ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 247, 2017-11-20 10:00

אברהם נגוסה: בוקר טוב, שלום לכל המשתתפים, במיוחד לשרת העלייה והקליטה, חברת הכנסת סופה לנדבר, ליוצר הסרט, מר לאוניד פרפיונוב, ליושב ראש קרן ג'נסיס, מר גנדי גזין, לנשיא ומנכ"ל קרן ג'נסיס, מר איליה סליטה, ולכל המשתתפים.

אברהם נגוסה: אני מברך את המשתתפים, את יוצר הסרט ואת קרן ג'נסיס, שתמכה בהפקתו של הסרט.

אברהם נגוסה: לבקשתו של יוצר הסרט אני מבקש לאפשר לו להבהיר בקצרה את מה שהוא רוצה להגיד לקראת הצפייה בסרט.

אברהם נגוסה: אנחנו נצפה עכשיו בסרט, 'יהודים ממוצא רוסי' שמתאר את ההיסטוריה של יהודי ברית המועצות לשעבר מ-1948 עד ימינו.

אברהם נגוסה: הסרט הופק בתמיכת קרן ג'נסיס ולאחר מכן כמובן נקיים את הדיון.

אברהם נגוסה: אני מזמין את מר לאוניד פרפיונוב להגיד כמה דברים.

<לאוניד פרפיונוב: יום טוב.

<לאוניד פרפיונוב: שלום.

<לאוניד פרפיונוב: פה נגמר אוצר המילים שלי.

<לאוניד פרפיונוב: מכן והלאה אני אדבר ברוסית.

<לאוניד פרפיונוב: (אומר דברים בשפה הרוסית, להלן התרגום החופשי) רציתי לומר כמה מילים.

<לאוניד פרפיונוב: זה סרט רוסי, של עיתונאי רוסי ובמאי רוסי.

<לאוניד פרפיונוב: שמו יהודי רוסי - בעברית, אני לא יודע איך מתרגמים את זה לעברית, אבל בשם הרוסי של הסרט, המילה רוסי נמצאת לפני המילה יהודי.

<לאוניד פרפיונוב: מדובר בטרילוגיה שמורכבת מ-3 סרטים אשר מספרת על היסטוריה לא של חייהם של יהודי האימפריה הרוסית בברית המועצות, אלא אלו שעברו לקריירה רוסית, תרבות רוסית, תייגו עצמם כחלק מההיסטוריה הרוסית, החברה הרוסית, החיים הפוליטיים, החיים הצבאיים, התרבות, קולנוע ועוד - ועוד - ועוד.

<לאוניד פרפיונוב: כנראה שרק בארצות הברית היהודים תרמו תרומה אדירה לתרבות במדינה.

<לאוניד פרפיונוב: באופן הזה, מדובר על סרט שמספר על יהודים שהתבוללו, זה לא אומר שהיוצר של הסרט קורא לאנשים להתבולל, זה אומר שמתוארת חלק מהתרבות הרוסית, וזה ההישגים והעשור של התרבות הרוסית, שיש בה גם אספקט כזה, יש גם אפשרות כזו להיות רוסי - להיות יהודי רוסי.

<לאוניד פרפיונוב: ההפניה ברורה לכל מי שמכיר את ההיסטורי ולו במקצת, ברור שלפני המהפכה, קיום באימפריה הרוסית, מדינה עם דת מדינית היה אחד.

<לאוניד פרפיונוב: אז התהליך של ההתבוללות רק החל, ולשלטון היה חשוב עניין הדת.

<לאוניד פרפיונוב: זה הסרט הראשון, שמדבר על התקופה שקודמת ל - 1917.

<לאוניד פרפיונוב: הסרט השני שהצגנו שלשום, בתאטרון גשר בתל - אביב, סוקר את התקופה שבין השנים 1917 - 1948.

