ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 587, 2017-10-24 10:15

איתן כבל: אנחנו פותחים את ישיבת ועדת הכלכלה, ישיבה שנייה להיום, גברתי מנהלת הוועדה, היועץ המשפטי, רשם, דובר, חברי הכנסת, אורחים נכבדים.

איתן כבל: הנושא הוא תקנות רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב (מידע שעל בעל רישיון סחר במוצרי תעבורה לפרסם באינטרנט), התשע"ז–2017.

איתן כבל: אני רק רוצה שנבהיר למי שנמצא כאן:

איתן כבל: אנחנו נעלה עניינים שתפקידם לשפר, אם נחשוב לנכון לשפר.

איתן כבל: אנחנו מתכוונים להעביר את הדברים.

איתן כבל: זה חשוב, זה נושא באמת בעל משמעות מאוד מאוד צרכנית, וכל רעיון לשפר את העניין שהגאונים במשרד התחבורה לא חשבו עליו מספיק, אז נשמח.

איתן כבל: אבל מי שחושב שנמצא את עצמנו מייצרים תהליך שמעכב או מונע את האפשרות הזו, שלא יבטל את זמנו ואת זמננו בוודאי.

איתן כבל: אז אנחנו, ברשותכם – מי מציג את זה, אבנר?

<אבנר פלור: עורך דין דוד טמיר יציג את זה.

<אבנר פלור: ברשותך, אם אפשר - - -

איתן כבל: אז קודם כול אני רוצה להזכיר שם ומשפחה, ודבר למיקרופון, בבקשה.

איתן כבל: אבנר, הפרוטוקול שכח את השם שלך, בגלל הפגרה.

<אבנר פלור: אבנר פלור, סמנכ"ל בכיר תנועה.

<אבנר פלור: אני רק רוצה להציג את הרקע, וניכנס לתוכן של התקנות.

<אבנר פלור: כמו שאנחנו יודעים, ענף הרכב מתחלק ללמעלה משישה מקטעים, כשאחד המקטעים החשובים, שמשפיע על יוקר המחיה, על תחזוקת הרכב, הטיפול, זה הנושא של עלות החלפים, מחירי החלפים.

<אבנר פלור: ואדוני היושב-ראש, אתה גם בחודשים האחרונים ואפילו עוד לפני עסוק בנושא של רשימת מוסכי הסדר ורשימת השמאים, ששם אחד הדברים הבעייתיים בנושא יוקר המחיה זה הנושא של מחירי החלפים.

<אבנר פלור: במסגרת החקיקה וחוק רישוי ישנו פרק מאוד מרכזי וחשוב בנושא הזה של מוצרי תעבורה.

<אבנר פלור: גם הכנסת הנוכחית שאישרה את החוק הוסיפה גם המון סעיפים נוספים, שמשפיעים על הנושא הזה, כשהעיקר שלהם זה קודם כול נושא של ביטול וצמצום רגולציה ובירוקרטיה מיותרת, ובהתאם לזה גם הצענו המון המון תקנים ישראלים, כל מיני המצאות ישראליות – ביטלנו אותן; בירוקרטיה – גם צמצמנו וביטלנו.

<אבנר פלור: ואחד הנושאים החשובים, לדוגמה רישיון סחר, במקום שנה אחת זה שש שנים מבחינת הבירוקרטיה שאנחנו מדברים עליה.

<אבנר פלור: והנושא החשוב זה הנושא לראות איך אנחנו משקפים ללקוח את המחיר האמיתי של המוצר.

<אבנר פלור: אתן לכם כמה דוגמאות, ממש של כל מיני חלקים שעשיתי השוואה.

<אבנר פלור: למשל, פנס ראשי, לא חשוב של איזה רכב, משנת ייצור 2016, מחיר חלק מקורי – 2,271, וחלק תחליפי – 1,569, כשבעצם המחיר המקורי בחו"ל, לפחות על פי המידע שקיים ברשותי, זה 220 דולר לערך לאותו חלק.

<אבנר פלור: עכשיו, כמו שאתה יודע גם, אדוני היושב-ראש, יש כל מיני הנחות לציי רכב, לחברות ליסינג וכאלה, שיכולים להגיע לאחוזים של 60%, 70% או עד 80% גם כן בחלק מסוים.

