינשירח חורי: הבחור הגיע אלי וחשף את הסיפור, ואמר לי, 'אמרתי לחבר שלך שלאישה לא אעשה את זה.

<אינשירח חורי: אם זה היה גבר הייתי עושה את זה'.

<אינשירח חורי: טוב שאני עדיין צוחקת, טוב שאני עדיין מדברת, וטוב שאני הולכת ברחוב.

<אינשירח חורי: אני לא ישנה בלילות.

<אינשירח חורי: אני הולכת לפסיכיאטר ומקבלת כדורים כדי שאוכל לישון".

<אינשירח חורי: זה ממש מקרה ש- - - בחיים, האישה מפחדת.

<אינשירח חורי: אנחנו כעובדים סוציאליים, עם כל ההאשמות ועם כל התלונות מרגישים שצווי הגנה לא עוזרים; מקלטים, לצערי הרב – אישה נכנסת למקלט ויוצאת, והאיום והפחד נשארים עדיין.

<אינשירח חורי: זה המצב.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך, אינשיראח.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שאני עצמי גם עוקבת אחרי המקרה.

עאידה תומא סלימאן: זה הגיע אלי, ואני מטפלת בזה – לא בהרבה הצלחה, לצערי הרב, אבל אני מכירה את המקרה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם לא ייעשה מעשה - -

עאידה תומא סלימאן: יש כמה וכמה פניות כאלה שאני באופן אישי עוקבת אחריהן.

<אינשירח חורי: הגבר לא הואשם על ירי.

<אינשירח חורי: הוא נכנס לכלא על אלימות, אבל לא על ירי.

עאידה תומא סלימאן: נכון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר שאם המשטרה ופרקליטות המדינה לא יעשו מעשה היא חיה על זמן שאול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המצב - - - בכל רגע.

עאידה תומא סלימאן: היא חיה על זמן שאול.

עאידה תומא סלימאן: האישה הזאת ספציפית חיה על זמן שאול.

עאידה תומא סלימאן: עורכת הדין רותי אלדר מארגון משפחות נרצחים ונרצחות.

<רותי אלדר: שלום.

<רותי אלדר: תודה על רשות הדיבור.

<רותי אלדר: אני, לצערי, מייצגת ארגון שמאגד בתוכו משפחות שלמרבה הצער, מישהו במשפחה נרצח, ובעיקר נרצחה – שזה נושא הדיון.

<רותי אלדר: לארה, יושבת-ראש הארגון, הבת שלה נרצחה על רקע שנוהגים פה לומר "רומנטי" - -

עאידה תומא סלימאן: פה לא אומרים את זה.

<רותי אלדר: - - כמובן, אנחנו מדברים על קנאה, על אובססיות, על משטור התנהגות ועל מניעים דומים לאלה שהם הגורם לרצח של נשים.

<רותי אלדר: אני לא רוצה לחזור על הדברים שנאמרו.

<רותי אלדר: אני, כמובן, מסכימה פה עם כולם.

<רותי אלדר: כל אחד העלה פה פן מאוד קשור.

<רותי אלדר: אבל אני רוצה להעלות פן נוסף שעוד לא נאמר פה, שהשרשרת של ההתייחסות צריכה להיות בשלבים החל מהמודעות שדיבר עליה חבר הכנסת בהלול, שבלעדיה לא תהיה מניעה, וכמובן, אם קורה משהו צריכה להיות ענישה, ובאמצע צריכה להיות ההרתעה.

<רותי אלדר: פה שלובים גורמים לא רק של החינוך, הרווחה והמשטרה שדיברו עליהם, אלא גם בקצה השני, של מערכת הפרקליטות והמשפט.

<רותי אלדר: אני דווקא מתחברת לדברים שלך שלמרבה הצער, הם נוקטים טרמינולוגיות מאוד חמורות על התפקיד שלהם במניעה ועל התפקיד שלהם בהרתעה.

<רותי אלדר: למעשה, כשזה מגיע לפתחם – כמו שאת אומרת לא הוגש כתב אישום על ירי – אנחנו יודעים שיש הרבה מאוד מקרים של חבלה בנסיבות מחמירות וניסיונות רצח, ובסופו של דבר כשמגיעים לבית המשפט או שמלכתחילה מוגשים כתבי אישום מקלים או בסופו של דבר נעשית עסקת טיעון, ואנשים יוצאים כמעט ללא כלום.

<רותי אלדר: זה גם אחרי שבית המשפט עצמו נוקט טרמינולוגיה מאוד מחמירה כלפי אותם מקרים.

<רותי אלדר: לדעתי, כל המערכת הזאת החל מהקצה הראשון שהוא החינוך וכלה בקצה האחרון שהוא בית המשפט ואפילו בתי הסוהר שמשחררים שחרור מוקדם אנשים מהסוג הזה – כל המערכת הזאת צריכה להתגייס ותשומת הלב צריכה להיות על השילוב של כל הגורמים, ושגם מערכת המשפט לא רק תדבר על התפקיד שלה, אלא גם תיישם אותו בשפיטה ובענישה ברמה שזה צריך להיות.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: נאילה עוואד, מנכ"לית נשים נגד אלימות.

<נאילה עוואד: כל פעם שאני מגיעה לפה אני שואלת את עצמי כבר 20 שנה – בשביל מה אני מגיעה?

<רותי אלדר: נכון.

<רותי אלדר: בדיוק.

עאידה תומא סלימאן: אבל את מגיעה.

<נאילה עוואד: בכל זאת אני מגיעה כי צריך לזכור את הנשים שנרצחו.

