ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 865, 2017-11-22 10:40

משה גפני: אני פותח את הישיבה.

משה גפני: מצבן הכספי של מאפיות הלחם ובחינת סיוע להן.

משה גפני: מר ברמן כאן?

משה גפני: תגיד את הבעיה שלך.

משה גפני: מה הבעיה שיש עם מאפיות הלחם?

משה גפני: רק אל תגידו שאתם רוצים להעלות את המחירים, לזה לא נסכים.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אין לנו הרבה זמן, אנחנו ב-11:00 חייבים לסיים, אבל הכנסתי את הנושא שלכם בכוח בגלל שהשתכנעתי שאתם סובלים.

יצחק ברמן: שלום אדוני, בוקר טוב, אנחנו סובלים מאוד.

משה גפני: לא חשוב, תגיד את העובדות.

יצחק ברמן: אני בעלים של מאפיית ברמן החל מ-1875 בירושלים.

משה גפני: אז המצב היה יותר נורמלי, לא כמו היום שיש בלגן כזה.

יצחק ברמן: בטח, זה היה תחת התורכים.

משה גפני: אולי נחזיר אותם.

יצחק ברמן: אחרי זה זה היה האנגלים.

יצחק ברמן: במשך עשרות שנים המאפייה שלנו, והמאפיות הגדולות שהיו אז, ייצרו ומייצרות את המוצרים שהיום נקראים "המוצרים שבפיקוח".

יצחק ברמן: אלה המוצרים שעליהם נבנו התשתיות של המאפיות, וכל התשתיות, ההשקעות, אם זה מבנים, אם זה ציוד, באו לשרת את צורכי הציבור.

יצחק ברמן: הציבור זה היה ציבור הלקוחות, האוכלוסייה האזרחית, זה היה הצבא, אלו היו המוסדות, כולם.

יצחק ברמן: עד 1990 גם הייתה סובסידיה על כמה מוצרים.

יצחק ברמן: ב-1990 החליטו להפסיק את הסובסידיה ולהשאיר את הפיקוח, ולאט לאט שיחררו חלק מהמוצרים מהפיקוח ונוצר סל מוצרים שחלקו בפיקוח וחלקו לא בפיקוח.

יצחק ברמן: היום יש חמישה מוצרים שהם בפיקוח: לחם אחיד, לחם אחיד פרוס, לחם לבן, לחם לבן פרוס וחלה רגילה.

משה גפני: לא חשוב.

יצחק ברמן: המוצרים האלה הם עתירי קמח במשקל, ולכן הם מהווים מבחינת הטונג' שלהם כ-60% מהיקף הייצור של המאפיות.

יצחק ברמן: מבחינה כספית הם מהווים בין 35% ל-40%.

יצחק ברמן: היה מנגנון של עדכון מחירי הלחם.

יצחק ברמן: יש שני סוגי עדכונים.

יצחק ברמן: עדכון שוטף שנעשה על-ידי משרד התעשייה והמסחר דאז, או משרד הכלכלה היום, שמבוסס על עדכון תשומות מחיר הלחם, כמו קמח, כוח-אדם, אנרגיה, הוצאות חרושת, וכדומה, כאשר יש בו מרכיב של 1% שחיקה או התייעלות.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: אנחנו לא דנים בעניין הזה, זה גם לא תפקיד הוועדה הזאת.

יצחק ברמן: אני רק מסביר.

משה גפני: אני רוצה לדעת מה הבעיה הכספית שלכם מבחינת העניין, זה מה שמעניין אותי.

יצחק ברמן: הבעיה הכספית היא כזאת – אני חייב להתייחס לעדכון המחיר – חוץ מהעדכון השוטף יש עדכון בסיסי או בלשון העגה "דוח סוארי" לשעבר, זיכרונו לברכה.

<שרגא ברוש: לא של סוארי, של הדוח.

יצחק ברמן: לא, של הדוח.

יצחק ברמן: אני מתכוון על הדוח, סליחה.

<שרגא ברוש: כי סוארי חי.

יצחק ברמן: הדוח עליו השלום, כן.

משה גפני: זה לא היה ברור כל כך.

