ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 632, 2017-11-20 11:11

אלי אלאלוף: היום ה-20 בנובמבר 2017, ב' בכסלו התשע"ח, השעה 11:11 ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אלי אלאלוף: אני מתנצל על האיחור.

אלי אלאלוף: נתבקשנו לקיים דיון דחוף על פי יוזמתו של חבר הכנסת ידידי רועי פולקמן על נושא הכשרות בנושא המזון.

אלי אלאלוף: האמת שזה נושא שמראש ידענו שיהיה בעייתי אבל לא ידענו עד כמה בעייתי הוא יהיה.

אלי אלאלוף: כאשר קידמנו את חוק המזון לא התייחסנו לנושא של הכשרות, חשבנו שזה יסתדר תוך כדי עשייה אבל לצערנו התחלנו לראות שיש דברים – אני לא מעז לומר את המילה, אבל אין לי ברירה כי כרגע אין לי מילה אחרת – לא כשרים שבולמים את האפשרות להוזיל את המזון ולייבא ביתר חופשיות את המזון מחוץ לארץ.

אלי אלאלוף: לצורך כך קיימנו דיון עם הרב הראשי הרב לאו.

אלי אלאלוף: ישבתי אתו באופן אישי יחד עם ידידי הרב ישראל אייכלר וניסינו להסביר לו את המשמעות.

אלי אלאלוף: אני חייב לומר לכם שתגובתו הייתה מדהימה, חיובית ביותר.

אלי אלאלוף: הוא גם רוצה בהוזלת יוקר המחייה במזון ובוודאי אצל האוכלוסיות הנזקקות ביותר.

אלי אלאלוף: הוא אמר שיעמוד לרשותנו ושיעשה הכול כדי שזה יתבטא בעשייה היום יומית.

אלי אלאלוף: לצערנו אנחנו כמעט עומדים בפני שוקת שבורה ואני לא אסתיר שיש בעיה בתוך הרבנות הראשית ואני אומר זאת בגלוי, אם לא במלים בוטות יותר.

אלי אלאלוף: המערכת לא עושה כלום כדי להקל על יבוא המזון, ואני לא מדבר על נושא הכשרות.

אלי אלאלוף: כשרות בבלעדיות של הרבנות ואין לי שום זכות לבטא דעה בנושא זה.

אלי אלאלוף: אבל כשאני רואה שהרבנות מקבלת ממפעל א' תעודת כשרות כשרה לרבנות, אני לא מבין למה היבואן השני צריך להביא את אותה תעודה.

אלי אלאלוף: התעודה הזאת, ברגע שהיא מתקבלת על ידי הרבנות הראשית, למה היא לא הופכת לנכס מדינה שכל אזרח יכול להשתמש בה?

אלי אלאלוף: אני יודע שזה תרגיל נוסף של היבואנים שמביאים באמצעות כביכול בלעדיות על אותו מוצר, אבל אם מפעל קיבל תעודת כשרות מוכרת על ידי הרבנות הראשית, כל המוצרים משם צריכים לקבל את ההכרה.

<קריאה: כל המוצרים שבהכשר.

אלי אלאלוף: ודאי.

רחל עזריה: אותו מפעל, אותו פס ייצור.

יעקב אשר: אותו מפעל.

יעקב אשר: לא פס ייצור.

אלי אלאלוף: אותו מוצר.

אלי אלאלוף: היצרנים שהשיגו בתיאום עם הרבנות הראשית את תעודת הכשרות למוצר, אני לא מבין למה יבואן אחר לא יכול להביא את המוצר הזה.

אלי אלאלוף: אם הוא לא יכול להביא, תבינו שאין תחרות ואם אין תחרות, המחירים עולים ורק קבוצה קטנה נהנית מהמוצר.

אלי אלאלוף: יש היום ארבעה עד חמישה יבואנים רציניים, כבדים, אז תנו להם את המדינה ונלך מכאן.

אלי אלאלוף: לרבנות יש כאן תפקיד מרכזי כי כל השאר הכנסנו בחוק המזון.

אלי אלאלוף: טיפלנו במכס, טיפלנו בהזמנות מראש, טיפלנו בכל הבירוקרטיה המכבידה על היבוא ונשארנו עם הנושא הזה של הכשרות והתפקוד של הרבנות הראשית בעניין.

בצלאל סמוטריץ': למה זה לא נכנס לחוק?

ישראל אייכלר: באמת זאת הייתה טעות.

ישראל אייכלר: אני ביקשתי אז להכניס את זה.

ישראל אייכלר: אמרו שזה יסודר.

ישראל אייכלר: יוסיפו סעיף.

אלי אלאלוף: ישראל היה אתי בחוק וליווה שורה שורה ולכן גם היינו יחד אצל הרב הראשי.

אלי אלאלוף: אנחנו לא רוצים להתווכח על סוג כשרות.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: לא על זה.

אלי אלאלוף: רק אחת.

אלי אלאלוף: כאזרח פשוט אני מכיר במוסדות המדינה והרבנות הראשית היא המוסד האולטימטיבי בנושא הזה.

אלי אלאלוף: לכן אני לא יודע למה אנחנו נמצאים במצב כזה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב ראש, הארה.

ישראל אייכלר: ההבדל בין הכשרות לשאר הבעיות שיש לך הוא ששם שמנו תקנים, מפקחים וטרינריים, חמישים עד מאה תקנים חדשים.

ישראל אייכלר: כאן לא הוסיפו תקנים.

ישראל אייכלר: זה כל העניין.

ישראל אייכלר: היכן שצריך לפקח, צריך לפקח.

אלי אלאלוף: ישראל, ברשותך, אני אתן לך עוד מעט את רשות הדיבור.

אלי אלאלוף: זאת נקודה כל כך חשובה שכדאי לפרט אותה.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אני מבקש מרועי פולקמן שיזם את הדיון לפתוח.

רועי פולקמן: תודה אדוני היושב ראש.

רועי פולקמן: אני יודע כמה אתה עסוק בנושא הזה לאורך כל הזמן.

רועי פולקמן: אני יודע שמימיני אייכלר ומשמאלי בן צור ואני אשקול מלים.

רועי פולקמן: כמובן חבריי ואני מאוד מעריך.

רועי פולקמן: אני רוצה לשתף אתכם כי לי הייתה הזכות ללוות במשך שנה וחצי את הרפורמה במכון התקנים ואני חייב לומר לכם שזה מאוד מאוד דומה כיוון שאין כאן שום דיון לא על דת, לא על הלכה, אנחנו לא מתכוונים לקבוע מהי כשרות ואיך קובעים כשרות וגם אני מקבל את זה שכמו מכון התקנים, יש גורם רשמי שהוא הרבנות הראשית שקובע את התקינה הזאת.

רועי פולקמן: זה לא הדיון.

רועי פולקמן: הדיון הוא נטו על בירוקרטיה ועל ארגונים כמו הרבה ארגונים במדינת ישראל, כמו מכון התקנים, בדיוק אותו דיון היה על כך שתהיה פגיעה בבטיחות הציבור, על כך שצריך תקנים וכל מיני צ'ופרים ודברים כאלה, אבל בסוף זה ויכוח על גוף בירוקרטי במדינת ישראל שצריך להתייעל והוא לא מתייעל.

רועי פולקמן: זה לא דיון דתי, זה לא דיון הלכתי אלא זה דיון של בירוקרטיה של מדינה.

רועי פולקמן: גוף שנקרא הרבנות הראשית שהוא גוף - ולא רק בסוגיית הכשרות אלא גם בסוגיות נוספות – מתייעל, משתפר ובהרבה מאוד מובנים תקוע עשרים ושלושים שנים אחורה ואת הדבר הזה צריך לשנות.

רועי פולקמן: בשורה התחתונה, על מה אנחנו מדברים.

רועי פולקמן: אין כאן שום עניין הלכתי.

רועי פולקמן: המצגת הזאת, וזה בעיקר מעצבן אותי כי אני באתי הרבה יותר רגוע, היא חוצפה שהרבנות הראשית מביאה אותה לכאן.

מיכאל מלכיאלי: אם היו נותנים לה את הכלים להתייעל, הם היו עושים את זה.

מיכאל מלכיאלי: הולכים ומפרקים אותם בכל מקום.

מיכאל מלכיאלי: גורמים להם לסרבולים ואחרי כן להגיד - - -

רועי פולקמן: ידידי מלכיאלי, אתה מחוקק צעיר, חכם ונמרץ.

רועי פולקמן: זו מצגת מעליבה.

רועי פולקמן: למה היא מעליבה?

רועי פולקמן: כי מה חושבים שחברי הכנסת טיפשים?

רועי פולקמן: משווים שני מוצרים של פרינגלס והם יכולים להיות שונים.

רועי פולקמן: לא כך בודקים.

מיכאל מלכיאלי: אני למשל נעלבתי מהכותרת הזאת, שהרבנות מייצרת את החסמים.

רועי פולקמן: חבר הכנסת מלכיאלי, על מה ההצעה הזאת דיברה?

אלי אלאלוף: חברים, לא נעשה דיון בין חברי הכנסת.

<קריאה: כדאי שהדיון יהיה ענייני.

אלי אלאלוף: אדוני, אתה לא תקבע מה ענייני ומה לא.

רועי פולקמן: התפקיד שלנו הוא לייעל את המערכות הבירוקרטיות ולפקח עליהן.

מיכאל מלכיאלי: תן להם כלים.

רועי פולקמן: תכף נדבר על הכלים.

רחל עזריה: לא יכול להיות שזה תמיד מגיע לתקנים.

מיכאל מלכיאלי: במשרד הבריאות זה כן הגיע ונתנו להם.

רחל עזריה: לא נכון.

רועי פולקמן: לא צריך להתגונן.

רועי פולקמן: אנחנו ידענו לבקר גם את משרד הבריאות ויודעים לבקר את משרד הכלכלה על מכון התקנים בזמנו.

רועי פולקמן: חברים, זה לא דיון שאני חושב שחברי כנסת צריכים להגן, כמו שלא צריך לקפוץ להגן על גופים אחרים בממשלה שלא מתפקדים כמו שצריך.

רועי פולקמן: על כלים נדבר.

רועי פולקמן: אני לא נגד לתת כלים.

רועי פולקמן: מה אנחנו מבקשים.

רועי פולקמן: כל המצגת הזאת שמראה מוצרים שונים, מדובר על זה שיבואן שקונה דרך ספק משנה – ויצא לי לשוחח גם עם נציגי הרבנות – מאותו מפעל, מאותו פס ייצור שמקבל כשרות, צריך שיהיה ברור שהוא יכול להראות הסמכה שזה הגיע מאותו מפעל, מביא אישור.

רועי פולקמן: מה הוא עושה?

רועי פולקמן: אותו מפעל, אותו פס ייצור מוכר לספק משנה וממנו מביא היבואן המקביל.

רועי פולקמן: הרי זה כל הסיפור של יבוא מקביל.

רועי פולקמן: אין בעיה להוכיח את זה.

רועי פולקמן: אין כאן סיפורים גדולים.

רועי פולקמן: אפשר להראות תעודות משלוח מקוריות מספק המשנה וכל מה שהרבנות צריכה זאת מערכת מידע והצלבת נתונים.

רועי פולקמן: אפשר לעשות את זה.

רועי פולקמן: דרך אגב, אלה מערכות מחשוב ולא צריך כאן יותר מדי פקחים.

רועי פולקמן: הדבר השני שאני גם לא מבין מה הבעיה להסדיר אותו, הוא אותו מהלך שהיה עם מכון התקנים, אלה הן ההסמכות.

רועי פולקמן: תכירו באותם רבנים שמפקחים מטעם ה-OU במקומות שאתם תכירו בהם אבל תייצרו את זה ותרחיבו את זה.

רועי פולקמן: שני הדברים שקרו במכון התקנים צריכים לקרות ברבנות הראשית כאשר הדבר הראשון הוא שאפשר יהיה להוכיח בתיעוד – וזה מה שעשינו במכון התקנים – לא עם תקנים, לא עם נסיעות לחוץ לארץ, בתיעוד שאתה מביא לא מוצר.

רועי פולקמן: אתם צוחקים כאילו אנשים כאן לא מבינים.

רועי פולקמן: זה לא קטשוף היינס כמותג ואתה אומר שיש חברה אחת בחוץ לארץ, בפקיסטן, ואחת באיטליה ואחת בצרפת.

רועי פולקמן: אנחנו הרי לא שם.

רועי פולקמן: אם הפסטה הזאת או הוויסקי הזה מיוצר באותו מפעל, את זה אתם יכולים להוכיח.

רועי פולקמן: להכיר ב-OU.

רועי פולקמן: תנו לוחות זמנים.

רועי פולקמן: אני אומר לכם שאם הוויכוח הוא על חמישה-שישה תקנים, שזה הוויכוח שלכם, גם אני אלחם בשבילכם על התקנים האלה אבל תראו שאתם מחויבים לתהליך תוצאתי שבו היבואנים המקבילים שיושבים כאן ידעו שבסופו של דבר הם יכולים להביא את המוצרים האלה.

רועי פולקמן: משפט אחרון אדוני ובזה אני מסיים.