<לאוניד פרפיונוב: מדובר על תקופה אם להתבטא בצורה גסה, שלושה עשורים של - - - שאז יהודים יחד עם הורסים היו יוצרי העשייה הסוציאלית, המדינה הסוציאלית.

<לאוניד פרפיונוב: היו יוצרים בתהליך בניית ברית המוצעות.

<לאוניד פרפיונוב: החל מהמנהיגים עד למנעד רחב של אנשי תרבות, מוזיקאים, סיירים, מהנדסים, רופאים וכן הלאה וכן הלאה.

<לאוניד פרפיונוב: כאשר היהודים באינטליגנציה העירונית הזו, ביחד עם הורסים, היוו כמעט חצי מחיי המדינה.

<לאוניד פרפיונוב: והסרט השלישי שתראו אתם, הוא המסכם, מדבר משנת 1948.

<לאוניד פרפיונוב: גם כן מובן התאריך - פירוק הוועדה האנטי פשיסטית, ורצח של מיכולס.

<לאוניד פרפיונוב: מהזמן שבו מתחילה אנטישמיות מדינית חדשה, שלא הייתה מוכרת כמשהו רשמי, אבל כולנו מבינים זאת בקלות.

<לאוניד פרפיונוב: ואז הסרט מתאר את החיים הלא פוליטיים של היהודים, בניגוד לעשורים הקודמים, חלקם של היהודים בחיים התרבותיים והחיים החברתיים היה עצום, ובאופן כללי, הסיטואציה שנרקמה עוד לפני המלחמה, כאשר באליטות, בערים גדולות, בערי הבירה, היהודים היו העם השני במדרג, באופן שווה לרוסים.

<לאוניד פרפיונוב: ובניגוד לעמי ברית המועצות אחרים, השתלבו עם העם הרוסי לא רק בנישואין, אלא גם בקבלת אנשים וגם קבלת האינטליגנציה העירונית שלוקחת את מסר החיים החדשים אל כל שאר המדינה.

<לאוניד פרפיונוב: זה המצב.

<לאוניד פרפיונוב: באשר לתחומים הלא קשורים לחיים הפוליטיים - קולנוע, מוזיקה, ספרות, בחיי החברה שלא קשורים עם פוליטיקה באופן ישיר, נשארה באופן דומה, תואר שני עד שילוב עם הראשון.

<לאוניד פרפיונוב: הסרט יוקרן במשך שעתיים.

<לאוניד פרפיונוב: אני מאחל לכם סבלנות, ולאחר מכן אחזור לשם מתן תשובות על השאלות שלכם.

<לאוניד פרפיונוב: אין שום דבר נוסף בתכנית, נכון?

<לאוניד פרפיונוב: לפני שיתחיל הסרט.

<לאוניד פרפיונוב: (הקרנת הסרט).

אברהם נגוסה: כולנו צפינו בסרט המרתק המתאר את ההיסטוריה של יהודי ברית המועצות לשעבר מ-1948 עד ימינו.

אברהם נגוסה: אני מבקש לחזור ולהדגיש שהסרט הופק בתמיכת קרן ג'נסיס ואני מבקש להודות ליוצר הסרט, מר לאוניד פרפיונוב.

אברהם נגוסה: אני יודע שהזמן שלנו רץ, יש לנו אנשים שאנחנו באמת ניתן להם להתייחס, אבל אני מבקש בקיצור, כי באחת יש לנו עוד דיון.

אברהם נגוסה: נמצאים איתי חבריי חברי הכנסת, טלי פלוסקוב הייתה פה והלכה, אני מקווה שהיא תחזור, חבר הכנסת יואל רזבוזוב וחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

אברהם נגוסה: גם שרת הקליטה הייתה פה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע מחבריי חברי הכנסת וגם מהיוצר, אני בטוח שיש לכם שאלות, אני מבקש שכשאתם תשאלו תציגו את עצמכם לפרוטוקול ואנחנו נעשה את זה גם בקיצור.