<אבנר פלור: חלק שמיובא לישראל עובר את התהליך, הצרכן הסופי מקבל אחוז של הנחה מסוימת, והחברות שיש להן את הנחת הכמות יכולות להגיע ל-50%, 60%, 70% ועד 80%.

<אבנר פלור: אז אנחנו, כמו שאמרתי, צמצמנו עד כמה שניתן את הבירוקרטיה ואת הרגולציה, ואני מקווה שכבר במושב הנוכחי גם נביא את התיקונים של חקיקת המשנה לנושא מוצרי התעבורה, אבל מה שכאן בעצם אנחנו רוצים זה נושא של שקיפות, שבו אותם יבואנים – יבואני חלפים, יבואני הרכב שמייבאים את החלפים – יציגו בצורה אינטרנטית את מחיר החלפים, ככה שבסוף הפועל היוצא - - -

יעקב פרי: מחיר החלפים לצרכן?

<אבנר פלור: לצרכן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שזה לא חייב להיות המחירון שהם שמים אלא איך שהם מוכרים בפועל.

<זאב פרידמן: אסור שזה יהיה מחיר המחירון, זה מחיר בפועל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני שואל.

<אבנר פלור: הכוונה שלנו שבסוף – אם שאלתם את השאלה, אלך לסוף – הצרכן מגיע, על פי החוק המוסך מחויב להציג לו: אם אני עושה תחזוקה עם חלקים מקוריים זו העלות, ועם חלקים תחליפיים זו העלות, ואתה תבחר מה אתה - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: מחירים של 2,000 ומשהו או 1,000 ומשהו, או שעם ההנחה של 50% ו-40% ולא יודע כמה?

<אבנר פלור: לא, מה שאני מציג זה בלי הנחות, זה המחיר שאמור.

<אבנר פלור: אחרי זה יש את ההנחות.

<אבנר פלור: כמו שאתם יודעים, אנחנו מדברים על חלקים, גם חלקי מרכב, גם חלקים מכניים - - -

איתן כבל: סליחה שאני מתערב, אבנר, הנחת העבודה היא פשוטה, לא צריך לעשות מזה יום לימודים ארוך.

איתן כבל: יש מחיר של מוצר, הוא יכול להיות כמו שאנחנו מדברים עליו בסופר או במקום אחר.

איתן כבל: אתה הולך לחנות זו זה עולה איקס, בחנות השנייה הוא עולה וואי ובחנות אחרת הוא עולה זד.

איתן כבל: עכשיו, יכול להיות שבלי שום קשר לפערי המחירים, במקום מסוים יש גם פער מחיר, אבל הוא עושה מבצע.

איתן כבל: זאת אומרת, אנחנו לא עוסקים - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא מבצע, זו הנחה קבועה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זו הנחה קבועה בדרך כלל לאותו מוצר - - -

איתן כבל: אתה עולה עוד מדרגה, כשאתה מדבר אתי על הנחה, למשל יאמרו לך, סתם דוגמה אני אומר, שאם יש לך כרטיס או אתה זה, תקבל הנחה נוספת בעניין הזה.

איתן כבל: אני מדבר על מחיר המוצר, שהוא הבסיס.

<דידי רוזנפלד: מחיר קטלוגי.

איתן כבל: מחיר קטלוגי, בדיוק.

איתן כבל: מעבר לזאת, אם אתה מצליח להשיג יותר, פחות, זה כבר עניין אחר.

איתן כבל: אבל האיש מן היישוב צריך לדעת מהי נקודת המוצא איתה הוא יוצא.

איתן כבל: כי מה העניין, אפרופו מה שאתה אומר, חאג', במבצעים שעושים הם מסובבים אותנו, אתה כבר לא יודע מהי ההנחה, מהו המבצע, מהי ההטבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא מבצעים.

איתן כבל: בסוף לפעמים אתה מוצא את עצמך במצב – לכן יש את החשיבות לעניין הזה.

יעקב פרי: רק רציתי להגיד – סליחה, אם כבר הייתה הפרעה – מי שצריך לפרסם את זה זה היבואנים, המוסכים?

יעקב פרי: מי?

<אבנר פלור: מבחינתנו, הכוונה שלנו, ונדבר על זה גם במהלך הסעיפים הרלוונטיים, הכוונה היא אותם יבואני חלפים.

<אבנר פלור: אותם יבואני רכב שהם גם יבואני חלפים, הם אמורים לפרסם את זה, אבל נדבר על זה.

<איתי עצמון: כל מי שמשווק את המוצרים בעצם.