<נאילה עוואד: צריך לזכור את השמות שלהן, וצריך להאשים את הגורמים האחראים לרציחותיהן; אם זה החברה – ואני נאבקת מול החברה.

<נאילה עוואד: אנחנו הפמיניסטיות נאבקות וממשיכות להיאבק מול החברה שלנו הפטריארכלית; אם זה גורמי המשטרה – שאם עכשיו אני אתן לכם את השמות של הנשים שנרצחו מרמלה, מלוד ומיפו מ-2011 ועד 2017 ותיתנו את הדין האם פוענחו תיקים, ולא רק פוענחו – כי כפי שהזכרת חברת הכנסת חנין, פענוח זה גם עצורים שישחררו אותם אחרי שלושה ימים.

<נאילה עוואד: האם הוגשו כתבי אישום?

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שבקרוב יענו על השאילתה שלי, ואז נדע.

עאידה תומא סלימאן: שלחתי את כל השמות.

<נאילה עוואד: מ-2011 עד 2017 ברמלה, בלוד וביפו 16 נשים נרצחו.

<נאילה עוואד: משנת 2016 עד היום 15 נשים ערביות נרצחו.

<נאילה עוואד: גם היום המשטרה משתמשת בעוד פתרון – צו איסור פרסום.

<נאילה עוואד: פתאום יש צווי איסור פרסום על רצח נשים.

<נאילה עוואד: אני מבינה את התהליך של עדויות וחקירות, אבל אחרי חודש אי אפשר להבין צווי איסור פרסום.

<נאילה עוואד: ואז אין אף אחד שישאל מי רצח את אותה אישה כי זה קרובי משפחה; הארגונים הפמיניסטיים הם קשורי ידיים כי אין להם הזכות לעקוב מה קורה עם מקרי הרצח, מי הפושעים ומי הפושעים.

<נאילה עוואד: ואז פונים לחברי הכנסת ומגישים שאילתות בנושא – ואין מענה.

<נאילה עוואד: והרוצחים מסתובבים.

<נאילה עוואד: כל אחת מאתנו מאוימת.

<נאילה עוואד: אנחנו חיות בטרור, כי אין הביטחון.

<נאילה עוואד: במיוחד כשאנחנו מדברות על החברה הערבית – כאשר אנחנו מדברות על נשק שמסתובב, ואין גורמי משטרה שצריכים לפעול כדי לחסל אותו.

<נאילה עוואד: כולם יודעים מאיפה הנשק זה.

<נאילה עוואד: זה מהצבא של מדינת ישראל.

<נאילה עוואד: המקור שלו חוקי, אבל אם הוא מסתובב בינינו הוא לא חוקי.

<נאילה עוואד: באתי הבוקר לברך את התכנית שאושרה במשרדים בשם פורום ארגונים ומפעילות מקלטים.

<נאילה עוואד: אבל כאשר אני שומעת על הצעה של 7 מיליון לסוף השנה ועל אי ידיעה אם יש תקציב או לא, אנחנו נמשיך באידיאולוגיה של כיבוי שריפות.

<נאילה עוואד: לקבל את המעט, ותגידו תודה – תודה שמדינת ישראל מגינה על חייהן של נשים; תודה שהמשטרה תפסה מישהו ויצאה לתקשורת – הנה, פענחנו עוד מקרה רצח.

<נאילה עוואד: תודה.

<נאילה עוואד: נמאס לנו להגיע לכאן ולשמוע את אותן מילים ולהצהיר את אותן הצהרות.

<נאילה עוואד: כבר 25 שנים .

<נאילה עוואד: "נשים נגד אלימות" פועלת ומדברת בשטח ונאבקת מול כל אנשי הדת ומנהיגים והנהגה, ועדיין המדינה לא עושה את המקסימום.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מצטערת.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שלכולכן יש הרבה מה להגיד.

עאידה תומא סלימאן: אני עצמי יכולתי לדבר שעתיים בישיבה.

עאידה תומא סלימאן: אבל אנחנו חייבות איכשהו לשמוע את כל מי שדיבר.

עאידה תומא סלימאן: תמי פרח, ביקשת לתת עדות, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: שבי פה ליד המיקרופון ותנסי לדבר כמה שיותר בקצרה כי הכי קשה זה לעצור מישהי שנותנת עדות.

<תמי פרח: אני תמי פרח.

<תמי פרח: אני עצמי חוויתי אלימות לאורך שנים.

<תמי פרח: כשאני התלוננתי ברגע הכי חלש שלי הייתי צריכה להתמודד מול רשויות הרווחה, מול שופטת שזאת סיטואציה לא הכי נעימה, מול משטרה שמסמסה את התלונות אף על פי שהבאתי גם תמלולים וגם הקלטות, ואחרי שש שנים סגרה תלונה עיקרית על סעיפי סל.

<תמי פרח: חלק מהתלונות נסגרו מכיוון שדמי מותר, כי אני מתגרשת.

<תמי פרח: אפרופו מתגרשות – דמי מותר.

<תמי פרח: פקידת הסעד כתבה בחלק מהמקרים שעדיף לברר את התלונה באזרחי ולא בפלילי – שזה המקום לברר את התלונה.

<תמי פרח: אחרי כל הדברים האלה נסגרו התלונות.

<תמי פרח: הבן אדם טוען תלונות שווא – מה פתאום.

<תמי פרח: לא מספיק שחייתי בטרור – אני לא מתה היום כי ברחתי מקדימה מאלימות, הרגשתי מאוימת, ואני משלמת על זה היום בגלל שברחתי.