אברהם נגוסה: כמו שאמרתי, הסרט הופק בתמיכת קרן ג'נסיס, נמצא פה היושב ראש, מר גנדי גזין, ואנחנו נשמע גם ממנו.

אברהם נגוסה: אני מזמין קודם כל את חבריי חברי הכנסת, התייחסותכם לנושא.

אברהם נגוסה: קסניה סבטלובה, בבקשה.

קסניה סבטלובה: תודה לך, כבוד היושב הראש.

קסניה סבטלובה: אני מודה מקרב לב לקרן ג'נסיס על כך שהביאו לכאן את האמת ההיסטורית שהייתה צריכה להישמע בכנסת ישראל.

קסניה סבטלובה: אני חושבת שכולנו, כל מי שהיה פה וכל מי שיצפה בסרט הזה, אנחנו אסירי תודה על כך שהאמת הזאת נשמעת.

קסניה סבטלובה: היא נשמעת בעוצמה, מצלצלת בדממה שהיינו עדים לה אז, כשהיינו בברית המועצות, ואנחנו כולנו חלק מהנרטיב הזה, מהמאבק הזה על האמת, מהדואליות, מהצער והכאב של הרדיפה והאהבה לאותה מדינה שאנחנו היינו חלק ממנה.

קסניה סבטלובה: הרבה מאוד מהמרכיבים של הנפש שלנו אנחנו עדיין חלק ממנה.

קסניה סבטלובה: הדיאלוג הזה של הקשר של העם היהודי עם רוסיה, הוא עדיין מתנהל, הוא לא הסתיים ויש שם שאלות רבות שעדיין לא נענו.

קסניה סבטלובה: כל מה שראינו עכשיו, מבחינתי זאת הייתה חוויה פשוט מטלטלת, למרות שאת רוב העובדות, אני חושבת שלא רק ידעתי, אלא גם חוויתי דרך משפחתי.

קסניה סבטלובה: פרשת הרופאים והפיטורים של סבתי בשנת 53', סיפורים מזוויעים על כך שהיא ציפתה לגירוש ואולי אפילו למוות, למשלוח לסיביר ויכול להיות שגם למחנות ההשמדה, כך הם חשבו באותה עת, עם אמא שלי שהייתה ילדה צעירה, עם הכאב על אותם בני משפחה שנספו בשואה אבל אסור היה לדבר על כך, ובבית הספר, הכמויות, המספרים מעולם לא נשמעו.

קסניה סבטלובה: כאשר עברנו על הרוסים, האוקראינים והבלרוסים שנספו ונהרגו היהודים לא היו שם.

קסניה סבטלובה: לכן זה כל כך חשוב שאנחנו נראה את הסרט הזה כאן, בכנסת ישראל.

קסניה סבטלובה: שאלו אותי עכשיו, כאשר פרסמתי בפייסבוק, מדוע בכנסת ישראל צופים בסרטים, אמרתי שזה לא רק סרט, זה תעודה, זו תעודה היסטורית שמוקרנת פה לפנינו על מנת שגם כאלה שיודעים ושכחו, גם כאלה שלא יודעים וילמדו, וגם כאלה שיודעים היטב ולעולם לא ישכחו את אשר היה, שאנחנו עוד פעם נעבור על הסדר של הדברים האלה.

קסניה סבטלובה: וממך, כבוד היושב ראש, אברהם נגוסה, אני אבקש, וכבר שלחתי ללשכתך את המסמך, לקיים דיון על אותה תקופה נוראית של רדיפות של יהודי ברית המועצות, על אותם הקמפיינים האנטישמיים שהתנהלו, על אותו זיכרון היסטורי שהבאנו לכאן משם.

קסניה סבטלובה: אני חושבת שזו חובתנו, כמחוקקים כאן בכנסת ישראל, להעמיד את הדברים על דיוקם.