<דידי רוזנפלד: מי שמשווק לא.

<דידי רוזנפלד: מי שמייבא.

<איתי עצמון: בעל רישיון סחר.

<אבנר פלור: אסביר.

יעקב פרי: אני רוצה לדעת על מי אני צועק, ממי אני דורש.

יעקב פרי: ואז יבוא אדון לוי שהוא מוכר חלפים, אבל הוא לא יבואן שלהם, הוא יבואן של חלק מהחלפים.

יעקב פרי: אז אם הוא יבואן, הוא צריך - - -

<דידי רוזנפלד: לא, הוא לא יבואן בכלל, הוא רק מוסך.

יעקב פרי: אם הוא לא יבואן, אני רוצה לדעת למי אנחנו צריכים לאשר את הבקשה או את ההתניה - - -

<אבנר פלור: אענה, וניכנס לזה גם בהמשך הדיון.

<אבנר פלור: במסגרת התיקון שהוגש, התיקון כולל את כל אלה שהם בעלי רישיון סחר.

<אבנר פלור: יחד עם זאת - - -

<רונן לוי: אבל גם אנחנו בעלי רישיון סחר.

<דידי רוזנפלד: אבל גם המוסך הוא בעל רישיון סחר.

איתן כבל: חבר'ה, לפני שכל המתלהבים שרוצים לעכב – אז איך אומרים, בבקשה.

איתן כבל: נעשה את זה במסודר.

<רונן לוי: לא רוצים לעכב, רוצים לתקן.

<אבנר פלור: אשיב על זה בהמשך.

איתן כבל: ודאי, ודאי.

איתן כבל: איך אומרים, בואו נעשה זאת במתינות.

יעקב פרי: לא, לא, הכול במתינות, רק צריך להבין.

איתן כבל: לא, זה לא קשור.

איתן כבל: יש מי שמבקש להבין, יש מי שמבקש לערבל.

<אבנר פלור: אז בכדי שלא ניכנס עכשיו, נשיב על זה בהמשך, כשנגיע לסעיפים הרלוונטיים.

<אבנר פלור: אז רק עוד שניים-שלושה משפטים, אדוני היושב-ראש.

<אבנר פלור: ניסינו להגיע לוועדה מוכנים מבחינתנו ולשתף עד כמה שיותר את הציבור.

<אבנר פלור: בעקבות כך קיבלנו גם תגובות של חלק מהנוכחים שיושבים כאן.

<אבנר פלור: עדכנו את התיקון שהוגש לפני מספר חודשים לוועדה, ולפני שבוע פלוס קיבלתם את התיקונים.

<אבנר פלור: לדוגמה, אחד התיקונים המרכזיים היה, שבהצעה המקורית שלנו חייבנו את המחירונים שלהם בכל מוצרי התעבורה, בכמות גדולה של אלפי מוצרים.

<אבנר פלור: כאן צמצמנו את זה לכמות מצומצמת שמתייחסת - - -

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בשביל דברי פתיחה זה היה ארוך.

<אבנר פלור: אבל חשוב.

איתן כבל: בסדר גמור.

איתן כבל: עוד לא פתחנו את הדיון, אנחנו עדיין בהצעה, אז אני מבקש מאדוני, אלא אם כן אדוני מכיר את כל החומר כבר כל כך טוב - - -

<רונן לוי: מכיר - - -

<לאה ורון: לא, הערות כלליות.

איתן כבל: אמרת שעורך דין דוד טמיר יציג את הדברים.

איתן כבל: בבקשה.

<דוד טמיר: טוב, האמת שאבנר בעצם הציג את הרציונל, את ההיגיון שעומד מאחורי התקנות שלנו, שהן תקנות לפי סעיף 125(א)(2) לחוק.

<דוד טמיר: ובאמת רק אוסיף הערה, שלמעשה הלכנו בהמלצת משרד המשפטים, והתיישבנו על מודל שכבר נחקק במסגרת החוק להגברת התחרות בשוק המזון.

<דוד טמיר: ואנחנו מנסים לייצר באמצעות התקנות האלה אפשרות להשוואת מחירים של מוצרי תעבורה בצורה אינטרנטית, דבר שעד היום לא היה אפשרי.