יצחק ברמן: בעזרתו של שרגא אני מאשר.

משה גפני: ולכן?

יצחק ברמן: הדוח הזה לקח בחשבון את כל הדברים, אני לא אכנס עכשיו לטכניקות של מפעלים שונים.

יצחק ברמן: אנחנו נפלנו בין ה-30% ל-70%, שזה עדכון שמתבצע על סמך השיטה המשולבת.

יצחק ברמן: כלומר, חלק מהתחשיב הוא תמחירי וחלק מהעדכון הוא בשיטה הכוללת המאזנית, ועושים ממוצע משוקלל בין שתי השיטות ומגיעים לתוצאה.

יצחק ברמן: כתוצאה מכך יצא שבמוצרים המפוקחים תמיד הפסדנו תמחירית, ובמוצרים שלא בפיקוח תמיד הרווחנו.

יצחק ברמן: השילוב של שני הדברים נתן ברוב המקרים תוצאה חיובית, כך שבעצם סבסדנו בסבסוד צולב את המוצרים שבפיקוח, וחיינו עם זה בשלום.

יצחק ברמן: היו כל מיני תקופות שבהם שרים לא רצו לעדכן את עליית מחיר הלחם מסיבות פוליטיות.

יצחק ברמן: אני יכול לתת כמה דוגמאות?

משה גפני: לא.

יצחק ברמן: שרים מסוימים לא רצו או עכבו.

משה גפני: מה התוצאה?

משה גפני: אני במתח, מחכה לשמוע מה מצבכם היום.

יצחק ברמן: התוצאה היום שהחל מ-2010 - - -

משה גפני: עד היום.

יצחק ברמן: גם ב-2011 החליטו במשרד הכלכלה דהיום שלא לאשר את ההנחות שניתנות לקמעונאים במחירי הלחם.

יצחק ברמן: עצם אי ההכרה בהנחות האלה – שאנחנו לא נותנים אותם בהתנדבות, כפי שכולם מבינים, אלא הן נכפות עלינו מכוח התחרות העזה שבשוק – יש לנו חוסר בדוחות הכספיים של בין 10% ל-11% בכל שנה.

יצחק ברמן: מכיוון שהעדכון השוטף מקזז 1% התייעלות לשנה, ומכיוון שבמשך שש שנים לא עשו את דוח סוארי שהיה מאפס את העדכון השוטף, אז שש שנים 1% לשנה, בנוסף ל-10%, 11%, חסרים לנו גם ה-6% האלה.

משה גפני: ברור.

משה גפני: כמה עובדים יש לכם?

יצחק ברמן: במאפייה שלנו קרוב ל-1,000 עובדים.

יצחק ברמן: אנחנו עובדים בשני אתרים, אחד בירושלים, אחד ברמת השרון.

משה גפני: כמה מאפיות כמוכם יש?

משה גפני: גדולות?

יצחק ברמן: יש את קבוצת מאפיות אנג'ל, שיושבים פה, יש עוד קבוצה שנקראת דוידוביץ, ואלה בעצם שלוש המאפיות – או יש עוד איזה אחת.

משה גפני: המאפיות הגדולות שלדבריך הן מפסידות במשך שש שנים.

יצחק ברמן: לדעתי כן.

משה גפני: מה זה לדעתך?

משה גפני: בברמן אתה יודע.

יצחק ברמן: בברמן אני יודע.

יצחק ברמן: באנג'ל, מכיוון שזאת חברה ציבורית אז אני גם יודע.

משה גפני: שהיא מפסידה.

משה גפני: ודוידוביץ?

יצחק ברמן: דוידוביץ, פעם אמר לי הדוד שלו המנוח: כשיורד גשם בקריית משה אז אני מניח שגם בגבעת שאול יורד גשם.

<איתי אהרונסון: אני פה מטעם מאפיית דוידוביץ.

יצחק ברמן: אה, לא ראיתי אותו.

<איתי אהרונסון: אני פה מטעם מאפיית "דגנית ענבר".

<איתי אהרונסון: דוידוביץ לא פה, יש איזה הבדל ביניהם.