<תמי פרח: היום אני חיה בירושלים.

<תמי פרח: הילדים שלי נמסרים לידי הגבר האלים.

<תמי פרח: היום הם לומדים בדיוק איך להיות גבר אלים.

<תמי פרח: זאת תוצאה ישירה של חוסר טיפול, חוסר תיאום, חוסר מודעות.

<תמי פרח: אנשים לא מבינים.

<תמי פרח: לחוסר הטיפול ולאטימות הזאת יש השלכות.

<תמי פרח: זה שימור של אלימות, דורית.

<תמי פרח: אני חייתי בפחד.

<תמי פרח: ומספיק שאישה באה ואומרת, אני מפחדת, תעזרו לי.

<תמי פרח: אחרי התלונה הראשונה במשך שנה וחצי חייתי בפחד מדהים.

<תמי פרח: לא יכול להיות שאנשים מתעלמים מזה.

<תמי פרח: היום אני פשוט לא מתלוננת.

<תמי פרח: כשקורים דברים – וקרו דברים – אני לא התלוננתי כי אין מה שייעשה עם זה.

<תמי פרח: אתה יוצא הכי מטומטם שיש.

<תמי פרח: גם התלוננת וגם לא קרה כלום.

<תמי פרח: הוא מקבל רישיון להרוג במקרים האלה.

<תמי פרח: הוא מקבל רישיון להמשיך את האלימות.

<תמי פרח: אנחנו כאן מדברים, ואני מאוד מצטערת שהשר ארדן לא הגיע, אבל מאוד שמחה שיש כאן מספיק אנשים שכן אכפת להם.

<תמי פרח: אני באתי כי אכפת לי.

<תמי פרח: אכפת לי ממני, ואכפת לי מעוד הרבה נשים.

<תמי פרח: נשים שהיום מעדיפות לא להתלונן, מעדיפות לא להתגרש – ואני פגשתי לא מעט נשים כאלה – לא להתלונן ולא לטפל בבעיה ולהישאר שם כי אחרי זה הטרור הכלכלי והטרור הנפשי והחברתי נמשכים, ולאף אחד לא אכפת.

<תמי פרח: יש לי ליפסטיקה שאומרת, למיטב הבנתי הלא משפטית, הייתה אלימות בבית?

<תמי פרח: הילדים במשמורת משותפת.

<תמי פרח: ברור שאי אפשר לעשות את זה.

<תמי פרח: היום הגעתי למצב שהילד שלי בשליחות מסוימת ממשיך את האלימות שלו, ואני לא אפרט יותר מזה.

<תמי פרח: לא יכול להיות ששופטת ביחס לילדים וביחס לרכוש כותבת שמכיוון שהייתה אלימות בבית היה טיפול, ובגלל שהיה טיפול אין שיתוף, אז אין רכוש.

<תמי פרח: הזוי.

<תמי פרח: זה לא העניין של הקטנוניות של הרכוש, זה העניין שבסופו של דבר אישה נשארת באותו מקום שהיא התלוננה בלי יכולת לטפל לא כלכלית, בלי יכולת לטפל חברתית, לא נפשית, לא כלום.

<תמי פרח: הייתה כאן הצעה למרכז עם שיתוף פעולה של כולם.

<תמי פרח: צריך להזיז את זה.

<תמי פרח: נשים סובלות, נרצחות.

<תמי פרח: זה לא רק רצח, זה גם אלימות, וזה השלב הראשון.

<תמי פרח: בבקשה, תעזרו לכל הנשים המוכות – אם זה מכות פיזיות, אם זה מכות נפשיות, אם זה כל סוג וסגנון של מכה.

<תמי פרח: זה קשה.

<תמי פרח: אנחנו צריכות את העזרה של כל אחד ואחת מכם.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

<תמי פרח: אני לא מהשוק, אני משכילה, אני לא באה משכבת מצוקה.

<תמי פרח: אבל אני עדיין במקום הזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה שהגעת ושיתפת אותנו.

עאידה תומא סלימאן: מה שנפרש מול עינינו מעיד שהבעיה היא לא רק כפי שנאמר בתכניות, אלא בעיה הרבה יותר מושרשת.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, אנחנו חוות בשנים האחרונות אפילו נסיגה ממה שהשגנו בעבר.

עאידה תומא סלימאן: על זה צריך לדבר באופן הכי גלוי.

עאידה תומא סלימאן: יש נסיגה מהותית.

עאידה תומא סלימאן: כאשר בלשכת עורכי הדין קם פורום מיוחד שנקרא "תלונות שווא", וכאשר פרקליט המדינה מחליט החלטה מיוחדת ונהלים חדשים בנושא של תלונות שווא, זה משדר לכל אנשי המקצוע שמטפלים בנשים מוכות, לשופטים ולכל מיני אנשים שנשים מתלוננות לשווא; שנשים לא באמת סובלות מאלימות.

עאידה תומא סלימאן: אל תאמינו לכל דבר שאתם שומעים.

עאידה תומא סלימאן: והנה, עובדה.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו יש גישור שעושים לפני גירושין, ויש ארבע ישיבות מחויבות.

עאידה תומא סלימאן: אני שאלתי, אם האישה היא אישה מוכה, והיא לא רוצה את הגישור הזה, היא לא רוצה לשבת מולו, רק לקבל את הגט וזהו.

עאידה תומא סלימאן: אז מה נשמע?

עאידה תומא סלימאן: שהיא סרבנית לאפשרויות של גישור.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שאיזשהו שופט או שופטת יחשבו שפתאום אפשר להחליט על משמורת משותפת.