<דוד טמיר: ולמיטב הבנתנו, היעדר היכולת, בגלל המורכבות ובגלל ריבוי מוצרי התעבורה ובגלל היעדר החובה לפרסם את זה, בעצם מסייע לכשל השוק בתחום מוצרי התעבורה ולמחירים הגבוהים שלהם.

איתן כבל: גם אם תרצה אני לא יכול להתעלם ממך, אבל זה מפריע לי.

<רונן לוי: לא, אני רוצה לפני ההקראה.

איתן כבל: לפני ההקראה, אנחנו בשלב של – בבקשה.

יעקב פרי: אנחנו בדיונים הפרלימינריים.

<דוד טמיר: רק עוד אפנה ואגיד מה המטרה שלנו.

<דוד טמיר: המטרה שלנו שבסופו של דבר על בסיס התיקון הזה ייווצרו מאגרים של השוואת מחירים של מוצרי תעבורה, מאגרים אינטרנטיים זמינים לכל אזרח.

<דוד טמיר: ולכן גם תראו שהתעקשנו ודרשנו שלמעשה הקבצים שהמידע יפורסם בהם יהיו קבצים - - -

איתן כבל: ואנחנו מקווים רק שזה יצליח הרבה יותר מהאפליקציה האחרת.

<דוד טמיר: זו העבודה - - -

יעקב פרי: איתן, אני מבין שהרעיון שלכם הוא שאם יש לאותו חלף - -

<קריאה: מוצר תעבורה.

יעקב פרי: - - ארבעה יבואנים, כל היבואנים יפרסמו את המחיר הגולמי שלו, המחיר הבסיסי שלו, ואני כצרכן אוכל לקבוע או להחליט לעצמי למי אני רוצה ללכת להחליף את החלף הזה.

<דוד טמיר: נכון.

<דוד טמיר: אנחנו לא חושבים שצרכן פרטי יהיה עד כדי כך מתוחכם בשביל להצליח לעשות את ההשוואה הזאת.

<דוד טמיר: והרי הבסיס כאן של ההשוואה צריך השוואה בין תפוחים לתפוחים.

<דוד טמיר: ופה הדבר המהותי.

<דוד טמיר: ולכן תראו בפרטים שדרשנו למשל התעקשות שלנו, שהיא התעקשות מאוד מאוד מהותית, על פרסום של המק"טים של מי שייצר את החלק, של מי שייבא אותו - - -

<קריאה: - - -

<דוד טמיר: לא, דרשנו שתהיה אפשרות לבצע הצלבה של - - -

<אבנר פלור: אולי אתן לך מענה לשאלה.

<אבנר פלור: בסוף בסוף הלקוח מגיע למוסך, המוסך אמור לתת לו את – המוסך אמור להיכנס לאותו מאגר ולראות איפה החלק הזה - - -

יעקב פרי: אבנר, הרשימה בגדול היא עבור המוסכים, לא עבור הצרכן הפרטי שלא מבין בעניין.

<אבנר פלור: בין היתר, כן.

<אבנר פלור: כן, אבל יש כל מיני, אם זה פסי קישוט, וכל מיני דברים שאתה יכול - - -

<קריאה: - - -

<אבנר פלור: אתה שואל מי הלקוח המרכזי.

איתן כבל: אני מנסה להבין את הדבר הבא: איך זה אמור לעבוד?

יעקב פרי: בדיוק.

איתן כבל: תראה, הגעתי למוסך, אני רוצה להחליף מצבר.

איתן כבל: עכשיו, אם אני מבקש מבעל המוסך שלי אופציות, הוא יגיד לי: איתן, אני עובד עם חברה מסוימת, יש לי ממנה הנחות.

איתן כבל: אתה רוצה, לך תביא לי, אם תמצא במקום אחר.

איתן כבל: השאלה באיזה מקום אני כלקוח – הבעיה שלי, שאם אני מניח את זה לפתחו של בעל המוסך, עלולה להיות לי בעיה.

איתן כבל: זאת אומרת, כמעט בכל תחום, מצמיגים ועד – הרי מה העניין?

איתן כבל: אנחנו רוצים לייצר את השקיפות המלאה בתהליך, אבל אני צריך את המקום האובייקטיבי הזה, שהוא חף מרעשים בתוך כל התהליך הזה.

יעקב פרי: מה מקדם את השקיפות?

איתן כבל: בדיוק.

איתן כבל: אם אני הולך למשל לסופר, אז אני נכנס, יש את האפליקציה, היא אומרת לי ככה: ב"שופרסל" שמן זית מסוג זה, בדיוק אותו דבר, עולה איקס, "רמי לוי" עולה וואי, "אושר עד" עולה כך וכך.