קסניה סבטלובה: אנחנו גם יודעים היטב שהשאלה הזאת של היחסים של רוסיה והיהודים תמשיך להיות מאוד משמעותית, גם עם כל מה שאנחנו רואים ברוסיה המודרנית של היום.

קסניה סבטלובה: אנחנו, יחד עם ההתחממות של היחסים בין המדינות שלנו, ואנחנו שמחים על כך ומברכים על כך, היא נדבך חשוב מאוד מהאישיות שלנו, גם עדים לתופעות מחרידות, תופעות של אנטישמיות במרחב הפוסט סובייטי והתבטאויות שמופנות כנגד יהודים, טון אנטישמי חריף מאוד, ואנחנו מחברים בין הדברים.

קסניה סבטלובה: אנחנו יודעים היטב שהמדיניות של אז, של שנות ה-40 הנוראיות, של שנות ה-50 החשוכות, מוצאת ביטוי גם בקולות של המודרנה, גם בקולות של רוסיה של היום.

קסניה סבטלובה: אסור שזה יהיה כך וחשוב מאוד, לא רק פה בישראל, אלא גם שם, שיהודים - - - אותם הדברים שאתה, לאוניד, שאני צופה בך מאז שהייתי בת 8 או 9, וחלק מבחירת החיים שלי כעיתונאית הייתה באופן חלקי גם בזכותך ובזכות אותם אנשים שעבדו יחד איתך אז בטלוויזיה, עדיין עוד הטלוויזיה הסובייטית ואחרי זה הטלוויזיה הרוסית, בסוף שנות ה-80 ובתחילת שנות ה-90, על כן אני מודה לך מאוד ואני מודה לכולכם, למי שהביא את החוויה המטלטלת הזאת לכאן, לכותלי הכנסת.

קסניה סבטלובה: ומכם הבקשה היא רק בקשה אחת, לא לשכוח ולהמשיך לספר את הסיפור.

קסניה סבטלובה: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

יואל רזבוזוב: תודה, כבוד היושב ראש, אורחים נכבדים, אני חושב שבאמת הייתה לנו כאן חוויה מדהימה.

יואל רזבוזוב: אני לא אסכם כאן כי חברת הכנסת סבטלובה סיכמה את זה מאוד מאוד יפה, אני חושב שבשם כולנו.

יואל רזבוזוב: האמת שאני לא ידעתי שבכנסת ישראל אפשר לצפות בסרטים, אני חושב שבזמן החופשי נוכל להשתמש בזה.

יואל רזבוזוב: אז קודם כל אני רוצה להגיד תודה.

יואל רזבוזוב: תודה, לאוניד, תודה לקרן ג'נסיס, על הסרט המדהים הזה.

יואל רזבוזוב: אני חושב שהסרט הזה כולו תרבות, אני חושב שחשוב מאוד שגם כאן, לא רק בכנסת ישראל, אלא בטלוויזיה הישראלית, יראו את הסרט הזה, כי אני בסרט הזה ראיתי המון המון תרבות מאיפה שנולדתי, מאיפה שהגעתי ואם הייתי יודע את השיר שכמעט כל שבוע שרנו - - - מי הלחין, מי שר ומי כתב את המילים, אז הייתי די בשוק.

יואל רזבוזוב: אני חושב שבאמת זה הסיפור האמיתי וחשוב שיידעו אותו כמה שיותר, גם כאן וגם בברית המועצות לשעבר.

יואל רזבוזוב: ושוב פעם תודה, באמת תודה.

אברהם נגוסה: תודה לחבר הכנסת.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו את יושב ראש קרן ג'נסיס, מר גנדי גזין.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<גנדי גזין: (אומר דברים בשפה הרוסית, להלן התרגום החופשי) תודה.