רועי פולקמן: האמירה שזה מעניין רק את שומרי הכשרות, היא לא נכונה.

רועי פולקמן: ברור שאותו יבואן, מעבר למי שכמובן צורך כשרות והדבר כאן הוא דתי מבחינתו, אבל בסוף כשאותו יבואן מקביל לא יכול להיכנס לרשתות השיווק, לא יכול להיכנס לאולמות אירועים, בסוף היכולת באמת להיות תחרותי ולהביא יבוא מקביל לא קיימת.

רועי פולקמן: אז בגלל האירוע הזה – ויש לנו אין סוף פניות של יבואנים – היבואנים הם עדיין יבואנים שוליים כי הם לא יכולים להביא מוצרים מאותו ספק שמוכר ככשר.

רועי פולקמן: תציעו פתרון.

רועי פולקמן: נתמוך בזה.

רועי פולקמן: זה עניין בירוקרטי ולא דתי.

רועי פולקמן: בירוקרטי.

רועי פולקמן: תודה.

אלי אלאלוף: יש לי הצעה לגבי הדיון.

אלי אלאלוף: אנחנו ניתן לעוד שני חברי כנסת להעלות את רעיונותיהם ואחר כך אני מבקש ממנכ"ל הרבנות הראשית להציג, אם אפשר בלי מצגת כי היא ארוכה.

רועי פולקמן: כן.

רועי פולקמן: היא גם לא מוסיפה.

<משה דגן: כדאי רק את העקרונות של המצגת כדי שרועי פולקמן יבין מה אנחנו רוצים.

רועי פולקמן: המצגת לא מראה כלום.

בצלאל סמוטריץ': מה אכפת לך שהוא יראה אותה?

בצלאל סמוטריץ': אם היא לא מראה כלום, מה אכפת לך שהוא יראה?

אלי אלאלוף: גם היושב ראש יכול לסיים משפט?

אלי אלאלוף: אני מבקש מהמנכ"ל, אם אפשר בלי המצגת, להציג את עמדתך.

אלי אלאלוף: אחר כך נחזור לחברי הכנסת.

אלי אלאלוף: שני חברי הכנסת ברשימה הם יואב בן צור ואחריו אלעזר שטרן.

יואב בן צור: תודה אדוני היושב ראש.

יואב בן צור: אני רוצה לומר כמה דברים עקרוניים.

יואב בן צור: דבר ראשון, אף אחד לא מחויב לצרוך כשרות.

יואב בן צור: מי שרוצה לאכול אוכל לא כשר, זכותו המלאה.

יואב בן צור: אין כאן כפייה של מישהו לאכול כשרות.

יואב בן צור: הוא יכול לקחת את גופי הכשרות שרחל מייצגת וגם זה בסדר מבחינתנו.

רחל עזריה: רגע.

רחל עזריה: זה לפרוטוקול.

רחל עזריה: חברים.

רחל עזריה: הוא מסכים להשגחה פרטית.

יואב בן צור: כן, ממש.

אלי אלאלוף: חבר'ה, אני מבקש מחבריי חברי הכנסת, יש כאן ציבור, בואו נראה להם שאנחנו גם ממושמעים.

יואב בן צור: דבר שני.

יואב בן צור: ברור שכולנו בלי יוצא מן הכלל רוצים שהרפורמה הזאת תצא לדרך.

יואב בן צור: הציבור שלנו הוא ציבור צרכני גדול ורוצים שגם הוא ייהנה בגדול מהוזלת המחירים.

יואב בן צור: אף אחד מאתנו לא רוצה לתקוע שום טריז ולהערים קשיים ברפורמה הזאת.

יואב בן צור: אבל אף אחד לא יכול להגיד לרבנות איך להשגיח.

יואב בן צור: זאת האוטוריטה שלה, היא יודעת איך להתנהג, הם יודעים מה לעשות אלא שהם צריכים כלים.

יואב בן צור: כשאתה בא ומוסיף סוג מסוים של יבוא שלא היה בעבר, ברור שהרבנות כאחריות חייבת לקבל את כל הכלים העומדים ושיצטרכו לעמוד לרשותה כדי לקדם את זה.

יואב בן צור: לא יכול להיות שנגיע למצב של תבן אין ניתן לעבדיך ולבנים אומרים לנו עשו.

יואב בן צור: אנחנו חושבים שצריך לתת להם את כל הכלים ואין לי ספק שהרבנות עשתה דרך ארוכה, בפרט מאז כניסתו של המנכ"ל החדש משה דגן, בשינוי של רפורמות ודברים ותבניות שנמצאות בתוך הרבנות שמקבלים שינוי.

יואב בן צור: עוד לא סיימה את הכול, לא נותנים לה תמיד את כל התקציבים כדי לעשות את השינויים הללו, אבל עכשיו כאשר כולם רוצים וכולם מעוניינים לקדם את הנושא הזה, אני חושב שאתה, רועי, כמוביל העניין, עם יושב ראש הוועדה, צריכים להבין שעם כל הכבוד זה לא כמו מוצר של בריאות שיכולים לבדוק אותו אחר כך כשהוא נמצא בשוק.

יואב בן צור: מוצר שהוא לא כשר או שהוא לא מספיק כשר או שלדעת הרבנות לא יכול להיות כשר, לא יכולים לבדוק אותו אחר כך שהוא לא כשר אלא חייבים לבדוק אותו במהלך הייצור, את הכשרות שלו.

מאיר כהן: מדובר באותו מפעל.

יואב בן צור: אני יכול לסיים את דבריי?

יואב בן צור: מאיר, צדיק, לא ראיתי אותך.

יואב בן צור: אתה יכול להפריע לי.

יואב בן צור: מאיר כהן, אין בעיה.

מאיר כהן: זה אותו מפעל.

אלי אלאלוף: אותו מפעל ואותו קו ייצור.

יואב בן צור: באותו מפעל ובאותו קו ייצור, עדיין צריך לתת את הכלים כדי שתוכל לפקח כראוי ולהיות בטוחים שהמאכלים והאוכל שמגיע גם ביבוא המקביל, יוכלו אנשים וישבעו.

יואב בן צור: כל עם ישראל יוכל לאכול את המאכלים האלה.

יואב בן צור: לכן במידה ויינתנו התקנים והסמכויות שהן לא כאלה גרנדיוזיות, אפשר בהחלט ללכת לכיוון הזה ואף אחד לא מנסה לתקוע טריז ואף אחד לא מנסה לקלקל שום דבר.

יואב בן צור: ככל שזה ייעשה יותר מהר, זה ייגמר יותר מהר.

יואב בן צור: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני רוצה לתקן, עניין של סמנטיקה.

אלי אלאלוף: זה לא יבוא מקביל אלא זה יבוא וזהו.

אלי אלאלוף: זה יבוא.

אלי אלאלוף: זה אותו מוצר מאותו קו ייצור עם אותו אישור רבני אלא שפעמיים צריך לעשות אותו או שלוש פעמים או ארבע פעמים אם הולכים להביא את זה באמצעות יבואנים אחרים.

אלי אלאלוף: שיהיה ברור, יבוא מקביל בדרך כלל מתאים למאפיה והרבנות הראשית חס וחלילה, היא לא דבר דומה ולכן הטרמינולוגיה היא פשוטה.

<קריאה: היא מאפיה.

<משה דגן: לא מכובד לומר כך.

ישראל אייכלר: אתה אמרת על הרבנות מאפיה?

ישראל אייכלר: אתה אמרת על הרבנות מאפיה?

ישראל אייכלר: את רוצה שאנחנו נגיד עליכם מאפיה?

ישראל אייכלר: את רוצה שישראל ביתנו, חברי הכנסת הם מאפיה.

ישראל אייכלר: לא, אני אגיד את זה.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת אלעזר שטרן.

אלעזר שטרן: אדוני היושב ראש, לא צריך להגיד שאני משתדל להקפיד על כשרות אבל אני אומר כאן משהו לא טריביאלי.

אלעזר שטרן: הלוואי כל עמך ישראל אוכלים רק כשר.

אלעזר שטרן: כך אני אומר לך מהמקום הליברלי שלי.

אלעזר שטרן: זה מה שאני רוצה.

אלעזר שטרן: השאלה איך עושים את זה ומה עושה החוק הזה.

אלעזר שטרן: יש כאן איזשהו סוג של תפיסה שצריך לערער עליה מהתחלה.

אלעזר שטרן: הכמויות הבלתי נסבלות של המשגיחים האלה.

אלעזר שטרן: אני אומר לך שאם אתה אוכל מאכל מזוהם ואתה מקבל סלמונלה, אתה יכול למות ויש אנשים שמתו מזה.

אלעזר שטרן: אני עוד לא פגשתי מישהו שחזר מריבונו של עולם שאמר לו שאם חס וחלילה פעם מישהו יאכל לא כשר אבל כתמורה לזה עוד מאות אלפי אנשים יצטרכו לאכול לחם עוני או לא יוכלו לגמור את יומם כתוצאה מהמערך המטורף הזה שבאמת, בואו קצת נצא מהקופסא של עצמנו ונסתכל על איזו תעשייה אנחנו מדברים.

אלעזר שטרן: לא מדברים כאן על תעשיית המזון.

אלעזר שטרן: מדברים כאן על תעשיית הג'ובים למשגיחי כשרות.

אלעזר שטרן: זה מה שעל השולחן הזה.

אלעזר שטרן: אני אומר את זה באמת.

אלעזר שטרן: כבר יש מצלמות, כבר יש רשימות, כבר אפשר לבדוק, נראה יבואן אחד שיצטרף לרשימה שפעם אחת הרבנות או מבקר המדינה או המשטרה ישלחו מישהו שיבדוק שמה שהוא הצהיר, זה לא נכון.

אלעזר שטרן: שייקחו לו את כל הרישיונות וייגרם לו נזק אדיר.

אלעזר שטרן: על החשש הזה שאולי בקטשוף או אולי בקורנפלקס או לא יודע מה ייכנס שם איזשהו חומר שאולי מישהו יטעה ויעבור בשוגג על אחת מתרי"ג מצוות לצורך העניין הזה, על זה אנחנו מחזיקים את כל המערך הזה.

אלעזר שטרן: מילא אם הייתה לזה משמעות.

אלעזר שטרן: אתה יודע, לך לאנשי השווארמה בארץ ולך לאנשי הקורנפלקס ותגיד להם שאם מערך הכשרות היה יותר זול, מה היה קורה ליוקר המחייה.

אלעזר שטרן: אנחנו כאן מהאופוזיציה אולי שני חברי כנסת.

אלעזר שטרן: טוב שיש בקואליציה מי שמרים דגל אדום על הדברים האלה.

אלעזר שטרן: לכן הדיון כאן בוועדת העבודה והרווחה והוא לא על רמת כשרות.

אלעזר שטרן: כולם לא באו לדיון הזה עם יותר כשרות או פחות כשרות.

אלעזר שטרן: כולנו באים לכאן – כך אני מאמין וכך אני מקווה – על יוקר המחייה מול הכשרות.

אלעזר שטרן: יוקר המחייה, אני יכול להגיד לך שיש גם עניינים של פיקוח נפש כיוון שלפעמים, אם תיקח את כל המערך הזה ותשים חצי ממנו בסל התרופות, עוד אנשים יחיו.

בצלאל סמוטריץ': אתה דמגוג.

מיכאל מלכיאלי: אתה דמגוג קטן.

בצלאל סמוטריץ': אני מציע לקחת את הפנסיה היקרה של האלופים שפרשו בגיל חמישים מהצבא ולשים אותה בסל התרופות.

בצלאל סמוטריץ': פרזיטים שחיים על חשבון המדינה מגיל חמישים.

מיכאל מלכיאלי: זה שיח רדוד.

מיכאל מלכיאלי: זאת דמגוגיה.

מיכאל מלכיאלי: כמה אנשים עובדים שם?

מיכאל מלכיאלי: זה מקומם.

אלי אלאלוף: חברים, אני מבקש.

אלעזר שטרן: אני סיימתי.

אלעזר שטרן: תודה.

מיכאל מלכיאלי: וטוב שכך.

אלעזר שטרן: אני מבין שזה מרגיז אותך.

בצלאל סמוטריץ': אתה דמגוג.

אלעזר שטרן: אני מבין שזה מרגיז.

מיכאל מלכיאלי: מה מרגיז?

מיכאל מלכיאלי: מרגיז שאתה מדבר שטויות.

אלי אלאלוף: חברים, אני רוצה למקם את הדיון.

אלי אלאלוף: אנחנו באנו לדבר על הטכניקה של הכשרות במוצרי המזון ולא על שום דבר אחר.

אלי אלאלוף: שיהיה ברור, חברים.

אלי אלאלוף: אני לא אתן ללכת לדיונים אידיאולוגיים עם עמדות מוכרות של כל אחד מאתנו.

בצלאל סמוטריץ': אבל נתת לו.

אלי אלאלוף: אני מתקן עכשיו.

<קריאה: אתה צודק שזה לא הדיון.

אלי אלאלוף: זה לא הדיון.

בצלאל סמוטריץ': אני מאוד שמחתי על דיון ענייני.

אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר, ואני מבקש מכולם, הדיון הוא על הטכניקה של הכשרות ביבוא מוצרי מזון ולא על החשיבות של הרבנות ולא שום נושא אחר.

אלי אלאלוף: אני חושב שהטכניקה הזאת, אפשר יהיה לבנות אותה ולכן אני מבקש ממך אדוני מנכ"ל הרבנות הראשית הרב משה דגן.

אלי אלאלוף: ממתי אתה ברבנות?

<משה דגן: שנה וחצי עוד מעט .

<משה דגן: שלום וברכה.

<משה דגן: רק כדי לסבר את האוזן.

<משה דגן: כל מערך היבוא ברבנות הראשית מונה שניים וחצי עובדים.

<משה דגן: שני תקנים ועוד תקן של חצי משרה.

<משה דגן: כלומר, כל המערכת היום מתבססת על שניים וחצי עובדים שעושים נפשות בכל הנושא של היבוא.

<משה דגן: אנחנו מדברים על למעלה מעשרים אלף תעודות שהם מוציאים בשנה.

<משה דגן: אנחנו מדברים על 1,700 יבואנים שהם מנהלים אתם אינטראקציה מלאה כדי לטפל בנושא של היבוא בארץ וכל זאת ללא שום גבייה של אגרה למרות שהיא מותרת לנו על פי חוק.

<משה דגן: זה רק לסבר את האוזן מבחינת ג'ובים ומבחינת כמויות של עובדים שצריכים לעשות את העבודה.

<משה דגן: צריך להבין שהפוטנציאל החשוב של הפחתת מחיר המוצר ביבוא המקביל טומן בחובו הגדלה משמעותית של פוטנציאל ההטעיה בנושא.

<משה דגן: אני מסכים עם רועי שככל שאנחנו מצליחים לוודא מעבר לכל ספק סביר שהמוצר ביבוא המקביל תואם בוודאות למוצר ביבוא הראשי, אין לנו שום בעיה.

<משה דגן: אבל כאן מתחילה בעצם השאלה, האם אנחנו יכולים לוודא את זה כאשר ליבואן המקביל אין שום מסמכי מקור, אין לו שום קשר ליצרן המקורי, הוא קנה את הסחורה שלו מדילר או מספק מספר שבע שהוא רכש ממנו את הסחורה וקשה לו לעשות את ההצלבה.

<משה דגן: גם על מוצר שהוא טוען שהוא זהה לחלוטין, אתה יכול להגיע לכמה וכמה מצבים.

<משה דגן: יש מוצרים שמקבלים את הכשרות שלהם בצורה פרטנית על אותו מוצר לאותו יבואן לאותו סשן.

<משה דגן: לצורך העניין מדובר במפעל שמייצר הרבה מאוד מוצרים.

<משה דגן: אני נותן לך את הדוגמאות הקיצוניות לדוגמה של מוצר זהה אחד לשני.

<משה דגן: יכול להיות מפעל שמייצר מאות מוצרים ואלפי מוצרים בשנה אבל היבואן הראשי בא וביקש לנטרל את קו הייצור, את ליין הייצור ליומיים, לשלושה ימים והוא מייצר את המוצר הזה ובזה הוא גמר וממשיך הלאה.

<משה דגן: כלומר, גוף הכשרות נתן לו כשרות רק על אותה אצווה, רק על אותו סט של מוצרים.

<משה דגן: אם המפעל המשיך לייצר וגוף הכשרות אומר לך שהכשרות שהוא נותן, הוא נותן אותה רק עבור אותו מוצר שהלוגו שלו מוטבע עליו, משמע שאני לא יכול לבוא ולעשות את אותה הצלבה שרועי מצפה שאני אעשה.

<משה דגן: צריך להבין שהמורכבויות בכשרות הן מאוד מאוד גדולות.

<משה דגן: לצורך העניין, להגיד כשר ואולי לבדוק את זה בדיעבד זה גם בעייתי כיוון ששום מעבדה בעולם עדיין לא יכולה לבוא ולומר לנו על מוצר מסוים שמיוצר מחומרי גלם מסוימים האם חומרי הגלם הללו היו כשרים או לא.

<משה דגן: כלומר, אנחנו חייבים להיות בתוך התהליך ולא בדיעבד בשונה מהנושא של הבריאות.

<משה דגן: צריך להבין שכאשר מדובר על מפעלים, יש מפעל שהוא כשר כל השנה אבל יש מפעל שמייצר את אותו מוצר במפעל שלו אבל מאחר ויש הזמנות רבות מאוד, יתכן בהחלט שהמוצר הזה מיוצר במוקדי ייצור אחרים ואז אתה צריך לוודא מעבר לכל ספק סביר שאכן אותו מוצר שייבא היבואן הראשי, הוא אותו מוצר שיוצר באותו מפעל, באותו ליין ולא במוקד ייצור אחר.

<משה דגן: יש את ההסתייגויות של נותני הכשרות.

<משה דגן: צריך להבין שהיום גופי הכשרות לא ישתפו אתנו פעולה.

<משה דגן: לצורך העניין יש כאן איזשהו גוף שברור לכולנו שאם גוף הכשרות הזה נותן את הכשרות שלו ליבואן הראשי, הוא לא ישתף פעולה עם יבואן מקביל.

בצלאל סמוטריץ': כי היבואן המקביל לא ישלם לו.

<משה דגן: כי היבואן המקביל לא משלם.

<משה דגן: צריך להבין שהיבואן הראשי לא מוכן שיתפסו עליו טרמפ, במלים הכי פשוטות.

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: רגע.

רחל עזריה: זה האירוע.

בצלאל סמוטריץ': תביאי עוד תקנים, הוא יעשה את זה בעצמו.

רחל עזריה: זה האירוע.

רחל עזריה: יצא המרצע מהשק, זה האירוע.

ישראל אייכלר: איזה מרצע?

רחל עזריה: העניין הזה.

אלי אלאלוף: חברי הכנסת היקרים, יש לי בקשה.

אלי אלאלוף: דיון מבורדק – אני הולך.

אלי אלאלוף: אני הראשון שהולך.

אלי אלאלוף: אני מתבייש להיות חבר כנסת בדיונים כאלה.

אלי אלאלוף: מספיק.

אלי אלאלוף: תאפשרו.

אלי אלאלוף: אדון דגן מסביר בצורה מאוד רציונאלית ומסודרת.

אלי אלאלוף: תנו לו לסיים את דבריו ואל תנסו לעזור לו.

<משה דגן: אני מציין מציאות.

<משה דגן: כמובן שאני לא תומך בה ואני צריך את הסמכויות המתאימות כדי להתמודד עם המציאות הזו.

<משה דגן: ברור לכם שהרבנות היא גם בעד הפחתת יוקר המחייה ואנחנו בהחלט לא מציבים את החסמים הללו.

<משה דגן: אנחנו קיימנו הרבה מאוד ישיבות גם עם גופי כשרות בארץ ובעולם וגם עם יבואנים ראשיים כדי לראות איך האינטראקציה אתם יכולה לסייע ביבוא המקביל.

<משה דגן: אני מציין עובדות.

<משה דגן: ברור לנו שהיבואן הראשי הוא לא עושה לשם שמים אלא עושה את זה מהיבטים עסקיים וזה לגיטימי, והוא לא יסכים לצורך העניין שיבוא יבואן מקביל וירכב עליו, או לצורך העניין, אם הוא משלם לגוף הכשרות סכומים מאוד גבוהים, הוא לא יסכים שיבואן מקביל יבוא וירכב על גוף הכשרות שהוא לקח.

<משה דגן: יש מצבים שכן לכאורה אפשר לתת עליהם את הדעת.

אלי אלאלוף: כשאתה אומר גוף כשרות, מי?

<משה דגן: ה-OU לצורך העניין.

אלי אלאלוף: או מקומי?

בצלאל סמוטריץ': פרטי.

<משה דגן: צריך להבין שהרבנות הראשית מכירה בגופי כשרות באיזשהו תהליך שגוף הכשרות הזה צריך לעבור כדי שהרבנות תכיר בו.

<משה דגן: למעשה כל היבוא המקביל מתבסס על הכרה בגופי הכשרות שהם אלה שנותנים את הכשרות למוצרים בחוץ לארץ.

<משה דגן: אנחנו עושים את הבדיקות שלנו, מקבלים מהם דוחות ייצור, מקבלים מהם את פירוט חומרי הגלם המלאים, ואם יש צורך, אנחנו מבקשים סיוע מאנשים שנמצאים בתפוצות כדי לוודא שהדברים אכן כך.

<משה דגן: גופי הכשרות הללו אמונים עלינו ואנחנו סומכים עליהם.

<משה דגן: אם גוף הכשרות שהוא בעצם מחויב ליבואן הראשי לא משתף אתי פעולה, ואין לי סמכות לבקש ממנו לשתף אתי פעולה, אני בבעיה.

<משה דגן: מה שאנחנו ביקשנו בסך הכול, תנו לנו את הסמכויות המתאימות לחילופי מידע, תנו לנו את הסמכויות המתאימות גם לקבל את המידע.

אלי אלאלוף: ממי ביקשתם את הסמכות הזאת?

<משה דגן: אנחנו יושבים למעלה משנה עם אגף תקציבים.

<משה דגן: אין בינינו עדיין הבנות.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה ובזה אני חד.

אלי אלאלוף: הפנייה לרב הראשי לא הייתה של אגף התקציבים אלא של חברי הוועדה, ישראל אייכלר ושלי.

אלי אלאלוף: אני לא מבין למה הוצאתם אותנו מהתמונה.

<קריאה: חבל מאוד.

אלי אלאלוף: אני בא לקראתך ולעזרתך.

אלי אלאלוף: אני רוצה לעזור.

אלי אלאלוף: אני מבקש לקבל מכם את ההמלצות שלכם ואנחנו ננהל משא ומתן עם אגף התקציבים.

אלי אלאלוף: נמצא כאן נציג האוצר והוא שומע את הדברים.

אלי אלאלוף: אנחנו נבוא לנהל את המשא ומתן.

יעקב אשר: יחד עם הרבנות.

אלי אלאלוף: ברור.

אלי אלאלוף: הם ייתנו לנו את ההמלצות שלהם.

אלי אלאלוף: גם האוצר לא יתערב בסוג הכשרות אלא בעלויות של זה.

אלי אלאלוף: אני מבקש, כדי שתוכלו להתמודד עם כל האתגרים שציינת כאן

אלי אלאלוף: בדבריך, תאמרו לנו מה אתם רוצים לעשות, מה אתם מבקשים כדי שיהיו לכם הכלים לתת את תעודת הכשרות גם ליבואנים האחרים.

אלי אלאלוף: אם אפשר לקבל מכם את ההמלצות האלה לוועדה, ליושב ראש הוועדה, ואני בטוח שחברים אחרים ירצו להצטרף, אנחנו נקיים דיון על המסמך שאתם מביאים לכם יחד אתכם ואז נפנה לאוצר כדי להשיג את המטרות שאתם מעלים כאן.

אלי אלאלוף: מקובל?

אלי אלאלוף: כמה זמן לדעתך?

<משה דגן: אני יכול להכין את המסמך הזה עד סוף השבוע בצורה מסודרת.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: אנחנו מחכים לך שבוע.

שולי מועלם-רפאלי: שייכתב בפרוטוקול שפעם ראשונה שגוף ממסדי מתחייב ללוח זמנים כזה קצר.

שולי מועלם-רפאלי: בדרך כלל מבקשים מאתנו שישים ימים ועוד שלושים ימים.

יעקב אשר: אם היה כאן שטרן, הוא היה אומר שזה מחדל.

אלי אלאלוף: אנחנו נקבל את המסמך.

אלי אלאלוף: קח לך את הזמן, עד שבועיים.

אלי אלאלוף: אתה רוצה לסיים את דבריך?

<משה דגן: אני חושב שזה מיותר.

<משה דגן: אני לא רוצה ליצור כאן יריבויות.

<משה דגן: אנחנו עובדים יחד עם אגף תקציבים.

אלי אלאלוף: גם אנחנו.

<משה דגן: אני חושב שהדרך הנכונה היא בהידברות כדי להגיע להחלטות.

<משה דגן: החובה של הרבנות היא לספק לעם ישראל את המוצרים הכשרים.

<משה דגן: זה הכול.

<משה דגן: אני צריך להיות בטוח בזה.

אלי אלאלוף: אני מבקש לשמוע את אגף התקציבים.

רועי פולקמן: המסמך צריך להיות פרקטי.

<עידו סופר: תודה יושב ראש הוועדה.

<עידו סופר: רכז תעשייה ומסחר באגף התקציבים.

<עידו סופר: קודם כל, בואו נמסגר את הדיון.

<עידו סופר: זאת סוגיה של נטל רגולטורי ולא דת.

<עידו סופר: אין כאן סוגיה של דת.

<עידו סופר: עוד שנייה אני גם אתייחס ואסביר בדיוק.

<עידו סופר: דבר שני.

<עידו סופר: תמיד אפשר להגיד מה לא והיכן יש בעיה.

<עידו סופר: יושב לידי במקרה אלי גורדון שהוא זה שאפשר את רפורמת הקורנפלקס ואם הוא היה אומר שיש כאן בעיה של בריאות, לא היינו עושים כלום.