איתן כבל: ואז אני מחליט, האם בשביל השלושה שקלים האלה אני מוציא עשרה שקלים בדלק שלי?

איתן כבל: זה דיון אחד.

איתן כבל: אני מנסה לראות אם, ואז יהיה לי הרבה יותר קל, אני מנסה למצוא את השיטה ללא מגע יד אדם.

איתן כבל: אם אני יכול לייצר את זה, איזשהו מצב דמיוני שכזה, שיש גורם שאומר: חברות וחברים, אלה המחירים, אל תבלבלו לי את המוח, עכשיו הוספת לו מחירים, אתה עובד עם ההוא, אתה לא עובד עם ההוא – זה לא מעניין אותי.

איתן כבל: יש לי את הצמיג איקס, 2, 3, 4, של חברת זה וזה, במקור שלו, בחברה, המחיר שלו יוצא איקס דולרים או איקס שקלים – איקס שקלים, אני לא רוצה אפילו שזה יהיה - - -

יעקב פרי: ואז מתחיל "הגשש: פלוס, פלוס, פלוס, מינוס ההנחה - - -

<דידי רוזנפלד: האלמנט.

<דידי רוזנפלד: אל תשכח את האלמנט.

איתן כבל: כן, ואז אתה מקבל את האלמנט.

איתן כבל: ואז אתה יכול ככה: יש לך צמיג של Michelin, יש לך את הצמיג של - - -

<קריאה: Goodyear.

איתן כבל: Goodyear, לא משנה, שלא יגידו שאנחנו עושים פרסומות.

<רונן לוי: עשינו עבודה טובה, אתם בקיאים.

איתן כבל: אני אומר את זה.

איתן כבל: ואתה שם את הצמיגים.

איתן כבל: וכל אחד אומר: מבחינתי זה לא משנה איזה צמיג אני שם במובן הזה, כי בסוף המחיר הוא שקובע, בהנחה שיש לך את הדגם המאוד מסוים שאתה צריך לרכב שלך.

איתן כבל: זה מה שאני מחפש.

<אבנר פלור: כן, אבל קודם כול חשוב להדגיש שזה שיש מקום שבו ייראו השוואת מחירים, כבר כולם יראו את של כולם.

<אבנר פלור: יבואן א' יראה את יבואן ב', מוסך א' יראה מה קורה אצל היבואן.

<רונן לוי: אבל לא תדע להבדיל בין הטיב לטיב, רק המחיר.

<אבנר פלור: דקה.

<אבנר פלור: זאת אומרת, זה כבר יעשה משהו, עוד לפני שהוא מגיע, כולם יראו את כולם, ואז - - -

איתן כבל: אבנר, עשה לי טובה, לא רוצה לשמוע שום דבר על החוק הזה.

איתן כבל: אני רוצה עכשיו, ובוא נתחיל מזה, ונתחיל לגזור אחורה, יהיה לכולנו יותר קל.

איתן כבל: אני איתן כבל, הגעתי למוסך של פרי.

יעקב פרי: הלוואי.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: הגעתי למוסך של פרי.

איתן כבל: אני מכניס את האוטו, בודקים לי את האוטו, אומרים: תשמע, אתה צריך להחליף את הגלגל של המשאית שלך, זה הדגם של הגלגל שלך.

איתן כבל: איך אני עכשיו מחליט איזה דגם?

איתן כבל: יגיד לי פרי: תשמע, אנחנו עובדים עם חברת איקס, העלות של הצמיג היא איקס שקלים.

יעקב פרי: פלוס פלוס פלוס.

איתן כבל: עזוב, אני מדבר אתך בקטלוגי איקס שקלים.

איתן כבל: אעשה לך עוד הנחה, אעשה לך עוד פה, אתן לך קפה, לי זה עולה יותר אבל אני הולך לקראתך.

איתן כבל: הכול בסדר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא ישלם מהכיס שלו.

איתן כבל: בסוף מהכיס שלו.

איתן כבל: איך זה אצל המוסכניקים?

איתן כבל: תחזיר את היד לכיס, בשום פנים ואופן, אני לא מוכן.

איתן כבל: תשמע, אנחנו כל הזמן אתכם, הגיע גם הזמן קצת לעלות עליכם.