<איתי אהרונסון: אם יש צורך, אז אני אתייחס לדברים.

משה גפני: אתה ממאפיית דוידוביץ?

< איתי אהרונסון: לא.

< איתי אהרונסון: ההצגה של הדברים של שלוש מאפיות – יש פה איזו מורכבות, יש למעשה ארבע, כי דוידוביץ מנותקת מ"דגנית ענבר", אני מטעם "דגנית ענבר".

< איתי אהרונסון: דוידוביץ הוא שותף ב"דגנית ענבר".

משה גפני: אבל מה שאמר ברמן מקובל עליך?

<איתי אהרונסון: לגבי ההפסדים?

<איתי אהרונסון: מאוד.

<איתי אהרונסון: כן.

<איתי אהרונסון: ההפסדים גדולים.

משה גפני: שרגא, אתה רוצה להוסיף משהו?

משה גפני: בבקשה.

<שרגא ברוש: כן.

עמר בר-לב: בואו נשמע את אנג'ל.

משה גפני: אותו דבר.

משה גפני: אנחנו צריכים לסיים ב-11:00, אני פוחד שנפספס את העיקר.

<ירון אנג'ל: קצר.

<ירון אנג'ל: כמה מילים שחסרו.

<ירון אנג'ל: אחד, בשביל להבין את גודל השוק, אנחנו מדברים על שוק בסדר גודל של 360 מיליון שקל, זה המכירות של המאפיות בשנה.

<ירון אנג'ל: בלחמים המפוקחים 30 מיליון שקל בחודש.

<ירון אנג'ל: הדבר השני, ההוצאה למשפחה במדינת ישראל על לחם מפוקח היא 20 שקל למשפחה לפי הסקר האחרון של - - -

משה גפני: כן, בסדר, לא ניגע בזה.

<ירון אנג’ל: יש רק שני מוצרים בפיקוח במדינת ישראל במשרד הכלכלה, זה לחם ומלח.

<ירון אנג’ל: זאת אומרת, העובדה שזה מוצר בסיסי, יש הרבה מוצרים בסיסיים, הם לא בפיקוח.

<ירון אנג’ל: אנחנו תחת פיקוח, זו אחריות של הממשלה לדאוג שלא נפסיד.

<ירון אנג’ל: ברגע שאנחנו בפיקוח אנחנו לא יכולים לעשות שום דבר בשביל להרוויח.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: שרגא.

<שרגא ברוש: אני רוצה להתייחס לנקודה אחת שמר ברמן העלה, אבל אני חושב שהיא שורש הבעיה.

<שרגא ברוש: ברגע שהמחיר מפוקח, הוא מפוקח על צרכן - -

יצחק ברמן: גם לקמעונאי.

<שרגא ברוש: - - והרשת למטה יכולה להגיד למאפייה: אני לוקחת לכם עוד 20%, ואם אתם לא רוצים אז שלום ולהתראות, והם נאלצים לתת, זה נכפה עליהם.

משה גפני: מה זה, 20% הנחה?

<שרגא ברוש: כן, הנחה.

<שרגא ברוש: אז יש בתמחיר כמובן מה שהממונה אומר שזה הרווח השיווקי, לצורך העניין 12%, ואם זה היה עומד בזה אז כולם היו happy, ולא היו פה בכלל.

<שרגא ברוש: אבל ברגע שנכפית עליהם ההנחה, והמפקח על המחירים אומר: אל תיתנו את ההנחה – בפועל אין דבר כזה אל תיתנו את ההנחה, לוקחים להם את ההנחה.

<שרגא ברוש: ולכן, אם היה בא המפקח ואומר: רבותי, אי-אפשר למכור לחם פחות מכך וכך כסף, רק קמעונאי, הבעיה הייתה נפתרת, כי אז הרשת לא הייתה יכולה לכפות עליהם כלום.

<שרגא ברוש: יותר מזה אני מעז לומר, אפשר היה להוריד גם את המחיר לצרכן אולי הלאה.