<גנדי גזין: יושב ראש הנכבד, אורחים, חברים, שותפינו בקרן שלנו, אנחנו מאוד שמחים שהצלחנו להציג היום בכנסת את הסרט המסכם של טרילוגיית הסרטים - יהודים רוסים, שנוצרו על - ידי העיתונאי הרוסי הנפלא והמצטיין לאוניד פרפיונוב.

<גנדי גזין: הבחירה שלנו להראות את החלק השלישי, הייתה מכוונת.

<גנדי גזין: הסרט השלישי האנלוגי, מספר על האירועים בצורה שיותר קרובה אלינו הן מבחינת זמן והן מבחינת הרוח שלנו.

<גנדי גזין: כיצד נראו חיי היהודים הרוסים, או כנראה יהיה יותר נכון לומר יהודי ברית המועצות, לאחר שנת 1948.

<גנדי גזין: לישראלים קודם - כל, זו היא שנת היווצרותה של מדינת ישראל.

<גנדי גזין: מדינה אשר נהייתה בית ליותר ממיליון מאלו שאנחנו מכנים אותם יהודים דוברי רוסית.

<גנדי גזין: למה וממה היהודים עזבו את ברית המועצות?

<גנדי גזין: למה ובגלל מה הם נשארו?

<גנדי גזין: הסרט לא עונה על השאלות האלו, אבל אנחנו מקווים שיגרום להתעניינות חיה בנושא זה.

<גנדי גזין: לקראת סוף הסרט השלישי, אנחנו רואים שאינטרס לטרילוגיה, ובכלל לנושא היהודים דוברי הרוסית, לא נפסקת לא ברוסיה ולא מחוץ לגבולות רוסיה.

<גנדי גזין: ועובר הקרן שלנו, קרן גנסיס שמתעסקת בתמיכה ובפיתוח הזהות העצמית היהודית בקרב יהודים דוברי רוסית, היא מאוד חשובה.

<גנדי גזין: המשימה הראשית שלנו, היא לתת הזדמנות במיוחד לצעירים, הזדמנות לכולם אבל במיוחד לצעירים, להכיר את השורשים שלהם, את ההיסטוריה שלהם, את ההיסטוריה של משפחתם ואת ההיסטוריה של העם שלהם.

<גנדי גזין: על פי הנתונים הדמוגרפיים, היום בעולם חיים יותר מ - 3 מיליון אנשים שאותם אנו מכנים יהודים דוברי רוסית.

<גנדי גזין: כלומר אלו שנולדו בשטח ברית המועצות, או אלו אשר הוריהם נולדו בברית המועצות.

<גנדי גזין: לכן היה לנו חשוב להציג לכם את הסרט היום.

<גנדי גזין: תודה רבה על תשומת לבכם.

<גנדי גזין: אני הייתי רוצה להעביר את זכות הדיבור למי שיצר והוביל את הסרט, מר לאוניד פרפיונוב.

<לאוניד פרפיונוב: (אומר דברים בשפה הרוסית, להלן התרגום החופשי) אני לא יודע כל כך מה להגיד, חוץ מלהודות על ההזדמנות הזו.

<לאוניד פרפיונוב: אני מקווה שהעדויות האלו היו מעניינות בשביל מישהו.

<לאוניד פרפיונוב: מישהו מתעניין בעיקרון עצמו של סיפור באמצעות סרט.

<לאוניד פרפיונוב: איך שניסינו ליצור את הסרט באמצעות שפה קולנועית עכשווית.

<לאוניד פרפיונוב: מה עוד להגיד?

<לאוניד פרפיונוב: אולי יש לכם איזה שהן שאלות?

<לאוניד פרפיונוב: כי אני כבר דיברתי מהמסך, כבר שעתיים ו - 5 דקות.

<לאוניד פרפיונוב: ועוד להגיד משהו נוסף.

<לאוניד פרפיונוב: אז בכל מקרה, אולי ממה שאתם תבקשו.

אברהם נגוסה: אנחנו עכשיו עוברים לשאלות.