עאידה תומא סלימאן: הייתה אלימות – כאילו האלימות היא דו-צדדית, אז שניהם נושאים באחריות.

עאידה תומא סלימאן: כל אלה צעדים שמובילים לרצח הבא.

עאידה תומא סלימאן: אם לא מטפלים מהשורש ולא נותנים את האפשרויות והכלים לטפל בנושאים האלה אי אפשר לראות את התמונה הכללית.

עאידה תומא סלימאן: גברת כינרת מנגן אלמליח, עוזרת ממלא מקום מנכ"ל המשרד לביטחון הפנים מר אליעזר.

עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי שיש לך מה להוסיף לדיון הזה.

<כינרת מנגן אלמליח: נכון.

<כינרת מנגן אלמליח: אתמול התקיימה ועדת השרים למאבק באלימות, שבסופה השר לביטחון הפנים הנחה על קידום מספר פעולות: הוא הנחה את המשרד שלו לקדם את ההמלצות שתחת אחריותו.

<כינרת מנגן אלמליח: חלקן הן המלצות שמקודמות מתחילת השנה, וכוללות גם הקמת מחלקי משפחה.

<כינרת מנגן אלמליח: זה גוף אחוד משטרתי שיטפל באופן הוליסטי בתופעת האלימות במשפחה; הוא גם הנחה על תגבור של 1.5 מיליון שקלים לתקנון עובדות סוציאליות דוברות ערבית, מה שמכונה אצלנו עו"ס משטרה; הוא גם הנחה על קידום ההמלצה שנוגעת לאמצעי הגנה טכנולוגיים.

<כינרת מנגן אלמליח: אני גם ריכזתי את הוועדה שכתבה את המלצות המדיניות.

<כינרת מנגן אלמליח: אמצעי הגנה טכנולוגיים כוללים שורה של אמצעים – גם אמצעי לדיווח על מצוקה באמצעות לחצן או - - -

עאידה תומא סלימאן: טוב.

<כינרת מנגן אלמליח: - - גם אמצעי הגנה טכנולוגיים וכן הלאה.

<כינרת מנגן אלמליח: כמו כן הוא הנחה שבעוד כחודש יוגש לעיונו סטטוס יישום תיקוני החקיקה הנדרשים כדי בעיקר להסיר חסמים משפטיים בהעברת - - -

עאידה תומא סלימאן: תודה על העדכון, למרות שהייתי שמחה אם השר עצמו היה מגיע ולא רק מעדכן אותנו, אלא יושב פה ושומע את כל הדברים שעלו בדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: אולי זה ייתן לו זווית ראייה יותר טובה על המצב הקיים וידחוף אותו לעשייה יותר חזקה בנושא.

עאידה תומא סלימאן: אבל תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: מר רדא ג'אבר, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת – שתי דקות כולם.

<רדא ג'אבר: אני רוצה להציע הצעה.

<רדא ג'אבר: אני מדבר עכשיו על רצח של נשים ערביות – אם אנחנו קובעים כמעט קטגורית שיש פער בתשומות או במשאבים שמשקיעה המשטרה במקרה של פענוח רצח של נשים ערביות לעומת נשים יהודיות אני חושב שצריך להקים ועדה מקצועית בראשות שופט בדימוס שיש לו רקע במשפט פלילי וגם אנשי אקדמיה בתחום המשפט הפלילי והקרימינולוגיה וישבו באופן רנדומלי על תיקים מסוימים שלא פוענחו, שיבדקו מה הכשל בתוך המשטרה, בחקירות.

<רדא ג'אבר: המשטרה צריכה לתמוך בצעד כזה ולשקף לחברה הערבית האם המשטרה עושה באמת את הפעולות שלה בצורה מדויקת או שיש חסם מובנה במערכת הזאת שבגללו היא לא משקיעה השקעות רציניות - -

עאידה תומא סלימאן: רדא, אני חייבת להגיד שמשרד הרווחה עשה ועדה מיוחדת בנושא הזה שדנה והגישה המלצות שעם חלק מהן אני לא מסכימה בכלל כי יש בהן הרבה מהסטריאוטיפים שקיימים על האוכלוסייה הערבית ועל הנשים הערביות.

עאידה תומא סלימאן: אבל יש גם צוות במשרד הרווחה שדנה לאחר כל מקרה רצח של אישה.

<קריאה: ועדה בין-משרדית, לא - - -

<קריאה: בשיתוף המשטרה.

עאידה תומא סלימאן: אבל בדרך כלל הוועדה הזאת - -

<רדא ג'אבר: אבל אם יורשה לי, לדעתי, גוף חיצוני יכול לבדוק את הנושאים האלה בצורה יותר - -

עאידה תומא סלימאן: אם יורשה לי, עד שלא נגיע למצב שיגידו שצריך לשים בראש ועדה חיצונית כזאת אישה פעילה מהתחום מארגוני נשים ששנים תמכו בזה, ולא איזה שופט בדימוס, אנחנו לא נתקדם לשום מקום.

<רדא ג'אבר: גם שופטת בדימוס.

עאידה תומא סלימאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי באופן הכי ברור: לא שופט ולא שופטת.

עאידה תומא סלימאן: אם לא תהיה בוועדה חיצונית כזאת אישה שמייצגת ארגון שהקדיש את כל הפעילות שלו לטיפול בנשים שסובלות מאלימות אנחנו לא נתקדם לשום מקום.

<רדא ג'אבר: מה שחשוב לי, איך מפעילים את הלחץ על המשטרה.

<רדא ג'אבר: גוף חיצוני יכול להפעיל לחץ על המשטרה?