<שרגא ברוש: אבל באיזשהו מקום כשבעצם במחיר כזה שהוא מפוקח, לדעתי הרשת צריכה להסתפק, במקרה של לחם, על כל מוצרי הרשת, לחם ומלח, להגיד: רבותי, אני מכסה את העלות של המדף.

<שרגא ברוש: על זה אני לא מרוויחה.

משה גפני: תודה.

עפר שלח: שרגא, מה שאתה אומר זה שאם יש פיקוח הוא צריך להיות לכל האורך.

<שרגא ברוש: נכון, אי-אפשר שהרשת - - -

עפר שלח: מהתחלה ועד הסוף.

עפר שלח: אי-אפשר להשאיר חוליה אחת, כי אז החוליה הזאת אוכלת את - - -

עמר בר-לב: אני רוצה לומר מילה, פשוט להבהיר את העניין.

עמר בר-לב: הם לא מחויבים לאפות לחם אחיד.

עמר בר-לב: והמצב הגרוע ביותר שאם הם יחליטו לא לאפות את הלחם, כי הם מפסידים על זה כסף, אז כל אזרחי מדינת ישראל - - -

<שרגא ברוש: מחר נתכנס פה לדון בזה.

עמר בר-לב: לכן, לזכותם אפשר לומר שהם ממשיכים לייצר את הלחם האחיד, למרות שהם טוענים שהם מפסידים.

<שרגא ברוש: סליחה, אני רוצה עוד מילה אחת להוסיף.

<שרגא ברוש: תראה, אנג'ל זו חברה ציבורית.

<שרגא ברוש: אני לא מכיר אף בעל עסקים שמתעקש להפסיד כסף, זה הרי לא יכול להיות.

<שרגא ברוש: אז אנג'ל חברה ציבורית, וכולנו יכולים לראות את הדוחות, וחמש מתוך שש שנים הוא מפסיד כסף.

<שרגא ברוש: אומר מר ברמן, אצלי המצב דומה, אז הוא מתנדב להביא את הדוחות שלו ולהראות שהוא מפסיד.

<שרגא ברוש: אי-אפשר להמשיך להתעקש: אז למה אתם מייצרים?

<שרגא ברוש: לחשוב שהם טיפשים, אז הם טיפשים, אבל אולי - - -

משה גפני: ברור.

משה גפני: לכן שמתי את זה על סדר-היום.

משה גפני: בעיקר מה שמעניין אותי פה בסוף זה העובדים.

משה גפני: הלחם הוא גם דבר חשוב, אבל אם הם - - -

<ירון אנג'ל: לנו יש חמש מאפיות, 1,800 עובדים.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: אני לא יודע כמה יש לכם, אבל אני יודע שיש הרבה.

משה גפני: משרד הכלכלה ורשות ההגבלים העסקיים.

משה גפני: ממשרד הכלכלה מי נמצא?

משה גפני: לא באריכות, בבקשה.

<שלמה פשקוס: קצר.

<שלמה פשקוס: ברשותכם, אני רוצה לדבר על זווית המחירים.

<שלמה פשקוס: אחרי זה אם צריך משרד הכלכלה ישלים, גם מבחינת לוחות זמנים.

<שלמה פשקוס: חברים, סיפור של פיקוח על מחירים, סוגיה מקצועית מסובכת מאין כמוה, זה אחד.

<שלמה פשקוס: שתיים, מדובר, כבוד היושב-ראש אמר, במוצר בסיסי לחלוטין.

<שלמה פשקוס: אם יש הצדקות גם בחוק וגם מקצועיות לפיקוח על מחירים, אלו ההצדקות הכי בסיסיות לפיקוח על מוצרים, שזה ריכוזית בשוק.

<ירון אנג'ל: אין.

<שלמה פשקוס: לא הפרעתי לך, אדוני, אני מבקש בבקשה שלא תפריע לי.

משה גפני: לא להפריע.

<שלמה פשקוס: זה קצר.

<שלמה פשקוס: זה ריכוזיות בשוק, לפי הבנתנו, ומוצר בסיסי לחלוטין שבעיקר צורכים אותו, ויש ניתוחים, צורכים אותו הכי הרבה באופן יחסי השכבות החלשות, אלו נתונים ברורים לחלוטין, למ"ס, לא ממציא פה שום דבר.