<עידו סופר: דבר שלישי.

<עידו סופר: רגולציה לא נקבעת לפי הרמאי אלא לפי האדם הנורמטיבי.

<עידו סופר: לצדה צריך לטפל ברמאי.

<עידו סופר: בואו נדבר על מהו יבוא מקביל.

<עידו סופר: יבוא מקביל הוא יבוא שלא דרך היצרן אלא דרך ספק.

<עידו סופר: בואו נבין את החיסכון הפוטנציאלי.

<עידו סופר: במקומות בהם יש יבוא מקביל, לדוגמה בסכיני גילוח, אנחנו מדברים על הפחתה של חמישים אחוזים מהמחיר לצרכן.

יעקב אשר: אין ויכוח.

<עידו סופר: לגבי משחות שיניים, אנחנו מדברים על ארבעים אחוזים.

<עידו סופר: לגבי קפה אנחנו מדברים על שלושים אחוזים.

<עידו סופר: זה הפוטנציאל.

<עידו סופר: אנחנו מדברים על רפורמת הקורנפלקס, סדר גודל, בהערכה שמרנית, חיסכון של חצי מיליארד שקלים לצרכן שכרגע הדבר הזה לא מתממש.

<עידו סופר: אחת הסיבות היא היבוא המקביל.

אלי אלאלוף: נקרא לו היבואן החדש.

<עידו סופר: יבואן חדש.

<עידו סופר: אנחנו רואים יבוא בכמויות שהן לא גדולות אבל זה יוצר איזושהי תגובת שרשרת בשוק כאלטרנטיבה לשווקים שהם מאוד ריכוזיים.

<עידו סופר: לכן, כשרואים יבוא חדש במוצרים מסוימים, שאר היבואנים – גם יבואנים וגם היצרנים המקומיים – מגיבים ובסוף יש הפחתה לצרכן.

<עידו סופר: אם כמו שחבר הכנסת פולקמן ציין טיפלנו בסוגיות שקשורות לרגולציה במשרד הבריאות וטיפלנו בסוגיות שקשורות לתקנים - - -

אורי מקלב: איך טיפלת?

אורי מקלב: נתת עוד תקנים.

אורי מקלב: נתת עוד כלים כדי לבדוק את זה.

<עידו סופר: אני אתייחס.

<עידו סופר: אם זה היה כזה פשוט, אני מניח שלא היינו כאן.

<עידו סופר: ברשותך, אני אסיים.

אלי אלאלוף: תן לו לסיים בבקשה.

אלי אלאלוף: בהערות האלה אתם לא פרודוקטיביים.

<עידו סופר: כעת אנחנו יכולים לראות שאחד החסמים האחרונים שנמצאים בדרך למימוש, זאת בעצם סוגיית הכשרות.

<עידו סופר: אין לי תלונות לרב דגן ואנחנו נמצאים בשיח פרודוקטיבי.

<עידו סופר: אנחנו נמצאים בשיח פרודוקטיבי כמעט שנה אבל אנחנו נמצאים בשיח.

<עידו סופר: על מה אנחנו מדברים.

<עידו סופר: בסופו של דבר אנחנו מדברים על שני דברים.

<עידו סופר: ראשית, צריך לזהות את מקור המפעל ושנית, צריך לדעת שהמפעל כשר.

<עידו סופר: לטעמי מקור המפעל ניתן לזהות מהמסמכים שמביאים, האם מדובר במפעל כשר, הרי שיש תעודה של היבואן הרשמי ולכן התחלנו לפרט את הבעיה ולראות איך אפשר לבוא ולתת מענה.

<עידו סופר: הגענו לאיזושהי הבנה.

<עידו סופר: יש מוצרים שכבר עכשיו אפשר לתת להם כשרות.

<עידו סופר: מדובר על כשרות שנתית למפעל, שהכשרות ניתנת למפעל עצמו ולא ליבואן, ולכן במוצרים כאלה ניתן כבר כיום לתת איזשהו מענה.

<עידו סופר: אני חושב שמן הראוי שהרבנות באמת תירתם למאמצי הממשלה ותתקדם לשם.

<עידו סופר: דבר שני.

<עידו סופר: אם יש גופי כשרות בחוץ לארץ שלא מסכימים לשתף פעולה, אפשר להכניס איזשהו תיקון קטן לחקיקה ואולי גם הוועדה יכולה לעזור בדבר הזה, ולחייב.

<קריאה: זה חלק מהבקשה שלהם.

שולי מועלם-רפאלי: ישבנו כאן חודשים על הדבר הזה.

שולי מועלם-רפאלי: משום מה הרבנות הייתה היחידה שלא הייתה בלופ.

שולי מועלם-רפאלי: לדעתי זה לקח גדול להתקדמות שלנו בחקיקות אחרות.

רועי פולקמן: בסדר, אבל זאת לא שנה וחצי.

<עידו סופר: סוגיות שקשורות לסמכויות וכוח אדם, אין שום בעיה ואנחנו בוחנים את זה אבל צריך להבין שמדובר כאן על רגולציה של כלל שוק המזון וכלל המוצרים המיובאים ולא רק על יבוא מקביל.

<עידו סופר: לכן זאת סוגיה שהיא קצת יותר רחבה מאשר הדיון הנקודתי הזה שצריך לתת מענה נקודתי ליבוא מקביל שהוא באחוזים בודדים מתוך סך היבוא למדינת ישראל, אבל ההשפעה שלו היא השפעה מהותית.

<עידו סופר: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להוסיף משפט.

אלי אלאלוף: כל מה שקשור לתיקוני חקיקה, אנחנו ניקח את זה עלינו.

אלי אלאלוף: זה התפקיד שלנו ונעשה את זה במהירות האפשרית.

אלי אלאלוף: ישראל אייכלר ואחריו בצלאל.

ישראל אייכלר: תודה אדוני היושב ראש.

ישראל אייכלר: אני חושב שבדיון הזה אפשר לראות מה זה ניהול ענייני ואוהד.

ישראל אייכלר: אני לא חושב שיש הרבה יושבי ראש ועדה שמוכנים לקבל על עצמם את הוויכוח עם האוצר עבור דבר חשוב משאו לכל האזרחים.

ישראל אייכלר: לכן אני מברך אותך חבר הכנסת אלאלוף.

<עידו סופר: זה לא ויכוח עם האוצר.

בצלאל סמוטריץ': אין ויכוח.

בצלאל סמוטריץ': הבעיה היא שלא מתקפלים.

בצלאל סמוטריץ': זאת הבעיה.

בצלאל סמוטריץ': צריך להתקפל.

אלי אלאלוף: בואו נתקדם.

ישראל אייכלר: אני רוצה להודות לך על שלקחת עליך את המשימה כי זאת משימת קודש כי אין מישהו בחדר הזה או מישהו ברבנות הראשית שלא רוצה להוזיל את המחירים לעניי ישראל.

ישראל אייכלר: לא הפנסיונר שהיה כאן קודם שמהפנסיה שלו אפשר לרפא כמה ילדים חולים.

ישראל אייכלר: אני מדבר כאן על חבר הכנסת אלי אלאלוף שטרח והלך לרב הראשי, ישב שם בחרדת קודש.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה לדבר בשבחך לפניך, אבל הוא לקח את זה בשיא הרצינות והרב הראשי שמח על זה.

ישראל אייכלר: אנחנו צריכים כאן לסגור.

ישראל אייכלר: אמר נציג האוצר שלא הולכים לפי הגנבים.

ישראל אייכלר: ישב כאן אלי גורדון שעות, ימים וחודשים, ועדיין יושב.

<אלי גורדון: לא רק אלי גורדון אלא הרבה אנשים ישבו כאן.

ישראל אייכלר: הרבה אנשים טובים ממשרד הבריאות והם דאגו שלא תהיה שום פרצה לשום גנב שרוצה להחליף במשאית את הבשר.

ישראל אייכלר: הוא דאג שיהיו וטרינרים ושיהיו בדיקות על גבי בדיקות.

ישראל אייכלר: הוא לא ויתר על כלום.

ישראל אייכלר: לשבחו ייאמר.

ישראל אייכלר: אותו הדבר צריך להיות לגבי הכשרות.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה שהרבנות הראשית תשרת שום יבואן, לא חזק ולא חלש, ואני לא צריך להגיד את זה כי גם אתם מבינים את זה.

ישראל אייכלר: הרבנות צריכה לדאוג שיהיה כשר ויהיה ביטחון שזה כשר.

ישראל אייכלר: לכן, כמו שאמרת, אם יש מפעל ויש ליין ואפשר להבטיח וצריך למצוא את הדרכים, גם החוקיות וגם את התקנים, שיבטיחו שאף אחד לא ירמה כאן בכשרות.

ישראל אייכלר: חוץ מזה, לא מעניין אותי.

ישראל אייכלר: מעניין אותי שתהיה תחרות.

ישראל אייכלר: אני רוצה שיהיה זול ושתהיה אפשרות, גם בזיהוי המפעל, גם בכשרות וגם בדרך עד שזה מגיע לצרכן.

ישראל אייכלר: אדוני המנכ"ל, היושב ראש הציע לך להביא את דרישות הרבנות והוא לקח על עצמו – ואנחנו יודעים שהוא חבר של שר האוצר – להביא לכם את התקנים שצריך, צריך להריץ ומיד את העניין של מהפכת הקורנפלקס.

<קריאה: יש כאן גם שינוי חקיקה שצריך לעשות.

רועי פולקמן: אנחנו יודעים לעשות את זה.

ישראל אייכלר: אני מודה לרועי שמיד שם את הדברים בדיון רגולטורי ולא בדיון כשרותי ולא לעניין סמכויות הרבנות הראשית.

ישראל אייכלר: חוץ מזה אני רוצה להודות לקדוש ברוך הוא על שהגענו למצב שכל מדינת ישראל רוצה אוכל כשר.

ישראל אייכלר: לא תמיד זה היה כך.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בצלאל ואחריו יעקב אשר.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה אדוני היושב ראש.

בצלאל סמוטריץ': אני מתנצל על שאחרי דבריי אצא אבל אני צריך להיות בנשיאות בשעה 12:00.

בצלאל סמוטריץ': אני אעשה את זה ממש קצר ואני מתחיל מהסוף ומתחבר לדבריו של חבר הכנסת הרב אייכלר.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב, אדוני היושב ראש, שגם הדברים של מנכ"ל הרבנות וגם בהמשך לסיכום שלך, מבחינתי זה יכול להיות סיכום הדיון.

בצלאל סמוטריץ': זה הדבר הנכון.

בצלאל סמוטריץ': אין ויכוח על כך שרוצים להוזיל, אין ויכוח שגם צריך לשמור על כשרות, אבל אני רוצה לדייק בנקודה אחת אל מול הדברים של עידו.

בצלאל סמוטריץ': בסוף כן מדובר בנושא של כשרות כי הרגולציה הרי נועדה לשרת מטרה.

בצלאל סמוטריץ': הרגולציה היא לא סתמית.

בצלאל סמוטריץ': כמה שרק אפשר אנחנו משתדלים לצמצם את הבירוקרטיה ואת הרגולציה שאנחנו מטילים על השוק ועל אזרחי ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מטילים רגולציה במקום בו היא נועדה לשרת איזושהי תכלית ראויה, אז היא יכולה לשרת תכלית בריאותית והיא יכולה לשרת תכלית של כשרות.

בצלאל סמוטריץ': אם יהיו פרצות ברגולציה, כתוצאה מכך יבואו לארץ מוצרים לא כשרים, זה דיון הלכתי כי אז מי שרוצה לצרוך כשרות, לא יצרוך כשרות.

רועי פולקמן: זה ניהול סיכונים בתוך העולם הזה.

רועי פולקמן: זה ברור.

בצלאל סמוטריץ': בסדר.

בצלאל סמוטריץ': זאת שאלת ניהול סיכונים שגם היא שאלה מורכבת.

רועי פולקמן: נכון.

בצלאל סמוטריץ': קודם אמר אלעזר שמבריאות מתים ומדברים אחרים לא מתים, אבל שיעורי תורה אני מציע שנקבל מאנשים אחרים.

בצלאל סמוטריץ': אני מציע שלא נקל ראש חלילה באנשים שרוצים לאכול כשר ויוטעו ויאכלו לא כשר.

בצלאל סמוטריץ': בעיני זה לא פחות חמור מסוגיות בריאותיות.

בצלאל סמוטריץ': אני מתרשם, עידו, מהדברים שלך, מחילה, שאתה לדעתי לא עד הסוף יורד לשורש העניין בעובדות כפי שמנכ"ל הרבנות תיאר כאן בצורה נהדרת.

בצלאל סמוטריץ': שמעתי אותו ושמעתי אותך.

בצלאל סמוטריץ': קצת למדתי את זה גם קודם.

בצלאל סמוטריץ': כך זה ניכר.

בצלאל סמוטריץ': הטיעונים שלך פשוט לא התכתבו עם העובדות, עם הבעיות.

בצלאל סמוטריץ': אתה תיארת את זה בצורה מאוד פלקטית, כן, יש מפעל, כל המפעל הוא כשר, יש לי על זה הוכחות.