<רדא ג'אבר: זה לא בדיקות פנימיות של משרדי ממשלה.

<רדא ג'אבר: אין לי אמון בוועדות המשנה בתוך משרדי הממשלה.

<רדא ג'אבר: זה לוחץ יד לזה – לא יודע.

<רדא ג'אבר: יש משהו שתקוע במערכת הזאת.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת לשעבר הגברת מלי פולישוק בלוך, בבקשה.

<מלי פולישוק בלוך: תודה.

<מלי פולישוק בלוך: אני מייצגת כאן תנועה שנקראת "נשים עושות שלום".

<מלי פולישוק בלוך: לכאורה תגידו, מה הקשר?

<מלי פולישוק בלוך: אבל 'עושות שלום' זה קודם כול בינינו, וזה ביחס של החברה לאנשים בכלל.

<מלי פולישוק בלוך: כל מה שנאמר על המשטרה אני מחזקת בשתי ידיים.

<מלי פולישוק בלוך: עדות אישית, כמו שאת אומרת – שלוש שנים ליוויתי חברה טובה שלי לא מהמגזר הערבי, אלא מרמת השרון, במסע ייסורים ופחד שנגמר בירי.

<מלי פולישוק בלוך: לשמחתי – אני לא יכולה להגיד "שמחתי" כי אין שום שמחה בזה – היא יצאה בנס, והוא ירה בעצמו למוות.

<מלי פולישוק בלוך: אני הייתי שם נוכחת.

<מלי פולישוק בלוך: ויש לי עכשיו ההרגשה כאילו אני שם כי זה לא עלי, אבל הייתי מאוד קרובה לזה.

<מלי פולישוק בלוך: הצעקה שלי למשטרה שהגיעה מיד אחרי הירי "איפה הייתם עד עכשיו שלוש שנים?

<מלי פולישוק בלוך: " "למה לא באתם?

<מלי פולישוק בלוך: " זה חזק אצלי כאילו זה קרה לפני דקה.

<מלי פולישוק בלוך: אז כל מה שנאמר על המשטרה נכון.

<מלי פולישוק בלוך: אבל להגיד שזה רק המשטרה זה פשטני ולא נכון, ומתחיל מהבית הזה.

<מלי פולישוק בלוך: למה אני מתכוונת?

<מלי פולישוק בלוך: בתנועת "נשים עושות שלום" אנחנו רוצות שנשים תהיינה בהובלה של המדינה, בתהליכי קבלת החלטות.

<מלי פולישוק בלוך: אני לא צריכה להגיד לך – את מכירה ויודעת; אבל כשמפורסמת אתמול תמונה של יושב-ראש הקואליציה בדמות אישה כשכל המטרה היא לבזות את האיש – ואיך לבזות אותו?

<מלי פולישוק בלוך: על-ידי זה שהוא אישה?

<מלי פולישוק בלוך: זה אומר הכול.

<מלי פולישוק בלוך: זאת אומרת אנחנו הנשים, אם אנחנו בעמדת הנהגה אנחנו מבזות את המעמד, אנחנו משפילות את האיש.

<מלי פולישוק בלוך: זה שורש הבעיה, מכאן זה מתחיל.

<מלי פולישוק בלוך: זה מתחיל מפה, מהבית הזה.

<מלי פולישוק בלוך: אם יש מישהו שמוביל קמפיינים – ואני לא מאשימה איש פוליטיקאי זה או אחר, אלא אנשים שמובילים קמפיינים ברמה לאומית, עדיין חושבים שלהציג בן-אדם כאישה זה משפיל ומבזה אז תבינו שהיחס הזה כשהוא מתחבר לאלימות ברחוב, מובן מאליו שזה יסתיים ברצח האישה.

<מלי פולישוק בלוך: כל אחד לעצמו צריך לעשות את חשבון הנפש שלו חוץ מההאשמות של המשטרה שזה בפני עצמו נכון.

<מלי פולישוק בלוך: אני פונה למנהיגים שלנו, שאינם פה, לצערי.

<מלי פולישוק בלוך: חלק ישנם, כמובן, אבל מי שאיננו – זה אצלכם.

<מלי פולישוק בלוך: זה בידיים שלכם, זה בהובלה שלכם, וזה ביחס שלכם אלינו הנשים.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: מיותר להגיד שאני מסכימה אתך.

<מלי פולישוק בלוך: תודה.

עאידה תומא סלימאן: ד"ר יעל פרואקטור, הרשות לקידום מעמד האישה, בבקשה.

<יעל פרואקטור: אנחנו לקחנו חלק בוועדה הבין-משרדית שגיבשה את התכנית הלאומית למאבק באלימות במשפחה.

<יעל פרואקטור: ההמלצות של הרשות זה להקים מערך הסברה להעלאת המודעות לנושא וגם להנגיש את מיצוי הזכויות של נשים ונערות שנמצאות בסיכון.

<יעל פרואקטור: עכשיו התכנית אושרה, ולכשיאושר גם התקציב אנחנו נקים את כל המערך הזה.

<יעל פרואקטור: שנית, אנחנו יצאנו בפרויקט בפריסה ארצית בשיתוף המשטרה שמקים סדנאות להגנה עצמית לנשים ולנערות בסיכון.

<יעל פרואקטור: קיימנו ב-2017 סדנה כזאת בשפרעם.

<יעל פרואקטור: לפני חודש הוצאתי קול קורא לכלל הרשויות אם מעוניינים להצטרף.

<יעל פרואקטור: יש היענות מאוד גדולה.