אברהם נגוסה: כל אחד ששואל שיציג את עצמו, מי הוא, מאיזה ארגון, לצורך הפרוטוקול, ותעשו את השאלות בקיצור ואני בטוח שלאוניד יענה בקיצור.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<קריאה: קודם כל תודה על הסרט, פשוט מדהים, אין מה להוסיף.

<קריאה: הסרט הוא גם סרט מדהים.

<קריאה: בשנים האחרונות, אני מניח, העמקת בהיסטוריה של היהודים ושל רוסיה ואני חושב שיש לך תובנות.

<קריאה: והשאלה היא זו, רוסיה קיבלה את יהודיה בירושה מחורבות פולין, זו הייתה תוספת - - - והשאלה היא כזאת, האם כשאתה מסתכל אחורנית, מבחינתך המפגש הזה בין החלק - - - לבין רוסיה זו הייתה תאונה היסטורית או הצלחה היסטורית?

<קריאה: גם בשביל היהודים.

<לאוניד פרפיונוב: (אומר דברים בשפה הרוסית, להלן התרגום החופשי) יש לי השקפה רוסית על השאלה הזו.

<לאוניד פרפיונוב: על הדרך שבה יהודים נפגשו עם הרוסים.

<לאוניד פרפיונוב: לדעתי האישית, זה היטיב מאוד עם רוסיה.

<לאוניד פרפיונוב: זה הרחיב את התרבות הרוסית.

<לאוניד פרפיונוב: כבר אמרתי קודם לכן, להיות יהודי רוסי זה חלק מצורות רוסיה, אחד מסוגי הגורלות הרוסים.

<לאוניד פרפיונוב: הרבה דורות חיו בצורה זו בלבד.

<לאוניד פרפיונוב: הם לא עזבו את רוסיה לעולם, הם שירתו בצבא ברוסיה, וחייהם, הקריירה שלהם, השפה שלהם הייתה רוסית.

<לאוניד פרפיונוב: ובזה היופי של התרבות הרוסית, שהיא כל - כך רחבה, שהיא יכולה לקבל לתוכה את כולם, ואם היא מרגישה את הבן - אדם כאחד משלה, אז לעולם לא תשאל יותר שאלות על המקורות שלו.

<לאוניד פרפיונוב: אדון הסגן הנכבד, לא ידע שאת היצירה ממה מתחילה המולדת כתבו יהודים.

<לאוניד פרפיונוב: כן, נכון, במדינות אחרות שירים עם שם כמו ממה מתחילה מולדת, תמיד כותבים אנשים בעלי שם בתרבות.

<לאוניד פרפיונוב: אבל בכך העניין, ליהודים רוסים היה שם בתרבות, וכאשר הם כתבו ממה מתחילה המולדת, הם כתבו על רוסיה.

<לאוניד פרפיונוב: מה שכמובן הועיל לרוסיה.

<לאוניד פרפיונוב: האם זו תועלת ליהודים עצמם?

<לאוניד פרפיונוב: זו שאלה שלא נשאלת פה הרבה פעמים.

<לאוניד פרפיונוב: אבל כנראה, מאוד הרבה מאוד, ועל כך מדובר, מוזיקאים ואנשי במה - קוללו משפחותיהם, קוללו ההורים שלהם, בגלל שהם עזבו את החברה היהודית, עזבו את בית הכנסת.

<לאוניד פרפיונוב: אבל זו היה הבחירה שלהם.

<לאוניד פרפיונוב: כך זה היה בהיסטוריה.

<לאוניד פרפיונוב: לאוניד אוטיוסוב, לא השאיר לנו אף עדות אחת שהוא התחרט על כך שהפסיק להיות לזרוב וייסביין.

<לאוניד פרפיונוב: הוא פשוט הפך להיות אחד האומנים הרוסים הכי מפורסמים בחלק הראשון של המאה ה - 20.