בצלאל סמוטריץ': בדרך כלל לא כל המפעל הוא כשר.

בצלאל סמוטריץ': זה לא בארץ.

בצלאל סמוטריץ': לא כל המפעל הוא כשר, לא כל פס הייצור הוא כשר, לא כל המותג כשר.

בצלאל סמוטריץ': לפעמים זאת מכונה מאוד מאוד ספציפית.

אלי אלאלוף: אם היית מקשיב לו, הוא הסביר את זה.

<עידו סופר: לא דיברתי על השגחה צמודה אלא על השגחה שנתית שניתנה למפעל ולא ליבואן.

בצלאל סמוטריץ': הטענה שלי היא שאם יש מקרים כאלה, הם המקרים הקטנים, הזניחים והשוליים וברוב המקרים זה לא כך.

בצלאל סמוטריץ': אני מסיים במה שפתחתי.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שלאור הדברים של מנכ"ל הרבנות ולאור הסיכום של אדוני, אני חושב שזה צריך להיות סיכום הדיון.

בצלאל סמוטריץ': אני סומך עליך בעיניים עצומות שתנהל את המערכה הזאת בשום שכל מתוך הבנה אמיתית של הצרכים בשטח.

בצלאל סמוטריץ': כולם כאן רוצים בדיוק את אותו הדבר.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: יעקב אשר.

יעקב אשר: אדוני היושב ראש.

יעקב אשר: אני בדרך כלל לא מתייחס לדברים של אלעזר שטרן.

יעקב אשר: אנחנו יודעים שגם אם תתרסק עכשיו איזושהי חללית בחלל, בסוף זה יהיה בגלל הרבנות או בתי הדין.

יעקב אשר: זה משהו שלדעתי משרד הבריאות צריך לטפל בעניין הזה.

יעקב אשר: שטרן אמר עוד דבר אחד.

אלי אלאלוף: למה אתה מתייחס אליו?

אלי אלאלוף: אתה אומר לא להתייחס.

יעקב אשר: אמרתי דבר רע ואפשר ללמוד משהו טוב.

אלי אלאלוף: זה לא פייר.

אלי אלאלוף: תרדו מזה.

אלי אלאלוף: לנגח אחד את השני, זה לא.

יעקב אשר: אמרתי שאני לא נוהג לנגח אותו כי חבל על הניגוח וזה לא יעזור.

יעקב אשר: אני מדבר עכשיו על משהו אחר.

אלי אלאלוף: דבר לעניין.

יעקב אשר: יש מילה אחת שבמקרה הוא אמר אותה שאני חושב שהיא שורש העניין, ואם היא תהיה מונחת בראש הפקידות או באוצר, כאן שורש הטעות.

יעקב אשר: אמר אלעזר שטרן אולי ייכנס חומר קטן לתוך האוכל ובשביל זה להרעיב אנשים שישלמו יותר כסף?

יעקב אשר: זאת הטעות הבסיסית.

יעקב אשר: זאת הטעות הבסיסית של אנשים שלא מבינים מהי כשרות מבחינת אדם שרוצה לאכול כשר.

יעקב אשר: יכולים לטעות בעניין הזה אבל בזה אסור לטעות כי זה בדיוק כמו משרד הבריאות.

יעקב אשר: לא תוכל להגיד למשרד הבריאות שאם ייכנס קצת חומר רעיל קטן, לא יקרה כלום.

יעקב אשר: אי אפשר להגיד את זה.

יעקב אשר: לכן אני אומר דבר אחד.

יעקב אשר: היה כאן חטא קדמון אדוני.

יעקב אשר: בהתחלה הרבנות לא הייתה בלופ כי כמו שבדברים אחרים לא מכירים ברבנות כזרוע ממשלתית כזו או אחרת, גם כאן לא.

יעקב אשר: היו חוסכים את הכול מלכתחילה.

יעקב אשר: ידידי חבר הכנסת פולקמן, אין לי ספק שאתה לא מחפש – והוא אמר את זה מיד בהתחלה – מריבות לא על רקע דת ולא על רקע דבר אחר.

יעקב אשר: אנחנו רוצים להוזיל את המחירים, אנחנו צריכים לעשות את מה שצריך לעשות בעניין הזה.

יעקב אשר: ישבתי אתו ביחד שעות על גבי שעות בישיבות מכון התקנים ואי אפשר לעשות השוואה בדיוק כי שם הלכו על תהליך כזה ואחר.

יעקב אשר: אבל בסופו של יום המדינה הולכת להוציא שם כסף על תקנים, הולכת להוסיף כסף על הפרטות כאלה ואחרות שיעלו לה הרבה מאוד כסף פיצויים לעובדים.

יעקב אשר: כמה ישיבות זה נתקע רק על הדברים הללו.

יעקב אשר: תקדישו ישיבה אחת, שתיים ושלוש לרצון האוצר לתת את הכלים שהרבנות הראשית צריכה לקבל ואז אני מבטיח לך כאן – ואני אומר את זה על דעת כל חבריי - שאם היא תקבל את הכלים שהיא צריכה ויגררו רגליים מאיזושהי סיבה שלא תהיה, אנחנו נהיה הראשונים לבקר אותה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת שולי מועלם.

שולי מועלם-רפאלי: תודה אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: כמי שנכנסה באמצע החקיקה של חוק הקורנפלקס או חוק הגנה על בריאות הציבור, אני רוצה לומר שלושה דברים.

שולי מועלם-רפאלי: אני אוכלת כשרות של הרבנות הראשית.

שולי מועלם-רפאלי: בעיני זאת אמירה משמעותית שבמדינת ישראל, מדינת הלאום של העם היהודי, יש גם גוף שהוא מוביל אותנו בנושאים הלכתיים.

שולי מועלם-רפאלי: אני יכולה גם לקבל את מה שרועי אומר.

שולי מועלם-רפאלי: גם גופים שיש לנו בהם אמון מלא, אנחנו יכולים להצביע על מקומות בהם אנחנו רוצים להתקדם ביחד אתם.

שולי מועלם-רפאלי: להתקדם ביחד אתם בשני ממדים: האחד, בשאלה ברורה לחלוטין.

שולי מועלם-רפאלי: כל סיפור הכשרות הוא עניין קריטי להרבה יותר אזרחים במדינת ישראל ממי שתהיה לו כאן הגדרה של האם הוא דתי או האם הוא חילוני, כי בכל מחקר שנעשה בציבוריות הישראלית, הרבה יותר אנשים אומרים שהם מבקשים לאכול אוכל כשר.

שולי מועלם-רפאלי: מהצד השני ברור לחלוטין שגם הכנסת הזאת וגם רבים מאוד בין שליחי הציבור שמחוץ לכנסת, רוצים להוריד את יוקר המחייה.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שברור לחלוטין שהשאלה היא מה הכלים והסמכויות שאנחנו היום צריכים לתת לרבנות הראשית, שהיא מובילה את מערך הכשרות של מדינת ישראל, כדי להביא לאותה ירידה ביוקר המחייה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מאוד מאמינה בתחילה הדרגתית.

שולי מועלם-רפאלי: אמרתי את זה בדיון הקודם בלי קשר לזה.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת, חבריי ברבנות הראשית, שהדרך הזאת להתחיל להתנהל באופן הדרגתי, היא יכולה להיות הפתרון.

שולי מועלם-רפאלי: אני הראשונה שחושבת שמהתחלה הייתם צריכים להיות בלופ, אבל משעה שזה לא היה כך, אתם תגידו מה המקומות אתם אפשר להתחיל, מה המקום שהוא לצורך העניין מקום שלגביו אין לכם שאלה, שגם במציאות שכרגע אין לכם את הכלים והסמכויות – ומקובל על כל חברי הכנסת שאתם צריכים לקבל – אותם אפשר לסמן כמקומות שאפשר להתחיל אתם.

שולי מועלם-רפאלי: זה משום הידיעה הברורה שגם אתם הולכים בעיניים פקוחות לרווחה לשינויים משמעותיים במערך הכשרות של מדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: זה דבר אחד.

שולי מועלם-רפאלי: הדבר האחרון שאני רוצה לומר.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שצריכה להיות כאן גם אמירה מול היבואנים.

שולי מועלם-רפאלי: אני לא יודעת אם היא צריכה להיות אמירה חקיקתית, לפני שאתם מפילים עלי את התקרה, כי אובר רגולציה כבר יש להם מספיק.

שולי מועלם-רפאלי: אבל איפה אנחנו מול היבואנים?

שולי מועלם-רפאלי: איפה אנחנו ברצון האמיתי לאפשר להם את הרווח המלא במאה אחוזים שלהם?

שולי מועלם-רפאלי: לאפשר להם להמשיך להתנהל.

שולי מועלם-רפאלי: איך יוצרים את האיזון הנכון בין הרצון לא לפגוע ברווחים של מי שכבר נמצא בעולם הזה אבל יחד עם זאת כן לאפשר את הפתיחה.

שולי מועלם-רפאלי: האם למדינה, לזרועות החקיקה או לזרועות הביצוע יש מקום להתערב מול היבואנים?

שולי מועלם-רפאלי: ברור לחלוטין, ובעיני זאת הקריאה הקריטית שיוצאת מכאן, שהכשרות במדינת ישראל מסורה בידי הרבנות הראשית.

שולי מועלם-רפאלי: הרצון של הרבנות הראשית ושל כל משתתפי הדיון הזה אותו מוביל חבר הכנסת רועי פולקמן הוא הורדה ביוקר המחייה.

שולי מועלם-רפאלי: מה הכלים, מה הסמכויות שאנחנו נותנים בידי הרבנות הראשית כדי לאפשר הכי נכון, הכי מהר ולדעתי באופן הדרגתי זאת תהיה גם הדרך בה נוכל להתקדם ולהביא את המציאות הזאת להתחבר ביחד.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: אדוני היושב ראש, שלא נצא מכאן עם תחושה של התחבקות עם הרבנות.

מאיר כהן: לבי לבי על הרבנות אבל זה לא לעניין.

מאיר כהן: אם מישהו חשב שהרפורמה החפוזה הזאת תעבור מבלי שישבו מול הרבנות – ויש לי ביקור גדולה מאוד – אני חושב שבזבזנו שנה שלמה כי היה צריך להיות ברור לאלה שמניעים את הרפורמה הזאת, ואני חושב שאמרתי את זה לפני שנה כאן, שצריכים לשבת מול הרבנות ולהגיד מה תג המחיר.

מאיר כהן: חד וחלק.

מאיר כהן: את הבעיות שלנו מול הרבנות, אנחנו לא נפתור כאן בשאלת רפורמת הקורנפלקס.

מאיר כהן: יש מקומות אחרים ואני מקווה שבעזרת השם נפתור את זה.

מאיר כהן: אבל ככל שאנחנו נמשיך להתבוסס בתוך הביצה הזאת ולחשוב שאנחנו דרך רפורמת הקורנפלקס נשנה את דרכי העבודה של הרבנות או נשנה את אמות המידה שלה, אנחנו טועים.

מאיר כהן: גם לא הייתי רוצה ברפורמה חפוזה לגרום לכך שחס וחלילה מי שהם מקפידים ומקפידים באכילת הכשר, שנגרום למישהו מהם לאכול לא כשר.

מאיר כהן: אני אומר את זה מכל לבי.

מאיר כהן: לכן מה שאתה אמרת הוא המתווה וחבל שלא אמרת את זה לפני שנה, אלי.

מאיר כהן: לפנות לרבנות כדי שהעסק הזה ירוץ ולשאול מה הם צריכים ולרוץ לשר האוצר ולהגיד שכחלק מהרפורמה, זה מה שהרבנות צריכה.

מאיר כהן: יכאב לנו, זה לא ימצא חן בעיני, אבל זה מה שיתחיל להזיז את הגלגלים.

מאיר כהן: תודה על כך שעכשיו קיבלת את זה.

מאיר כהן: צריך לקצוב זמן.

מאיר כהן: שולי, זה שהמנכ"ל אמר מה שהוא אמר, אני מקווה שהוא ישב כאן בעוד חודשיים ויביא את המסמך ויגיד שהוא התחייב והוא עומד בהתחייבות.

שולי מועלם-רפאלי: הוא התחייב להביא את המסמך עד סוף השבוע.

שולי מועלם-רפאלי: בוא נראה.

שולי מועלם-רפאלי: הוא אמר את לוח הזמנים ולא אנחנו.

אלי אלאלוף: אני סומך על המילה של הרב דגן.

מאיר כהן: גם אני סומך עליו.

אלי אלאלוף: בואו ניתן לנציגי היבואנים החדשים.

אלי אלאלוף: אני לא קורא לו יבואן מקביל.

<תומר אמויאל: שלום.

<תומר אמויאל: אני יבואן מקביל, יבואן חדש.

<תומר אמויאל: אני מתעסק עם אלכוהול.

<תומר אמויאל: אנחנו מייבאים אלכוהול.

<תומר אמויאל: כמו שאמרו כאן כולם, וגם הרבנות, זה נשמע שבאמת כולם רוצים לעזור.

<תומר אמויאל: אמרה הגברת שבעצם כבר כרגע יש מפעלים שאין שום סיבה לא להכשיר אותם מרגע זה, ממחר בבוקר.