עאידה תומא סלימאן: אבל את מבינה שכשהוקם משרד לשוויון חברתי הייתה הרגשה שסוף-סוף יהיה טיפול-על ומינוף לכל העשייה.

עאידה תומא סלימאן: הרצאה פה, הרצאה שם זה לא מה שצפוי ממשרד לשוויון חברתי.

<יעל פרואקטור: אני אעביר את המסר.

<יעל פרואקטור: אנחנו עושים במסגרת המנדט שלנו - - -

<קריאה: אז הכול מתחיל ונגמר בכסף.

עאידה תומא סלימאן: זה לא הכול רק כסף.

עאידה תומא סלימאן: צריך קודם כול שמישהו ינהל את המאבק שתכנית לא תונח על שולחן הממשלה במשך שישה חודשים, ואף אחד לא יטרח לאשר אותה.

עאידה תומא סלימאן: קודם כול צריך לנהל את המאבק הזה, ואחר כך לדבר על הכסף.

עאידה תומא סלימאן: לא שהתכנית היא האידיאל שציפינו לו, אבל צוותים מקצועיים ישבו וטרחו, והיו הצעות.

עאידה תומא סלימאן: אתם יודעים מתי הוועדה הזאת התחילה לעבוד?

עאידה תומא סלימאן: אני הופעתי בפני הוועדה הזאת עוד לפני שנכנסתי לכנסת.

עאידה תומא סלימאן: כלומר זה למעלה משנתיים וחצי לפחות ועוד חצי שנה מחכים לאישור, ועוד אני לא יודעת כמה נחכה עד שנקבל את התקציב.

<קריאות: - - -

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לסכם - - -

<סופי ויטלם: מה התוצאה לבסוף של אותה ועדה מבורכת שכל אחת מאתנו שיושבת כאן מסכימה - -

עאידה תומא סלימאן: מי את?

<סופי ויטלם: אני יועצת למעמד האישה ברמלה.

<סופי ויטלם: אני לא צריכה להוסיף על כל מה שנאמר כאן.

עאידה תומא סלימאן: אני אהיה אצלכם בשבועיים הבאים כדי לראות מה קורה שם.

<סופי ויטלם: אני אשמח.

<סופי ויטלם: אני מודה לך ומודה לכל מי שיזם.

<סופי ויטלם: זה מבורך.

<סופי ויטלם: כל מי שנמצא כאן – מטרתנו אחת היא.

<סופי ויטלם: אנחנו מגנות, אבל להגיד שאנחנו יוצאים מכאן עם איזשהו פתרון חוץ מאשר תכנית שהתחלנו בה את הישיבה, ואנחנו מסיימים איתה בלי שום לו"ז או תכנית - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי.

עאידה תומא סלימאן: קודם כול אני שמחה שאת פה - -

<רינה כהן: אפשר להגיד משהו בעניין החינוך והמניעה?

עאידה תומא סלימאן: אבל דובר הרבה על החינוך ועל המניעה.

<רינה כהן: של המבוגרים?

<רינה כהן: אני חושבת שאולי דובר על מערכת החינוך ועל הילדים.

<רינה כהן: אבל אנחנו מדברים על המבוגרים בסיפור.

<רינה כהן: אנחנו זקוקים לסדנאות בכל מקומות העבודה; אנחנו זקוקים ללמידה לאורך החיים לכולם – גם לנשים וגם לגברים.

<רינה כהן: זה לא ילך בלי הדברים האלה.

<רינה כהן: כלומר לפגוש את הנשים אחרי הגשר ולהקים שם את בית החולים ולעשות ועדות חקירה כאלה ואחרות זה חשוב מאוד, אבל אנחנו רוצים גם את המניעה.

<רינה כהן: תודה רבה.

<רינה כהן: סליחה על ההתפרצות.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

<תהילה עמר: ברשותך, אני רוצה לדבר על נשים חרדיות.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, את אפילו לא נרשמת.

<תהילה עמר: נכון.

עאידה תומא סלימאן: למה אתן עושות את זה לקראת הסוף?

עאידה תומא סלימאן: עכשיו אני אשתיק את הקול החרדי היחידי שהיה בדיון.

עאידה תומא סלימאן: חס וחלילה שאני אעשה את זה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: אבל שתי דקות.

<תהילה עמר: אני מארגון "באשר תלכי".

<תהילה עמר: אני גם חוקרת עצמאית של אלימות כלפי נשים בחברה החרדית באוניברסיטה העברית.

עאידה תומא סלימאן: יש לך שתי דקות.

עאידה תומא סלימאן: תחליטי מה את אומרת בהן.

<תהילה עמר: במשך כל הוועדה אני יושבת פה ורואה את כל חברי הכנסת הערבים ללא יוצא מן הכלל, וחברי כנסת חרדים אין פה.

<תהילה עמר: שאלה.

<קריאות: שולי מועלם.

עאידה תומא סלימאן: היא לא חרדית.

עאידה תומא סלימאן: אפילו אני יודעת שהיא לא חרדית.

<תהילה עמר: השנה נרצחו שתי נשים חרדיות – מה שעד היום לא היה.

<תהילה עמר: נשים חרדיות עד היום לא נרצחו.

<קריאה: למה את חושבת ככה?

<קריאה: נרצחו נשים - - - מה שקורה שם, קורה כאן.

<קריאה: את יודעת את זה יותר טוב מכולם.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת.

עאידה תומא סלימאן: מה אתן נכנסות לדברים שלה?

<תהילה עמר: אני לא רוצה לומר משהו נגד - -

עאידה תומא סלימאן: מה שהיא אמרה נכון.