<שלמה פשקוס: זאת נקודה חשובה, והיושב-ראש התייחס לזה.

<שלמה פשקוס: עכשיו קצת למה שאנחנו עושים.

<שלמה פשקוס: ב-2013 נעשתה בדיקה של האם המחיר הוא מחיר הגון.

<שלמה פשקוס: המחיר שיש לא הגון.

<שלמה פשקוס: שנת 2013 במסגרת – אכן, נגעו פה טיפה דוח סוארי, אני באמת לא רוצה להלאות בפרטים - - -

משה גפני: מר פשקוס, לא הבנת מה שאמרתי בהתחלה.

משה גפני: אני לא עוסק בפיקוח על מחירים, זו ועדה אחרת בכנסת, אני לא הולך להיכנס לתחומי אחריותה.

משה גפני: מדובר על אלפי עובדים שתמונת המצב לכל הדעות היא שהמאפיות מפסידות כסף.

<שלמה פשקוס: אני מבין.

<שלמה פשקוס: תרשה לי להטיל ספק גם בטענה הזו?

משה גפני: כן, בטח.

משה גפני: בוודאי.

<ירון אנג'ל: לא תטיל ספק.

<אליהו צרפתי: אנחנו חברה ציבורית.

<ירון אנג’ל: מה זאת אומרת?

<ירון אנג’ל: אנחנו מפרסמים דוחות ציבוריים, אתה מטיל ספק על זה?

משה גפני: אז אם אתם מפרסמים, אז מה?

משה גפני: אולי זה לא נכון?

<אליהו צרפתי: אנחנו חברה ציבורית, אדוני.

<שלמה פשקוס: קודם כול, מאפיית אנג'ל היא היחידה.

משה גפני: לא נגיע פה לחקר האמת אם לא ניתן לו להגיד מה שהוא רוצה, ותישארו עם הבעיות שלכם.

<שלמה פשקוס: הרב גפני, המאפייה היחידה שהדוחות שלה הם ציבוריים זו אנג'ל.

<שלמה פשקוס: לגבי יתר המאפיות אסור לי להתייחס לנתונים, אלא אם כן הם יחליטו להפוך את הדוחות שלהם לפומביים, והם מוזמנים להציג לוועדה באופן פומבי את הדוחות שלהם.

יצחק ברמן: אין בעיה, אנחנו מחר נשלח.

<שרגא ברוש: אין לך את הדוחות שלו?

<שלמה פשקוס: יש לי.

<שלמה פשקוס: אסור לי להתייחס.

<שרגא ברוש: נו, אז מה אתה אומר שלא?

<שרגא ברוש: הוא אומר לך שהוא מפסיד.

יצחק ברמן: אני מרשה לך.

<שרגא ברוש: הוא מרשה לך.

<שלמה פשקוס: החוק לא מרשה לי להתייחס.

משה גפני: לא, לא, אנחנו עוד מעט - - -

<שלמה פשקוס: אנג'ל, אני תכף עם אנג'ל, כבוד היושב-ראש - - -

משה גפני: מר פשקוס, רק רגע, עזוב אנג'ל או לא, אני מדבר על כולם.

משה גפני: אם הוא יפרסם את הדוחות הכספיים ויתברר שהוא צודק, אתה תיתן לו פתרון שהוא לא יפסיד?

<שלמה פשקוס: שנייה.

משה גפני: אחרת אני אגיד לו שלא לפרסם.

משה גפני: בשביל מה שיפרסם?

משה גפני: מה, הוא גם יאכל את הדגים הסרוחים וגם יעוף מהעיר?

<שלמה פשקוס: אנג'ל שהוא פומבי, פייר, צריך להבחין בין רווח תפעולי לרווח נקי.

<שלמה פשקוס: רווח נקי מייצר הרבה מאוד עיוותים שמאפיות אוהבות להראות, אבל בשונה מאוד בין עסקים, בין מגזרים, הרבה מאוד סיבות, מקובל הרבה מאוד פעמים בכלכלה הזאת בקמעונות להסתכל על שווקים ברווח תפעולי.