<לאוניד פרפיונוב: הוא בחר לעצמו קריירה כזו, הוא לא נשאר בתוך החברה היהודית.

<לאוניד פרפיונוב: דוד טויסטרך היה תלמידו של פנחס סטולרסקי, שלא לימד אותם לנגן על הכינור מוזיקה יהודית מסורתית.

<לאוניד פרפיונוב: כמו שעשו מספר דורות של כנרים לפני - כן.

<לאוניד פרפיונוב: לנגן בחתונות ובלוויות.

<לאוניד פרפיונוב: הוא רצה עבורם קריירה פילהרמונית מפוארת.

<לאוניד פרפיונוב: ודוד פישל ויצ'ויסטרך שלאחר מכן נקרא פיודורוביץ', הפך להיות הכנר הכי דגול בכל תולדות האנושות.

<לאוניד פרפיונוב: במובן הזה, אני חושב שזה שימש לו לכנפיים גדולות, והיה יותר טוב שהוא לא ניגן רק בחתונות ולוויות, אלא ניגן בפני העולם, ומת אזכיר, לאחר הופעה בארמון בהולנד, לאחר ההופעה האחרונה.

<לאוניד פרפיונוב: למות בחזרות באולם כזה, זה כנראה אושרו של הכנר, ואין לנו את הזכות לשפוט אותו על כך שהפסיק להיות פישלביץ' והפך להיות פיודורוביץ'.

<לאוניד פרפיונוב: כך אני חושב.

<לאוניד פרפיונוב: מצטער שזה היה ארוך מדי.

<קריאה: קודם כל תודה רבה, לאוניד וג'נסיס על ההזדמנות הזאת, זה סרט באמת מדהים ונשאר טעם של עוד, אני מקווה שיהיה המשך.

<קריאה: השאלה היא כזאת, האם הסרט הזה הוקרן גם ברוסיה, איפה, באיזה הזדמנויות ומה היו התגובות, של הקהל, של הממשלה, של כל מסגרת שבה הוא הוקרן.

<לאוניד פרפיונוב: (אומר דברים בשפה הרוסית, להלן התרגום החופשי) הסרט הוא מיועד לטלוויזיה, ובסופו של דבר הוא יוקרן בשידור חי.

<לאוניד פרפיונוב: זה הוא ייעודו.

<לאוניד פרפיונוב: ברור שעל - פי האסתטיקה, מדובר על פנייה מהמסך, כמו גם הפנייה של מנחה הסרט.

<לאוניד פרפיונוב: כרגע יש תקופה של boom non fiction וכמו כן, הטכניקה מאפשרת להקרין באולמות ואנו מקרינים בצורה תיאטרלית, זאת אומרת באולמות.

<לאוניד פרפיונוב: הסרט השלישי הוקרן ב - 40 בתי קולנוע שזה נחשב להרבה מאוד בשביל סרט דוקומנטארי.

<לאוניד פרפיונוב: שברור היה שבסופו של דבר יוקרן בטלוויזיה, אבל אנשים הלכו לצפות בו.

<לאוניד פרפיונוב: אני בעצמי הייתי ב - 5 הקרנות בכורה.

<לאוניד פרפיונוב: במוסקבה, ב - 5 הקרנות בכורה בבתי - קולנוע שונים, ביקשו ממני.

<לאוניד פרפיונוב: טסתי להקרנת הבכורה בסנט פיטרסבורג וביקטירינבורג, במרכז יחצין.

<לאוניד פרפיונוב: בכל מקום היו האולמות מלאים, והתקבלתי בברכה.

<לאוניד פרפיונוב: נהגתי כך גם בסרטים הקודמים.

<לאוניד פרפיונוב: לדעתי זה דבר טוב.

<לאוניד פרפיונוב: כמו שאתם מבינים, יש מעט מאוד קהל שמורכב מיהודים רוסים.