עאידה תומא סלימאן: בתחילת דרכי בוועדה הזאת אמרתי שדבר אחד מאוד מעניין שאני מקווה שימשיך ככה, שלא היו מקרי רצח של נשים חרדיות בעבר.

עאידה תומא סלימאן: והשנה היו שניים.

<תהילה עמר: אני חס ושלום לא רוצה להשמיץ את הציבור החרדי, אני חלק ממנו.

<תהילה עמר: אני אוהבת את הציבור החרדי.

<תהילה עמר: אבל אני רוצה לשים על השולחן – בציבור החרדי קיימת תופעה של אלימות אולי בצורה קצת שונה, אבל היא קיימת בסדר גודל כמו בכל שאר האוכלוסיות.

<תהילה עמר: אני רוצה לבקש בהמלצות שאתם נותנים שיהיה דגש גם על אלימות כלפי נשים חרדיות, בפרט לשים דגש על - -

עאידה תומא סלימאן: על קשר השתיקה?

<תהילה עמר: - - על המאפיינים בחברה החרדית שיש הסתרה, יש הכחשה, יש בושה.

עאידה תומא סלימאן: זה קיים בכל מקום.

<תהילה עמר: אני מאוד מבקשת שזה יהיה חלק מההמלצות.

עאידה תומא סלימאן: הסבו את תשומת לבי שעו"ד צילית יעקובסון ביקשה רשות דיבור.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת לדבר בקיצור.

<צילית יעקובסון: ממש דקה.

<צילית יעקובסון: בדיוק בערב פסח התקיימה ישיבת חירום.

<צילית יעקובסון: אני זוכרת שישבתי כאן באותו מקום, ואמרנו שברור לנו שהאישה הבאה כבר מסתובבת.

<צילית יעקובסון: תוך פחות מחודשיים יש כבר חמש השבוע.

<צילית יעקובסון: זה לא נתפס.

<צילית יעקובסון: אנחנו הערנו, ולא תיארנו לעצמנו.

<צילית יעקובסון: יש הידרדרות.

<צילית יעקובסון: ערב פסח ישבנו פה ואמרנו כאן שלמספר הבא ברשימה יש שם, היא מסתובבת.

<צילית יעקובסון: לכן אפשר לדבר על תקציבים, וכולנו בוודאי מחזקות את הרשות שצריכה לאגד את כל הכוחות ואת כל המידע שקיים.

<צילית יעקובסון: אנחנו נמשיך לבוא ולזעוק את הזעקה של אותן נשים.

<צילית יעקובסון: אלה שמגיעות צריכות תעצומות נפש בל יתוארו כדי להתלונן ולהגיע למקלטים.

<צילית יעקובסון: יום-יום אנחנו רואות את הנשים במקלטים.

<צילית יעקובסון: אבל זעקתן של כל אלה שפוחדות להתלונן, ונמצאות בקהילה ולא מגיעות למקלטים – אנחנו נמשיך לבוא, ונמשיך לזעוק את הזעקה שלהן.

<צילית יעקובסון: אלימות חוצה מגזרים: יהודים, ערבים, דתיים, חילונים, פריפריה, מרכז – הכול.

<צילית יעקובסון: אני גם מדברת ממקום של מקלטים לנשים דתיות וחרדיות באופן ספציפי - - - אבל בהחלט אלימות היא אלימות.

<צילית יעקובסון: בין דם לדם אין שום הבדל.

<צילית יעקובסון: אני כן חושבת שכשמדברים על תכניות צריך לשים את הדגש על המאפיינים הייחודיים גם כפרויקטים ייחודיים בתוך הקהילה מתוך הבנה והיכרות של הקהילה ושל המורכבות והרגישות של כל קהילה וקהילה.

<צילית יעקובסון: למקום הזה אני מכוונת.

<צילית יעקובסון: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: נאמר פה: "שמעתי את זה כמה פעמים אז בשביל מה אנחנו באות אם אנחנו לא יוצאות עכשיו עם פתרון"?

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכם, אף פעם שום ועדה לא תוכל לצאת עם הפתרון.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מגיעות קודם כול כדי להביע את מחאתנו ולהשמיע את קולנו, ולהפעיל לחצים על מקבלי ההחלטות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מגיעות, ואנחנו לא נרפה.

עאידה תומא סלימאן: אני קיימתי דיון חירום ערב פסח, ואני אקיים עוד עשרה דיוני חירום, ואני אמשיך ללחוץ כדי שייקחו על עצמם את האחריות, ויגיעו וייתנו דין וחשבון.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה שהשרים יגיעו כדי להתהדר בזה שהם הגיעו.

עאידה תומא סלימאן: הם מחויבים להגיע כדי לדווח.

עאידה תומא סלימאן: יושבים פה אנשי מקצוע שהגיעו מהמשרדים.

עאידה תומא סלימאן: עם כל הכבוד, זה לא אישי, הפעם אני לא במקרה לא נותנת כל כך לאנשי המקצוע לדבר.

עאידה תומא סלימאן: כי הפעם זה מחויב ממי שמקבל את ההחלטות, ומי ששם את זה בסדר העדיפויות של כל משרד, ומי שמקצה את התקציבים להגיע לפה ולדווח; ולא לאנשי המקצוע שהרבה פעמים לוקחים מהידיים שלהם את הכלים כדי לבצע את העבודה שלהם בכך שלא נותנים להם תקציבים, בכך שלא מאיישים מספיק כוח אדם שיעבוד במקומות – בהרבה דברים.