<שרגא ברוש: המצאה חדשה.

<שרגא ברוש: אבל טוב שהגעתי עד פה ללמוד את זה.

<שרגא ברוש: מה איתכם?

<שלמה פשקוס: שרגא, חברים, תנו לי.

<שלמה פשקוס: זה חוסר כבוד לא לתת לפקיד - -

<שרגא ברוש: כבוד אני אתן לכם.

משה גפני: שרגא.

<שלמה פשקוס: - - להגיד את דעתו.

<שלמה פשקוס: רווח תפעולי זה מדד הרבה פעמים חשבונאי מקובל להפסדיות או רווחיות של שוק.

<שלמה פשקוס: רווח נקי, יש הרבה מאוד עיוותים של הפחתות, של מס, של היסטוריה ארוכה של הנכסים של החברה.

<שלמה פשקוס: זה לא משקף את מצב השוק.

<שלמה פשקוס: זו נקודה אחת.

<שלמה פשקוס: נקודה שנייה, הרב גפני, חלק מהפתרון – ואת זה פה צריך להבין, ופה אנחנו כבר בבדיקה מקצועית ארוכה – אם המחירים, כן חוק הפיקוח על המחירים, מחייב את המדינה, אם המחירים לא ריאליים, וזו טענת המאפיות, שהמחירים הם הפסדיים, אנחנו כאנשי מקצוע שנייה לפני הדרג המדיני – הדרג הפוליטי מכריע משיקולים רחבים לטובת הציבור – חובתנו לבוא ולהציף את זה ולהגיד שיש בעיה ברמת המחירים.

<שלמה פשקוס: אנחנו בבדיקה מעמיקה.

<שלמה פשקוס: מילה אחרונה.

משה גפני: אני רוצה לסיים.

משה גפני: אני אקבל נזיפה מהיושב-ראש.

<שלמה פשקוס: שני משפטים.

משה גפני: אמרת שאתה בודק.

משה גפני: תגיד לי כמה זמן הבדיקה שלך תיקח.

יצחק ברמן: הם כבר כמה שנים.

<שלמה פשקוס: הייתה בדיקה אחת שהראתה שהמחירים גבוהים מדי.

משה גפני: לא חשוב.

<שלמה פשקוס: המאפיות טענו הרבה מאוד טענות רלוונטיות.

<שלמה פשקוס: אנחנו בהמשך בדיקה, תסתיים בחודשיים הקרובים, בעזרת השם.

משה גפני: בבקשה, משרד הכלכלה, רציתם להגיד?

משה גפני: אתה מחכה לבדיקה שלו.

<שלמה פשקוס: אנחנו ביחד באותה ועדה.

משה גפני: בטח שאתם ביחד, אתה בעל הבית והוא שומע מה שאתה אומר לו.

משה גפני: ביחד.

<דוד שטינמץ: אני רק רוצה להוסיף - - -

משה גפני: לא, אתה לא שומע לו?

<דוד שטינמץ: אני שומע לו.

משה גפני: אז אני רוצה לדבר איתך אחרי זה בארבע עיניים אם אתה לא שומע לו.

<דוד שטינמץ: אני שומע.

משה גפני: אתה שומע, בסדר.

משה גפני: מחכים לבדיקה.

משה גפני: אני לא רוצה חודשיים, אני רוצה פחות.

<דוד שטינמץ: לא, לא.

<דוד שטינמץ: אנחנו ממש בשלבים הסופיים של הבדיקה.

<דוד שטינמץ: רציתי להגיד שהיות שהטענה שלהם באמת הייתה שהם מפסידים כל הזמן, מה שעשינו עכשיו בבדיקה הנוכחיות, לקחנו את עלויות הייצור, שלחנו רואה חשבון למאפיות עצמן שיבדוק את עלויות הייצור, כי עד עכשיו כל הזמן הם אמרו - -

משה גפני: מה גיליתם?

<דוד שטינמץ: - - הם היו מתעדכנים.

משה גפני: מה גיליתם?

<דוד שטינמץ: אז עשינו בהתחלה ל-2013.