<תומר אמויאל: אם לצרוך העניין אנחנו לוקחים – תקנו אותי אם אני טועה – ג'וני ווקר, בלק לייבל או כל הג'וני ווקר שיוצא ממפעל אחד בסקוטלנד, המפעל כשר כבר עשרות שנים.

<תומר אמויאל: ממחר בבוקר זה יכול להיות כשר.

<קריאה: כל המפעל כשר?

<תומר אמויאל: כל המפעל כשר.

<תומר אמויאל: יש מפעל אחד בסקוטלנד.

<קריאה: יש השגחה על כל המפעל?

<תומר אמויאל: כן.

<קריאה: זה לא נכון.

שולי מועלם-רפאלי: יש הבדל בין אם שותים אותו או אם המפעל כשר.

<תומר אמויאל: אני יודע.

<תומר אמויאל: יש רבנים שישבתי אתם.

שולי מועלם-רפאלי: אני הולכת עם ההגדרה של משרד האוצר.

אלי אלאלוף: מי שרוצה לדבר, רק ברשות כדי שהדברים יופיעו בפרוטוקול.

אלי אלאלוף: יש לי הערה.

אלי אלאלוף: לא יבואן יקבע אם המפעל כשר או לא כשר.

אלי אלאלוף: שיהיה ברור.

אלי אלאלוף: לא אתה אמור.

אלי אלאלוף: הוא יכול לומר שלדעתו זה כשר, אבל ההחלטה היא של הרבנות.

רועי פולקמן: או שזה צריך כי זה מפעל ידוע.

רועי פולקמן: ברור שלא הוא קובע.

אלי אלאלוף: הרבנות בטכניקות שלה ובידע שלה, היא זו שתקבע מה כשר.

רועי פולקמן: זה ברור.

אלי אלאלוף: יש לך עוד משהו?

אלי אלאלוף: אל תיתן לנו רשימה של מפעלים.

אלי אלאלוף: במידה שיש מפעלים שיש להם כשרות לכל אורך השנה על כל המלאי שלהם וכולי, רק הרבנות יכולה לקבוע את זה.

אלי אלאלוף: זה חלק מהדברים עליהם רמז עידו, נציג האוצר, שאמר שמה שיש לו תעודת כשרות, שישחררו ליבואן הראשי או ליבואן החדש.

אלי אלאלוף: זה מה שהוא אומר ולדעתי זה ההיגיון.

אלי אלאלוף: הרב יצחק כהן ארזי.

אלי אלאלוף: תציג את עצמך לפרוטוקול.

<יצחק כהן ארזי: אני מנהל מחלקת היבוא ברבנות הראשית לישראל.

אלי אלאלוף: אתה יכול לומר לנו כמה אנשים יש במחלקה הזאת?

<יצחק כהן ארזי: כן.

<יצחק כהן ארזי: חוץ ממני עוד מזכירה וחצי.

רועי פולקמן: זה לא כולל את כל המשגיחים.

אלי אלאלוף: הם לא שלו.

אלי אלאלוף: אתם מבלבלים.

רחל עזריה: מה זה משנה?

רחל עזריה: יש את העלות של המשגיחים.

אלי אלאלוף: חבר'ה, אני מקווה שכבר ניהלתם מערכות בחיים.

<יצחק כהן ארזי: לנו אין משגיחים.

<יצחק כהן ארזי: אני רוצה להדגיש את הנושא של כל המשקאות החריפים.

אלי אלאלוף: השאלה לי לא הייתה תמימה כי אני יודע שיש דעות אחרות.

אלי אלאלוף: אני יודע מה גודל המחלקה שלך ולכן אני אומר שכדי למלא את תפקידך, אתה צריך יותר כוח אדם אבל נדבר על זה בהמשך.

<יצחק כהן ארזי: תודה.

<יצחק כהן ארזי: כל הנושא של המשקאות החריפים, כמו שהוזכר כאן, זה לא בגלל ששותים.

<יצחק כהן ארזי: לא בגלל שכולם שותים, אז זה כשר.

<יצחק כהן ארזי: הרבנות הראשית לא יכולה לתת כשרות על סמך זה שאנשים שותים.

<יצחק כהן ארזי: כשיש תעודת כשרות, ואני מדגיש, במיוחד במשקאות החריפים, גם אחרי שהתעודה – ואני אומר את זה אחרי בירור – הונפקה ליבואן מסוים, הייצור הוא ייצור מיוחד בלי שזה כתוב בתעודה, יש להם את המעקב שלהם לדעת מהיכן נלקח כל דבר.

<יצחק כהן ארזי: במפעל הזה גם יש דברים אסורים ובייצור הכשר הם לא משתמשים בהם.

<יצחק כהן ארזי: זה מעקב אחרי כל דבר שיש במפעל.

<קריאה: כמו חביות.

<יצחק כהן ארזי: כמו חביות, כמו כל מיני דברים.

<יצחק כהן ארזי: לכן גם כשרואים ששיבס או ג'וני ווקר, כולם שותים את זה, זה עדיין לא אומר שזה כשר.

<יצחק כהן ארזי: לא בטוח שזה כשר.

<יצחק כהן ארזי: גם הרבנות הראשית לא תוכל לתת תעודת כשרות על סמך זה שאנשים שותים.

רועי פולקמן: זה ברור.

רועי פולקמן: בואו לא נרדד את הדיון.

רועי פולקמן: זה ברור.

רועי פולקמן: אף אחד לא חושב כך.

רועי פולקמן: התיאור הוא שזה מאותו מפעל ואותו פס ייצור.

<יצחק כהן ארזי: אני מסביר.

<יצחק כהן ארזי: כשאתה אומר אותו מפעל, אתה צודק.

<יצחק כהן ארזי: לגבי פס הייצור, זה שמגיע לארץ דרך היבואן הרשמי או זה שקנה באיטליה - - -

רועי פולקמן: זה אותו פס ייצור.

<יצחק כהן ארזי: מי אמר לך שזה אותו פס ייצור?

רועי פולקמן: אם הוא אומר לך שזה מאותו פס ייצור או מאותו מפעל.

<יצחק כהן ארזי: מי זה אומר לי?

רועי פולקמן: הוא מביא תעודה.

<יצחק כהן ארזי: מי אמר לי שזה אותו פס ייצור?

רועי פולקמן: זו השאלה.

רועי פולקמן: איך מראים את זה.

<יצחק כהן ארזי: איך אני יכול לדעת שזה אותו פס ייצור?

רועי פולקמן: מה זאת אומרת?

רועי פולקמן: הוא מראה לך תעודה.

<יצחק כהן ארזי: אתה יודע שבמשקאות החריפים אין אפילו תאריך ייצור או משהו שאנחנו יכולים לזהות?

<יצחק כהן ארזי: איך אתה יכול לדעת שזה אותו פס ייצור?

רועי פולקמן: אני מניח שיש דרכים להראות.

<יצחק כהן ארזי: איך אנחנו יודעים, במפעלים אחרים, אותו מוצר שאתה מייצר הוא אותו פס ייצור?

<יצחק כהן ארזי: את זה אנחנו צריכים לבדוק.

רועי פולקמן: מה זה לבדוק?

רועי פולקמן: איך תבדוק?

<יצחק כהן ארזי: אני יכול לבדוק לפי קוד, לפי תאריך.

רועי פולקמן: יפה.

רועי פולקמן: אלה תעודות.

<יצחק כהן ארזי: לא, לא תעודות.

רחל עזריה: מה הבעיה?

<יצחק כהן ארזי: בתעודה לא כתוב.

רועי פולקמן: אז איך תבדוק?

<יצחק כהן ארזי: לפי הקוד למשל שיש על המוצר.

רועי פולקמן: בסדר.

רועי פולקמן: זאת מערכת מחשוב?

רחל עזריה: זה לא יכול להיות כל כך מסובך.

<יצחק כהן ארזי: אם אני נותן לו כשרות, אני צריך לבדוק אם זה מתאים או לא מתאים.

רועי פולקמן: בסדר גמור, אבל למה אתה לא בודק את זה היום?

<יצחק כהן ארזי: לא תמיד הגוף מוכן לענות.

רחל עזריה: היבואנים הקיימים היום, כך מונעים את פתיחת השוק.

<קריאה: זאת פשוט הסתה.

<קריאה: זה לא נכון.

<קריאה: זאת לא הרבנות.

אלי אלאלוף: כבוד הרב, יש לי שאלה.

אלי אלאלוף: אם יבואן שהוא רגיל לייבא מוצר מסוים ממפעל מסוים, אם היבואן המקורי מסוגל להביא מוצר שאתם אומרים שהוא כשר והיבואן החדש הולך ומביא את אותה תעודה, אתם צריכים עוד בדיקות?

<יצחק כהן ארזי: אם היבואן מגיש לי בקשה כמו שהיבואן הרשמי מגיש לי, זה סביר בשבילי.

<יצחק כהן ארזי: אין לי בעיה.

רחל עזריה: אבל זה לא יקרה.

רחל עזריה: זה לא אפשרי.

רחל עזריה: זה מייקר את הכול.

אלי אלאלוף: למה זה לא יקרה?

רחל עזריה: זה לשלם פעמיים על אותה כשרות.

<יצחק כהן ארזי: זה קורה וזה קורה הרבה.

רחל עזריה: מעולה.

רחל עזריה: לכן מחירי המזון בישראל הכי גבוהים ב-OECD.

יוליה מלינובסקי: תתקצבי אותם דרך משרד האוצר.

רחל עזריה: למה לתקצב?

יוליה מלינובסקי: קחי אחריות על מה שקורה.

אלי אלאלוף: למה אתן צועקות?

יוליה מלינובסקי: תעבירי להם כסף.

רחל עזריה: את רוצה שנעביר להם כסף על חשבון האוצר למשהו שלא צריך?

רחל עזריה: משרד האוצר כאן והוא יענה.

אלי אלאלוף: יש כאן דיון לא לעניין.

אלי אלאלוף: תשלים את דבריך בבקשה.

<יצחק כהן ארזי: בכל אופן, אלה הדברים.

<יצחק כהן ארזי: בכוח האדם שיש לנו היום כמובן שאנחנו לא נוכל להגדיל ולהוסיף עוד ביקורות ועוד ביקורות.

רועי פולקמן: אם תקבל עכשיו עוד שלושה עובדים, מה הם יעשו?

אורי מקלב: יעבדו בחוץ לארץ.

אורי מקלב: אתה מדבר על כוח אדם.

אורי מקלב: כמה?

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: לפני המספר.

רועי פולקמן: נגיד שתקבל מה שאתה צריך, מה הם יעשו?

רועי פולקמן: נגיד מחר יש לך עוד ארבעה אנשים בצוות.

רועי פולקמן: מה הם יעשו?

רועי פולקמן: איזה סוג ביקורות?

רועי פולקמן: אני פשוט רוצה להבין אך זה יקל עליך.

<משה דגן: את זה אני אעביר אליך במסמך בצורה מסודרת.

<משה דגן: לדעתי זה לא נכון לבוא ולדון בזה כרגע.

רועי פולקמן: לא, רק להבין.

<משה דגן: מדובר כאן בתהליכים מסודרים.

<משה דגן: כולם יראו את המסמך הזה על כל התהליכים המדוברים.

אלי אלאלוף: בסדר.

<יצחק כהן ארזי: רציתי להוסיף עוד דבר.

<יצחק כהן ארזי: גם יבואנים חדשים, כמו שהיושב ראש קורא להם, שמגישים בקשות, הם מקבלים את האישורים שלנו.

<יצחק כהן ארזי: יש היום הרבה יבואנים חדשים שמקבלים את האישורים.

רועי פולקמן: באיזה תחומים?

אלי אלאלוף: אתה יכול לתת מספר של יבואנים חדשים?

רועי פולקמן: ובאיזה תחומים.

רועי פולקמן: איזה מוצרים?

<יצחק כהן ארזי: במוצרים יבשים בדרך כלל.

<יצחק כהן ארזי: גם משקאות חריפים.

<יצחק כהן ארזי: יש.

<קריאה: כשהוא הצליח להוכיח לך שמדובר במוצר זהה ויש לו אישור כשרות.

אלי אלאלוף: הרב מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: אני זוכר עת הייתי די צעיר, רצו להבטיח לי שהרבנות היא גוף אימתני, גוף שעובד בשביל בצע כסף.

אורי מקלב: אמרו לי איך יכול להיות שיש דבש עליו כתוב שהוא דבש טהור ועל זה יש חותמת של הרבנות ועל זה עוד לקחו כסף מהיצרן.

אורי מקלב: זה דבש טהור.

אורי מקלב: ממתי דבש טהור צריך הכשר?

אורי מקלב: דבש טהור לא צריך שמיטה ולא שום דבר.

אורי מקלב: התשובה הפשוטה בעניין הזה היא שכדי להגיד שזה דבש טהור, על זה היה צריך את ההכשר.

אורי מקלב: אני לא מדבר על כך שהיום כולנו יודעים מה קורה עם הזיופים שקיימים בדבש.