עאידה תומא סלימאן: הפעם השרים היו צריכים להתייצב פה.

עאידה תומא סלימאן: כן, אם היה אכפת אני הייתי מצפה – אולי אני חולמת – שראש הממשלה יכנס דיון חירום.

עאידה תומא סלימאן: נרצחו 16 נשים תוך שישה חודשים.

עאידה תומא סלימאן: כן, זה היה מוטל עליו.

עאידה תומא סלימאן: אם הוא לא הבין שהיה צריך לעשות את זה אולי, גם השרות, אפרופו נשים בעמדת קבלת החלטות.

עאידה תומא סלימאן: כל אישה היא רק בהיותה אישה או בעמדות שלה או במה שהיא מובילה?

עאידה תומא סלימאן: הייתי גם כן מצפה שהן ידרשו את זה.

עאידה תומא סלימאן: אם לא אז השרים.

עאידה תומא סלימאן: לא הייתי צריכה לצאת לעיתונים לבקש הקדמה של ישיבה של ועדת השרים שהייתה אמורה להתקיים כבר לפני שישה חודשים.

עאידה תומא סלימאן: יש אווירה, ויש נסיגה בשיח סביב אלימות נגד נשים.

עאידה תומא סלימאן: כל המתקפות להוציא אותנו כרשעיות שמתנכלות לגברים כאילו אנחנו משתמשות בחוק למניעת אלימות כדי לדווח דיווחי שווא – הגיע הזמן לעצור את זה.

עאידה תומא סלימאן: כל מי שמחזק את השיח הזה שיבין שהוא מכין את הקרקע לרצח הבא.

עאידה תומא סלימאן: כל מי שמוכן לתמוך בשיח הזה ומשמיע את הקול הזה מכין את הקרקע לרצח הבא.

עאידה תומא סלימאן: כן, אי אפשר לסמוך יותר מדי על התכנית כי עד עכשיו אנחנו לא יודעות איזה תקציב קיים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו התנפלנו על משרד הרווחה שהקצה 7 מיליון, ובצדק.

עאידה תומא סלימאן: אבל הוא המשרד היחיד שאנחנו יודעים כמה הוא הקצה.

עאידה תומא סלימאן: זה המשרד היחידי שנקב סכום ברור.

עאידה תומא סלימאן: לא שהוא מספק אותנו, ואני לא חושבת שהוא מספק את אנשי המקצוע.

עאידה תומא סלימאן: אני מכירה אתכם, ואני יודעת שזה לא מספק אתכם.

עאידה תומא סלימאן: אבל לפחות הם דאגו שיהיה איזשהו תקציב.

עאידה תומא סלימאן: הוועדה תבקש קודם כול דיווח מלא, מה מתוכנן בלו"ז, ומה מוקצה מהתקציבים, ותפנה לשר האוצר לבקש שיקצו לפחות עכשיו את התקציב של 50 מיליון, ולא יתחיל עכשיו המשא ומתן עם משרד האוצר.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו גם נבקש שכל שישה חודשים יהיה דיווח ומעקב שיגיעו מוועדת המנכ"לים שאמונה על היישום; שיגיע המנכ"ל של משרד הרווחה שאני מבינה שהוא עומד בראש ועדת המנכ"לים, וידווח לוועדה לקידום מעמד האישה על יישום התכנית.

עאידה תומא סלימאן: כמובן, כל הנושאים שעלו על תפקוד המשטרה – ונכון, יש לנו הרבה ביקורת על תפקוד המשטרה, ואנחנו חושבות שזהו עניין מבני שצריך לשנות, אבל צריך לזכור שגם על המשרדים האחרים מוטלת האחריות.

עאידה תומא סלימאן: גם ללשכות הרווחה הנשים מגיעות ומתלוננות ולא תמיד מקבלות מענה; וגם חסרים הרבה שירותים שהיו יכולים להציל נפשות.

עאידה תומא סלימאן: בעיקר משרד החינוך – אתם מדברים על חינוך מבוגרים, ואני מדברת על חינוך לדורות הבאים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברות על שינוי חברתי אמתי של המצב הקיים.

עאידה תומא סלימאן: שינוי חברתי אמתי בלתי אפשרי כאשר תכנית לשוויון מגדרי ולתמיכה בנערות במצוקה במגזר היהודי הופכת לתכנית הכנה לחיי נישואין במגזר הערבי.

עאידה תומא סלימאן: זה לא מתקבל על הדעת.

עאידה תומא סלימאן: משרד החינוך חייב להתעשת, ושר החינוך חייב להתעשת ולהתחיל לטפל בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת את כל אלה שיצאו למחות במוצאי שבת.

עאידה תומא סלימאן: אני קוראת לכן לא להרפות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו פה הנשים, והנשים בעלות המקצוע ונשים באופן כללי יהיו יותר חזקות.

עאידה תומא סלימאן: כל מי שרוצה לשנות את המציאות הזאת – יהיה יותר חזק כאשר יש מחאה ציבורית.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נוכל להוביל צעדים יותר משמעותיים כאשר הציבור יוצא, מוחה ומשמיע את קולו.

עאידה תומא סלימאן: אפרופו שינוי חברתי – זה מה שמביא את השינוי החברתי האמתי; לא הקורסים ולא הסדנאות.

עאידה תומא סלימאן: מה שמביא לשינוי תודעתי אמתי זה כאשר אנחנו נאבקות על זכותנו וגם לחסום כבישים כשצריך.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה לכולכן ומבטיחה לכן שהנושא הזה ימשיך להיות על סדר יומה לפחות של הוועדה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: תודה.