יצחק ברמן: שצריך להוריד את המחיר.

<דוד שטינמץ: רגע, עשינו בהתחלה ל-2013, כמו שאמר שלמה, ומצאנו שהמחירים גבוהים.

<דוד שטינמץ: המאפיות אמרו ש-2013 לא מייצג, תיקחו גם את 2015.

<דוד שטינמץ: אנחנו לוקחים עכשיו את 2015 ובדיוק אנחנו בודקים.

משה גפני: כמה זמן?

<שלמה פשקוס: נעשה מאמץ מאוד גדול - - -

משה גפני: חודש.

<שלמה פשקוס: - - - את הוועדה לחודש.

<דוד שטינמץ: בסדר.

משה גפני: הרשות להגבלים העסקיים.

<דוד שטינמץ: עוד מילה, גפני.

משה גפני: לא, אין לי את המילה, אין לי זמן.

משה גפני: חודש.

<דוד שטינמץ: אני רק אומר שכל הנושא הזה של ההנחות, המשמעות שככל שאתה תעמיד להם את ההנחה זה מעלה את מחיר הלחם המפוקח.

משה גפני: אתה חבר פה בוועדה, אתה יודע שאני לא יכול להמשיך.

<שלמה פשקוס: כבוד היושב-ראש.

משה גפני: לא.

<שלמה פשקוס: רגע, הסבר על החודש.

משה גפני: אם לא אתן לרשות ההגבלים העסקיים אתה יודע מה המשמעות של העניין?

<שלמה פשקוס: התחייבתי לחודש, אני רק רוצה להסביר למה אני מתחייב כפקיד ציבור.

<שלמה פשקוס: חודש ליציאה לשימוע פומבי.

<שרגא ברוש: הבנתי, נו, בקיצור, עוד שלוש שנים נגמור.

משה גפני: לא יהיה דבר כזה.

<שרגא ברוש: הוא אומר לך.

<שלמה פשקוס: אני מסביר.

<שלמה פשקוס: אני מסיים את העבודה.

<שלמה פשקוס: נותן למאפיות - - -

משה גפני: חודש.

משה גפני: תגיד לי מה העלית בבדיקה שלך.

<שלמה פשקוס: נכון, זה מה שאני אגיד.

משה גפני: זהו, זה הכול.

משה גפני: עורך-דין צחי ברקוביץ, הרשות להגבלים עסקיים, אם אפשר בקצרה.

<צחי ברקוביץ: אני אשתדל לקצר.

משה גפני: דיברה איתי הממונה על ההגבלים העסקיים, אי-אפשר לא לדבר על ההיסטוריה, רק על עכשיו.

<צחי ברקוביץ: אני יודע, אבל זה כן משהו שחשוב שיהיה בפני הוועדה.

<צחי ברקוביץ: במסגרת המידע שנאסף, במסגרת חקירת הקרטל שבו הורשעו המאפיות עלתה אינדיקציה – אגב, קרטל שכוון כנגד האוכלוסיות החלשות ביותר במדינת ישראל - - -

<ירון אנג’ל: זה חשוב לשיחה.

<צחי ברקוביץ: אני חושב שכן.

<צחי ברקוביץ: אני אשמח להשלים את דבריי.

<ירון אנג’ל: - - -

משה גפני: רבותי.

<צחי ברקוביץ: במסגרת הקרטל הזה נאסף מידע שגם העברנו לוועדה.

משה גפני: אליי.

<צחי ברקוביץ: ועל-פי האינדיקציה – זה היה מול הוועדה, בזמנו לוועדת הפיקוח – ועלתה אינדיקציה שגם מחיר הפיקוח דאז, לא רק שלא היה הפסדי, אלא היה רווחי, וגם הטענה לפיה שלוש בעשר הייתה הפסדית, גם היא נדחתה על-ידי בית המשפט, ואנחנו חושבים שצריך לתת לזה משקל.

<צחי ברקוביץ: במשך שנים שמענו את הטענות האלה.

משה גפני: אני מסכם ככה, אני חייב פשוט לסיים.