<לאוניד פרפיונוב: אולי 5 אנשים שמורכבים מיהודים רוסים ביקטירינבורג, באולם דומה לזה, כל השאר רוסים, וצעירים רוסים.

<לאוניד פרפיונוב: ברוסיה הסרט מתקבל כמו סרט על התרבות שלהם, על הציוויליזציה שלהם.

<לאוניד פרפיונוב: ובאופן כללי, מתקבל בצורה יפה.

<לאוניד פרפיונוב: מאוד נעים שהרבה צעירים צפו בו, היות והשתדלנו לעשות את הסרט בצורה מודרנית, שימשוך את עניין הצעירים.

<לאוניד פרפיונוב: אחרת אם הם לא חיו אז, אי - אפשר להכריח אותם לצפות בסרט אם הוא ישעמם אותם בגלל השפה הקולנועית העתיקה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני אתן שאלה אחרונה, בבקשה.

<קריאה: (אומר דברים בשפה הרוסית, להלן התרגום החופשי) מדוע הפרויקט לא התייחס לפרק הזמן לאחר ברית המועצות וההיסטוריה הסופר מודרנית?

<קריאה: ולא הראה את תפקיד היהודים בהתהוות השכבה החדשה באוכלוסיה, של האוליגרכיה הרוסית?

<קריאה: תודה.

<לאוניד פרפיונוב: (אומר דברים בשפה הרוסית, להלן התרגום החופשי) היות וזה לא היסטוריה, זה כבר זמנים מודרניים.

<לאוניד פרפיונוב: היות ומדובר בצורת חיים אחרת, צורת החיים שהחלה מההתפרקות בפולין, כמו שחשב, מדובר בתוצר לא צפוי.

<לאוניד פרפיונוב: אף אחד לא חשב אז כאשר חילקו את פולין שכתוצאה מכך רוסיה תהפוך להיות המדינה שאוכלוסיית היהודים בה היא הגדולה ביותר.

<לאוניד פרפיונוב: מדובר על הכרה ואי - הכרה, וההתנדנדות של ההתבוללות והמסורת.

<לאוניד פרפיונוב: כל זה קרה בפרק הזמן של 200 שנים ביחד, מה שהיה בספר המפורסם שהופיע בתחילת הסרט, וזה נגמר.

<לאוניד פרפיונוב: התחילה צורת חיים אחרת.

<לאוניד פרפיונוב: זה לא קשור להיסטוריה ההיא, וככל שהזמן חלף כך מושפעים פחות, האולגרכייה הרוסית פחות מכול מושפעת מיוצרי השיר ממה מתחילה המולדת.

<לאוניד פרפיונוב: זו מולדת אחרת, היסטוריה אחרת.

<לאוניד פרפיונוב: אני לא קשור לצורת החיים הזו.

<לאוניד פרפיונוב: לכן, פשוט מדובר בסרט אחר.

<לאוניד פרפיונוב: מדובר בנושא לסרט אחר.

<לאוניד פרפיונוב: היה לי חשוב לשים נקודה על אותה תרבות שאנחנו כולנו חזינו בה, הדורות האחרונים של ברית המועצות, ואשר אנשים שנולדו לאחר אותה תקופה, כעת כבר לא מבינים אותה.

<לאוניד פרפיונוב: את תקופת האוליגרכיה הם מבינים אבל את התקופה המתוארת לא.

<לאוניד פרפיונוב: ולכן הסרט נוצר כמו כן גם בשביל ילדינו שיוכלו להכיר תרבות ותקופה שלא הכירו.

<לאוניד פרפיונוב: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני רוצה גם להודות לאורחים שלנו, 150 חיילים שנמצאים פה והשתתפו וגם מתחיל כאן קורס סיום נתיב של צה"ל ואני מאוד מאוד מודה לכם שהשתתפתם בדיון.

אברהם נגוסה: אני מודה לכולם ואני סוגר את הישיבה, תודה שהגעתם לפה והשתתפתם.