אורי מקלב: דרך אגב, היום הרבנות היא אחד המקומות שמגלה זיופים כאלה ולא תמיד הרגולטור מגלה וזה מכיוון שלרבנות יש את הסימנים שלה ואת הערנות שאין לאחרים.

אורי מקלב: אני הרגשתי בהתחלה שבאמת הוויכוח שלנו כאן הוא לא בכותרת שבאה ממקום טוב, שהחסמים הם הדרישות של הרבנות הראשית.

אורי מקלב: הדרישות הן לא הוויכוח אם יש דרישות מיותרות.

אורי מקלב: כשיש דרישות שהן מחייבות ואני חושב שכאן גילינו שהם התגמשו הרבה יותר מכפי שמצופה מהם ואני תכף אומר על זה מילה ואומר שאני מקווה שהגמישות לא הייתה יותר מדי.

אורי מקלב: מהדיון הזה אני יוצא קצת מודאג.

אורי מקלב: בסופו של דבר מדובר בגוף ממלכתי שמפעילים עליו לחצים, שהוא צריך להיות עצמאי ביכולת שלו בפיקוח המקצועי שלו ובמקרה הזה ההלכתי שלו ואנחנו רוצים יסמכו עליו ויגידו: לא, מה אתה מדבר.

אורי מקלב: אם יש לך הכשר, אותו מפעל היינס, כל הקטשופ שהוא עושה וכל המיונז שהוא עושה, הוא כשר.

אלי אלאלוף: לא היה שום רמז בכיוון הזה.

אורי מקלב: לא אתה אבל בכותרות.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: אנחנו לא נאפשר.

אורי מקלב: האוצר מסיט את הוויכוח שיש לו עם הרבנות שהוא ויכוח לא הוגן בעניין הזה.

אורי מקלב: הם ידעו להתגמש מול גופים אחרים והם מנצלים את זה מול הרבנות בהסתה האומרת שהיא מעכבת את רפורמת הקורנפלקס.

אורי מקלב: אני חושב שמה שנעשה כאן ומה שמשתקף זה שלא כך הם הדברים.

אורי מקלב: הרבנות באמת מציגה דרישות מינימליות ואולי אפילו מאוד מינימליות.

אורי מקלב: תסמכו על גוף כשרות ה-OU.

אורי מקלב: מי אמר שהם צריכים להסתמך על זה?

אורי מקלב: ונניח שהם סומכים על ה-OU, אז כל גוף כשרות הם צריכים להסתמך עליו?

אורי מקלב: גם אם רוצים להסתמך, הם צריכים את היכולת לבדוק.

אורי מקלב: נניח שהם רוצים לקחת גוף כשרות שקיים ומופעל במדינה כלשהי, הם צריכים גם לבדוק אם גוף הכשרות עומד בקריטריונים של הרבנות וכי באמת יכולים מכאן ואילך להסתמך עליו.

אורי מקלב: אנחנו רוצים לקדש את הרפורמה אבל לא יכולים לחלל את הכשרות.

אורי מקלב: קידוש הרפורמה, זה בסדר וגם אנחנו גם ציבור שדורש את הרפורמה הזאת.

אלי אלאלוף: אני חייב לומר שבדיון הזה חרגנו כבר ברבע שעה ונחרוג עוד רבע שעה, אבל לא יותר.

אורי מקלב: כמו שאנחנו מבינים, לא היינו דורשים ממכון התקנים לשים את החותמת שלו על מוצר שלא עבר את הבדיקות שלו, אנחנו לא יכולים לדרוש מהרבנות לתת את החותמת שלה מבלי שיש לה את היכולת לבדוק.

אלי אלאלוף: אני מבקש שוב לחזור ולומר שלא יהיה שום לחץ על דרכי העבודה של הרבנות.

אלי אלאלוף: לא יהיה שום לחץ על מה כשר ומה לא כשר.

אלי אלאלוף: רק הם יחליטו.

אלי אלאלוף: באמת, תפסיקו לחשוב שמישהו כאן יעז להכתיב לרבנות הראשית.

אלי אלאלוף: זה לא הדיון, זה לא הנושא ולא רוצים בזה.

אלי אלאלוף: אף אחד מאתנו לא רוצה בזה ואנחנו נכבד את העצמאות המקצועית ההלכתית של הרבנות עם כל כובד הראש הנדרש.

אלי אלאלוף: רק את זה נעשה.

<עידו סופר: מילה אחת.

<עידו סופר: יש כאן איזושהי אי הבנה שאני רוצה להבהיר.

<עידו סופר: מדובר כאן על מוצר מקביל.

<עידו סופר: בוא נגיד שיש לך עכשיו את הבקבוק הזה - - -

אורי מקלב: אין לי על זה ויכוח.

אורי מקלב: תביא דוגמה אחת שהרבנות עיכבה מפעל שיש לו ליין חוקי.

אלי אלאלוף: תן לו להסביר.

<עידו סופר: מדברים כאן על אותו מוצר שמגיע.

<עידו סופר: כאשר יבואן רשמי מביא אותו, יש לו תעודת כשרות.

<עידו סופר: כל מה שנדרש לוודא זה האם המוצר שייבא היבואן המקביל הגיע מאותו מקור.

<עידו סופר: במידה וכן, כבר יש כשרות.

<עידו סופר: לא מדובר כאן על גוף כשרות אחר.

אלי אלאלוף: תרשה לי לעצור אותך.

אלי אלאלוף: לא אתה תקבע.

<עידו סופר: אני לא קובע.

<עידו סופר: אני רק מסביר.

אלי אלאלוף: הם יסבירו לעצמם ויביאו את זה לכאן.

אלי אלאלוף: לדעתי זאת לא הבעיה שלנו כרגע.

אורי מקלב: אדוני היושב ראש, שאלה מקצועית.

אורי מקלב: יבואן שהשקיע לא מיליון דולר אלא מיליון שקלים בכשרות של ויסקי שמיוצר ב-44 מקומות.

אורי מקלב: אתה שומר על אותו יבואן, על אותו עסק שמישהו יכול להתלבש על מה שהוא השקיע?

אלי אלאלוף: אתה יודע כמה הרוויחו היבואנים האלה?

אורי מקלב: בסופו של דבר מישהו השקיע.

אלי אלאלוף: אתה מרחם עליהם?

רחל עזריה: הנה, זה הסיפור.

רחל עזריה: כל הזמן זה חוזר לזה.

רחל עזריה: שומרים על היבואנים הוותיקים מול היבואנים החדשים.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

אלי אלאלוף: בבקשה.

יוליה מלינובסקי: תודה אדוני היושב ראש.

יוליה מלינובסקי: אני בן אדם שלא שומר כשרות אבל אני מאוד מכבדת אנשים אחרים ששומרים כשרות, ואם למישהו זה חשוב, זה חשוב.

יוליה מלינובסקי: אנחנו במדינת ישראל ואלה הם הכללים וצריך לדאוג שכל אחד שנכנס לסופר והכשרות חשובה לו, יקנה מוצר שהוא כשר.

יוליה מלינובסקי: זה נכון מאוד, אבל אנחנו כמדינה השתנינו.

יוליה מלינובסקי: העולם השתנה.

יוליה מלינובסקי: יש טכנולוגיות חדשות.

יוליה מלינובסקי: יושב כאן יושב ראש ועדת המדע והטכנולוגיה, יש דברים שכבר לא צריך לעשות כפי שעשו בעבר.

יוליה מלינובסקי: אפשר להתקדם, אפשר להשתמש בווידאו ולא צריך לשלוח בן אדם פיזית.

יוליה מלינובסקי: יש טכנולוגיות חדשות שאולי יכולות לעזור בהשגחה על הכשרות.

יוליה מלינובסקי: יש לי הרגשה, אדוני היושב ראש, ואולי עכשיו רחל ורועי יתפרצו כאן לדבריי, שפשוט משרד האוצר מתקוטט עם הרבנות, הרבנות עם משרד האוצר כבר שנה בוויכוח משמעותי - - -

<קריאה: אבל זאת המהות.

יוליה מלינובסקי: סליחה, כרגע אני מדברת.

יוליה מלינובסקי: אתה אמרת שאתם כבר שנה בהידברות פורייה.

יוליה מלינובסקי: מצוין.

יוליה מלינובסקי: כבר אפשר להביא ילד לעולם.

יוליה מלינובסקי: אתם כבר שנה מדברים.

יוליה מלינובסקי: מצוין.

יוליה מלינובסקי: כל הכבוד לכם.

יוליה מלינובסקי: בשנה היו יכולים לסיים את העניין הזה.

יוליה מלינובסקי: אם זה עניין של תקצוב ואם זה עניין של הנגשת טכנולוגיות, הייתם יכולים להגיע לפתרון.

יוליה מלינובסקי: עכשיו אני שומעת מכם משהו אחד ואתה דבק בעמדתך במשהו אחר.

יוליה מלינובסקי: במצב כזה אדוני היושב ראש, הוויכוח הזה יהיה עוד שנה ואנחנו לא נתקדם.

יוליה מלינובסקי: אני מציעה לכם, גם לרבנות וגם לאוצר.

יוליה מלינובסקי: אתה לא תקבע להם את הכשרות כפי שהם לא קובעים לך עודף תקציבים, אבל אם יש צרכים אמיתיים בהשגחה ועם ישראל זכאי לכשרות הזאת, למרות שאני בעצמי לא שומרת, אבל זאת זכות בסיסית, תיכנסו לדרך המלך.

יוליה מלינובסקי: כפי שאמרתי, תשתמשו בטכנולוגיות ובאמצעים העדכניים דרכם אפשר לייעל את התהליך הזה.

יוליה מלינובסקי: זה לא כמו שהיה במאה ה-19 וה-20.

יוליה מלינובסקי: אנחנו במאה ה-21.

יוליה מלינובסקי: תודה אדוני היושב ראש.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה.

אלי אלאלוף: נשארו עשר דקות לסיום הדיון.

אלי אלאלוף: אחרי חברת הכנסת רחל עזריה, הייתי רוצה לתת את רשות הדיבור לרשות ההגבלים העסקיים.

רחל עזריה: אני חושבת שהדברים שתכננתי לומר הולכים ומתבהרים במהלך הדיון.

רחל עזריה: יש כאן בעצם ניסיון של היבואנים הוותיקים למנוע את היבוא המקביל.

רחל עזריה: הם עושים את זה על ידי הכשרות.

רחל עזריה: כל השיטה הזאת שבעצם הרבנות הראשית צריכה לאשר את אישורי הכשרות מחוץ לארץ, הדרך הכי פשוטה והכי פחות רגולטורית, ואנחנו כל הזמן מדברים על הנטל הרגולטורי, היא פשוט לומר OU בארצות הברית מאושר, לא צריך לעבור כל תהליך ואין שום סיבה שמישהו ישלם מיליון שקלים על מוצר שהוא כשר בחוץ לארץ ושכל יהדות ארצות הברית אוכלת אותו.

רחל עזריה: למה שהוא יצטרך לשלם מיליון שקלים?

מיכאל מלכיאלי: זה המצב היום.

רחל עזריה: למה צריך לשלם מיליון שקלים?

מיכאל מלכיאלי: לא צריך.

מיכאל מלכיאלי: אמרו לך שלא צריך.

רחל עזריה: מהלך זהה נעשה עם העניין של היבוא של הגבינות.

רחל עזריה: ברגע שרצו לייבא גבינות רכות, פתאום כל הסופרמרקטים חייבים להיות חלב ישראל.

רחל עזריה: בחוץ לארץ ה-OU הוא לא חלב ישראל ואנשים אוכלים מוצרי גבינה וגבינות בכל ארצות הברית, אבל בישראל אי אפשר להכניס אותם לסופרמרקט, ולמה?

רחל עזריה: כי זה לא חלב ישראל.

רחל עזריה: זאת אותה שיטה שעושים כאן.

רחל עזריה: אני אומרת לכם היבואנים.

רחל עזריה: עושים לכם תרגיל מעל הראש, משתמשים בכשרות כדי לא לאפשר לכם לייבא את היבוא המקביל ואנחנו לא ניתן לדבר הזה לקרות.

רחל עזריה: אנחנו לא ניתן להשתמש ברבנות באירוע הזה כי זה בדיוק מה שעושים.

רחל עזריה: מה שכשר בחוץ לארץ, צריך להיות כשר בארץ.

רחל עזריה: כמו שאמרת, ותקפו אותך ואמרו כל המפעל, חלק מהמפעל.

רחל עזריה: כמו שאמרת בהיגיון הבריא שלך, אם זה כשר בחוץ לארץ, זה צריך להיות כשר בארץ.

רחל עזריה: לא יכול להיות שהיבואנים הוותיקים, מה שהם עושים, הם אומרים שהם אלה שעד היום שילמו לרבנות – וגם לא ברור לנו למה הם שילמו לרבנות – ולכן - - -

מיכאל מלכיאלי: הם לא שילמו שקל.

<קריאה: רחל, זה לא הוגן לעשות את זה.

מיכאל מלכיאלי: הם לא שילמו לרבנות.

רחל עזריה: לא שילמו לרבנות, כן שילמו לרבנות, אני אסיים בסיפור קטן.

רחל עזריה: בישראל בשר שכשר בחוץ לארץ, לא נחשב כשר.