משה גפני: אני מבקש מהרשות להגבלים עסקיים, אתם צריכים לפעול על-פי החוק, זה בסדר גמור, תגידו לי את הממצאים של היום, לא מה שהיה פעם, מה שהיה פעם היה פעם, פעם הרוויחו גם הרבה יותר.

משה גפני: היום לפי הנתונים שלהם הם מפסידים כבר שש שנים.

משה גפני: אני לא רוצה שאלפי עובדים ייזרקו לרחוב, זאת גם לא המטרה שלכם.

משה גפני: אתם רוצים שלא יהיה קרטל, וגם אני רוצה שלא יהיה קרטל, וזה בסדר.

<טמיר כהן: אדוני, צריך לסיים.

משה גפני: מסיים מסיים.

משה גפני: אני מבקש בתוך חודש, שטינמץ, תסתכל עליי מתי שאני אומר מה לעשות.

<דוד שטינמץ: אני שומע.

משה גפני: הוא שומע.

משה גפני: אני מבקש בתוך חודש את הממצאים שלכם.

משה גפני: אסור לנו, כנסת כוועדת הכספים, לתת למערכת כזאת ליפול, אלא אם כן הם עוברים על החוק, זה לא בידיים שלנו.

משה גפני: אני חושב שלא, אבל לא משנה.

משה גפני: אתם ברשות להגבלים העסקיים צריכים לעשות את עבודתכם.

משה גפני: תגידו לנו מה העליתם בעניין.

משה גפני: תוך חודש אני רוצה את הפתרון, ואז נבוא מול כל העולם ונגיד שאין הצדקה לקיומן של מאפיות הלחם, שלא יאכלו לחם שיאכלו עוגות, ושהעובדים ילכו הביתה ויעבדו במסעדות, ושם במקום העובדים הזרים שהיו בדיון הקודם – מדינה לא תתנהל ככה.

עפר שלח: ורשות המסים תגבה עליהם כסף, אז בכלל סגרנו את הבעיה.

משה גפני: אנחנו לא ניתן להתנהלות הזאת, ולכן אני מבקש לרשום את התאריך.

משה גפני: בעוד חודש מר פשקוס יחד עם מר שטינמץ ייתנו לנו דוח על מה שקורה, ואנחנו נחליט מה עושים.

משה גפני: תודה רבה.

<שרגא ברוש: אני מבקש.

<שרגא ברוש: מעולם לא דיברתי אחריך, אבל יש פעם אחת.

משה גפני: אני לא יכול.

<שרגא ברוש: אבל יש פעם אחת חריגה.

משה גפני: אבל אני לא יכול.

<שרגא ברוש: חריג קטן.

משה גפני: תדע לך שאנחנו עוברים על דברי היושב-ראש עכשיו.

<שרגא ברוש: חריג קטנטן.

משה גפני: בבקשה, נו, אז תגיד בחצי דקה.

<שרגא ברוש: אני רוצה להגיד לך, רבותי, 2,800 העובדים האלה ועוד 2,800 במאפיות האחרות, אני לא נכנס לזה שאם יש ארבע גדולות או שלוש גדולות, זה לא מעניין אותי - - -

משה גפני: כן, שרגא.

<שרגא ברוש: רבותי, תאמינו לי, היום אתם לא יושבים לפתור את הבעיה של "נגב קרמיקה" והם הלכו הביתה.

<קריאה: בדיוק.

<שרגא ברוש: הם הלכו הביתה.

<שרגא ברוש: כולנו גילינו סימפטיה, אבל הם בבית.

<שרגא ברוש: רבותי, אם אני הם, סוגר לשבוע את המאפיות ומביא את כולם לפה לדון בעניין.

משה גפני: אל תיתן להם עצות כאלה.

משה גפני: אנחנו נתקדם.

<שרגא ברוש: זו עצה אחת שנתתי להם דרך אגב.

יצחק ברמן: אני שקלתי בערב ראש השנה.

משה גפני: אנחנו נתקדם עם העניין הזה, אני מקווה שבאופן חיובי.

משה גפני: כשפשקוס מחייך אז הולך להיות משהו נורמלי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.