רחל עזריה: אם אתה מייבא בשר בהכשר ה-OU, מה שכולנו אוכלים, גם אם זה יהיה בד"צ של אנגליה של הרב ארנטרוי, בארץ לא נחשב כשר.

רחל עזריה: רק בשר שנסעו אנשים מהרבנות לאירופה או לארצות הברית, שחטו בעצמם עם בודקי הסכינים, עם הרבנים, עם האנשים שבודקים, עם המשגיחים ועם כולם, רק זה ייחשב כשר.

רחל עזריה: אני אומרת לעצמי, אותם אנשים, 12 אנשים, שנוסעים לאירופה כדי לעשות את השחיטה, הם אוכלים שם כשרות של הרב ארנטרוי.

רחל עזריה: אז למה הם לא יכולים לייבא את זה לארץ?

רחל עזריה: זאת השיטה.

רחל עזריה: הרבנות, אני לא יודעת למה, הפכה להיות שותפה של יבואנים והיא בעצם סוגרת את האופציה להוזיל את מחירי המזון.

מיכאל מלכיאלי: זה לא נכון.

רחל עזריה: מה שאמרתי על הבשר לא נכון?

מיכאל מלכיאלי: לא.

רחל עזריה: ברור שלא.

רחל עזריה: כבוד היושב ראש, אחד הדברים שחקוק במפלגה שלנו, במפלגת כולנו, ואחת הסיבות שאנחנו הגענו לכאן, היו שלוש סיבות.

רחל עזריה: כל נושא הבנקים, של הדיור ושל מחירי המזון.

רחל עזריה: אנחנו חייבים להוזיל את מחירי המזון ועם כל הכבוד, אנחנו לא ניתן שבסופו של דבר המונופול של הכשרות דרך היבואנים הוא זה שישאיר את מחירי המזון גבוהים.

רחל עזריה: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אייל פרזון, רשות ההגבלים העסקיים.

<אייל פרזון: רשות ההגבלים העסקיים.

<אייל פרזון: אדוני היושב ראש התווה פתרון מערכתי.

<אייל פרזון: עד שאותו פתרון יגיע, יש לי בקשה צנועה לרבנות.

<אייל פרזון: עלו כאן בדיון המקרים שבאמת אפשר להבין שהמפעל כשר.

<אייל פרזון: אני אתן דוגמה.

<אייל פרזון: כפי שאנחנו יודעים בחוץ לארץ אותם מוצרים, הרבנות לא מפקחת בעצמה אלא היא נסמכת על אותם גופי כשרות בחוץ לארץ.

<אייל פרזון: במקרים בהם אותם גופי הכשרות בחוץ לארץ – ואלה המקרים אליהם אני מתייחס – אומרים ליבואן החדש, כפי שאדוני הגדיר אותו, שהמפעל כשר, מוצריו כשרים אבל הוא לא יוכל לקבל תעודה רשמית עד שיבוא בדברים עם היצרן.

<אייל פרזון: במקרים האלה, וזה לא מקרה תיאורטי ולא מקרה היפותטי, חבריי מהרבנות יודעים על מה אני מדבר, במקרים האלה אני מבקש מהם, מצפה מהם שכאשר אין מחלוקת על כשרותו של המוצר, כי אותו גוף בחוץ לארץ אומר שהוא כשר, אלא כל מה שיש זאת איזושהי מגבלה בגלל היצרן בחוץ לארץ שלא רוצה שמחיר המוצר שלו ירד בארץ, במקרים האלה, שלא יעמדו דווקני על התקנות שלהם ושצריך להביא את התעודה ישירות מהגוף המוכיח בחוץ לארץ את הכשרות כי הוא לא ייתן את זה ליבואן החדש.

מיכאל מלכיאלי: איך הם ידעו?

<אייל פרזון: הם יודעים.

<אייל פרזון: יש למשל מקרה ספציפי.

<אייל פרזון: קיבלנו מכתב מהמשגיח בחוץ לארץ שהרבנות עובדת אתו והוא אומר ליבואן החדש שהמוצר כשר אבל שהוא לא יוכל לקבל אותו עד אשר יבוא בדברים עם היצרן בחוץ לארץ.

<אייל פרזון: במקרים האלה, כבר היום, עוד לפני הפתרון של אדוני, אני מבקש שלמקרים האלה יהיה פתרון כבר היום.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: הערה מאוד חשובה.

אלי אלאלוף: מיכאל, אתה רוצה להעיר?

מיכאל מלכיאלי: האמת היא שרוב הדברים נאמרו.

מיכאל מלכיאלי: אני מודה לך מאוד אדוני היושב ראש.

מיכאל מלכיאלי: אתה מהרגע הראשון התווית את הקו.

מיכאל מלכיאלי: צר לי שבאמצע הדרך אנשים לוקחים את זה למקום שאנחנו חייבים להתגונן וזה לא נכון כי בסך הכול גם הרבנות אתנו באותו קו.

מיכאל מלכיאלי: משפט אחד.

מיכאל מלכיאלי: אתה קיימת הרבה דיונים כאן על פקודת הרוקחים.

מיכאל מלכיאלי: אני זוכר שדיברו כאן על כמה החמרות מחמירים עליהם, ובצדק, והם באו, ישבו כאן וזעקו ואמרו שהם מביאים אישור שמגיע מאותו מקום, אמרו שיביאו צילומים שזה מאותו מקום, ואנחנו אמרנו להם, רבותיי – אני לא זוכר מי תיקן אתה תקנות, משרד האוצר או משרד הבריאות – שלא נסמוך על שמועות של מישהו אלא אנחנו רוצים חתום מהיצרן.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שאם שם הוועדה גיבתה אותם, את משרד הבריאות, אין סיבה שגם כאן לא נגבה את הרבנות.

מיכאל מלכיאלי: יש כל מיני דברים בצד כמו מה שנאמר שיש מקום לדון עליהם.

מיכאל מלכיאלי: אני לא אומר שלא.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שהמקום שלנו הוא כן לתת גיבוי מוחלט לרבנות הראשית, שאם הם לא רגועים בכשרות, אנחנו ודאי לא יכולים להכניס את זה הביתה.

אלי אלאלוף: בהחלט.

אלי אלאלוף: אני מסכים.

אלי אלאלוף: בלי לכוון ולפגוע במישהו, זה ברור שאנחנו גם בחקיקה צריכים להתמודד עם הנושא של יבואנים ראשיים.

אלי אלאלוף: צריך לחשוב על זה.

אלי אלאלוף: אין שום סיבה שיבואנים בלעדיים שמיליארדים, מאות מיליארדים בשבע השנים האחרונות, שולטים בשוק המזון במדינה.

אלי אלאלוף: לזה נצטרך למצוא פתרונות עם הלשכות המשפטיות השונות ועם היועצים המשפטיים השונים, כדי שהתופעה הזאת לא תימשך.

אלי אלאלוף: לא יכול להיות שאם אני מחר אהיה יבואן בלעדי של הכוס הזאת, כולם יעברו דרכי.

אלי אלאלוף: אין דבר כזה.

אלי אלאלוף: זה מה שאת מעלה אבל בואו לא נעשה מהרבנות הראשית הקיר הנמוך שכולנו עולים עליו.

רחל עזריה: חס וחלילה.

אלי אלאלוף: לא התכוונו לזה.

אלי אלאלוף: אני רוצה שיהיה לכם ברור.

אלי אלאלוף: אם אני צריך, אני הקטן שבקושי יודע קרוא וכתוב, בא להגיד לרבנות איך לקבוע את הכשרות שלה.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: לא יהיה כאן.

אלי אלאלוף: זה לא דיון כאן.

אלי אלאלוף: הטכניקות, נתווכח עליהן, על העלויות נתווכח, אבל שיהיה ברור שהבלעדיות בנושא כשרות היא של הרבנות.

אלי אלאלוף: תחשבו גם על הטכניקות שאתם מפתחים ואם יש פתרונות יותר קלים כדי שאנשים יוכלו לייבא סחורות.

אלי אלאלוף: אני אומר שהאחריות בנושא כשרות, היא רק שלכם.

אלי אלאלוף: שיהיה ברור.

אלי אלאלוף: אף אחד לא יבוא לקחת על עצמו – מישהו מהחברים שלי, גם אם כולנו במקרה מאותה מפלגה – ולא ביקשנו ולא נבקש כל אחריות במיוחד שאני יודע מה העמדות של היושב ראש שלנו, שבנושא כשרות הוא רק יחמיר על מה שאנחנו נגיד.

רועי פולקמן: בקשה מהרבנות.

רועי פולקמן: הרב דגן, תנסו לאמץ גישת נעשה ונשמע או כמו שאומרים במשא ומתן צעדים בוני אמון.

רועי פולקמן: יש כמה מהלכים כי יש הרבה דברים שנדונים כמו תקנים, בעיות וכולי.

רועי פולקמן: כאן יש בעיה שאנחנו מסכימים עליה.

רועי פולקמן: יש גם פתרונות, כמו שתיאר כאן אייל מההגבלים העסקיים, שאפשר לפתור.

רועי פולקמן: תציגו מה אפשר לעשות.

רועי פולקמן: לא בכל חייבים עכשיו שנתיים לפתח מערכת מחשוב ועשרות תקנים.

רועי פולקמן: תראו מה אפשר לתקן ומה הלאה.

רועי פולקמן: אם צריך סמכויות ל-OU, זה לא קשור לתקנים.

<יצחק כהן ארזי: אני רוצה להגיב על הדברים שנאמרו.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: אל תגיב.

אלי אלאלוף: אין לנו זמן.

אלי אלאלוף: אנחנו חייבים לסיים את הדיון.

<יצחק כהן ארזי: אבל הדברים לא נכונים.

אלי אלאלוף: הנושא של נכים בצה"ל חשוב?

אלי אלאלוף: יש לנו עכשיו דיון בנושא.

<יצחק כהן ארזי: הנושא של חלב ישראל, זה לא פתאום.

רחל עזריה: זה לא נכון.

<יצחק כהן ארזי: זה לא פתאום.

אלי אלאלוף: אני לא מקבל מעשית.

רחל עזריה: לא היה יבוא כי הכול היה בארץ.

<קריאה: לחבר כנסת יש חסינות והוא יכול לומר דברים לא נכונים.

רחל עזריה: זה פשוט לא נכון.

רחל עזריה: לא היה יבוא.

אלי אלאלוף: הרב דגן, בבקשה.

<משה דגן: אני רוצה להתייחס לבקשה של אייל.

<משה דגן: זה סוג של התפרצות לדלת פתוחה.

<משה דגן: מבחינתנו, ככל שמדובר במוצר שהיבואן, ולא משנה אם הוא יבואן מקביל, חדש ראשי, אם הוא מגיע עם אישור, עם תעודת כשרות ולצורך העניין יש לי סימון כשרות של גוף הכשרות שנותן כשרות בחוץ לארץ על גבי המוצר – אין לי שום בעיה.

<משה דגן: גם במצבים שהוא מביא לי אישור אבל על המוצר אין את גוף הכשרות, אני יוצר קשר לצורך העניין עם גוף הכשרות ואם גוף הכשרות מאשר לי שאותו מפעל, אפשר להיות רגועים גם בלי האישור וכי אפשר לקבל את המוצר, אנחנו נאשר את המוצר הזה.

מיכאל מלכיאלי: הנה, צעד בונה אמון, כמו שרועי ביקש.

<משה דגן: אני רוצה לומר שהיום יש לנו מצבים שאנחנו מאשרים יבוא ואנחנו לא מגדירים את זה כיבוא מקביל כי מבחינתנו הם עומדים בתקינה ובתהליכים שאנחנו מבקשים.

אלי אלאלוף: אני מצטער שלא חשבתי לקבוע יותר זמן.

אלי אלאלוף: יש הרבה אנשים שביקשו לדבר אבל אנחנו לא נוכל להמשיך.

אלי אלאלוף: יש לי עכשיו דיון על הנכים של צה"ל וזה לא פחות קדוש לטפל בהם.

אלי אלאלוף: אני רוצה לסכם.

אלי אלאלוף: מסמך מהרבנות, כבוד הרב דגן יעביר לנו - אני לא אתפוס אותך במילה – תוך שבועיים.

אלי אלאלוף: אני לוקח על עצמי לקיים דיון בצוות מצומצם עם חברי כנסת שרוצים אבל עם האוצר כמובן ואתכם על המסמך שאתה תכין לנו.

אלי אלאלוף: במסמך הזה יהיו גם פתרונות טכניים, גם תקציביים אם יידרשו וגם חקיקתיים.

אלי אלאלוף: אם יש צורך בחקיקה שאתם מזהים היום, נעשה את זה.

אלי אלאלוף: אני מצטער שבאמת בחוק המזון לא נכנסנו לנושא הזה.

אלי אלאלוף: כשאני שאלתי למה אוטומטית מזון אצלי מחובר לכשרות, אמרו לי שאין צורך כי יש הבנה מלאה.

אלי אלאלוף: אני מצטער שהאמנתי בתמימות שלי אבל אנחנו לא נעשה את זה בצור החפוזה אלא בצורה מאוד אחראית וביחד נתקדם למטרות שהן של כולנו.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.