<רונן לוי: לא, אולי זה בראש העין.

איתן כבל: ואני מנסה לומר: איך עכשיו מהרגע הזה, אתם מסייעים לי לייצר את ההשוואה על הקטלוג?

איתן כבל: לא על הפלוס פלוס ולא על שום דבר.

איתן כבל: זה מה שאני רוצה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה מתכוון לי כאזרח רגיל - - -

איתן כבל: כן, אני מדבר צרכנים.

איתן כבל: קודם כול אנחנו מתעסקים עם צרכנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא סתם שאלתי את השאלה, כי בסופו של דבר זה מגיע למוסכים והם אלה שמקבלים את ההנחות - - -

איתן כבל: לכן אני מדבר, מה שדידי גם אמר, מחיר קטלוג.

<איתי עצמון: התכלית זה לעצור לצרכן.

<רונן לוי: אנחנו יכולים לעזור לכם להבין, אם אתם רוצים.

איתן כבל: כן, תודה.

איתן כבל: אנחנו מודים בשלב הזה.

איתן כבל: תמיד מוסכניקים ידועים ברצון שלהם לעזור.

<רונן לוי: ברור.

<רונן לוי: איך אתם נוסעים בסוף?

איתן כבל: איך תרוויחו?

<רונן לוי: כולם מרוויחים.

איתן כבל: בסדר גמור.

איתן כבל: אין לי טענות.

איתן כבל: תיכף נגיע, ואז כל אחד כמובן - - -

<רונן לוי: אתם לא רוצים שנרוויח?

איתן כבל: קודם כול שנבין, אני אומר לחברי הכנסת, איך זה אמור לעבוד, עוד לפני שנצלול פנימה לתוך התהליכים.

<דידי רוזנפלד: כמו שזה עובד בוועדה.

<דידי רוזנפלד: עובד באוכל?

<דידי רוזנפלד: זה יעבוד פה.

איתן כבל: קדימה, יקירי.

<משה ויצמן: ויצמן משה, מנהל אגף הרכב.

<משה ויצמן: כדי שיקרה החלום או החזון שאתה מציין, אנחנו צריכים לפתוח פתח לשוק, כדי שיהיה לו את בסיס המידע, כדי שיאפשר את מה שאתה אומר.

<משה ויצמן: אנחנו לא מכוונים ישירות בתקנה, אבל פתחנו את הסכר בדיוק כדי שזה יקרה.

<משה ויצמן: כי אחת שאני דורש את האינפורמציה הזאת, שתפורסם בפורמט מסוים, שכל אחד - - -

איתן כבל: מי יפרסם אותה?

<משה ויצמן: היבואנים.

<משה ויצמן: היבואנים מחויבים לפרסם את זה בקובץ מסוים, כפי שדוד אמר, שהוא אינטרנטי, שקל מאוד לעבד את החומר הזה, וקל להעביר את האינפורמציה לציבור בצורה יחסית מאוד ברורה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה באתר שלהם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש אתר מיוחד בשביל זה או שזה אתר של כל יבואן?

<משה ויצמן: אתר של כל יבואן שבו - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואז האזרח הפשוט צריך ללכת ולקחת - - -

<משה ויצמן: לא.

<משה ויצמן: הוא יוכל גם - - -

איתן כבל: ויצמן, עצור.

איתן כבל: אתם זוכרים שהייתי אומר סיפור דרך?

איתן כבל: עזוב, אנחנו פה כדי לתת לך את כל הכלים כדי לפתוח.

איתן כבל: עכשיו, אני מבקש, מה כל כך מסובך, תנו לי את סיפור הדרך של אני איתן כבל, איך אני בא למוסכניק ואיך אני רוכש ממנו את הצמיג.

<איתי עצמון: או לא במוסך, יכול להיות שלפני.

איתן כבל: או לא במוסך, לא משנה.

איתן כבל: לא, הנחת העבודה שאני יודע מה החלף שאני זקוק לו.

איתן כבל: עם כל הכבוד, אני לא יודע.

איתן כבל: נניח, אבל ברוב המקרים אתה לא - - -

<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, ישנם שני סיפורים שבהם זה יכול לסייע.

<זאב פרידמן: זה לא רק סצנריו אחד כמו שאתה מתאר אותו.

<זאב פרידמן: יש מצב אחד שבו בן אדם יושב בבית, הוא יודע שנשברה לו המראה, הוא יודע שהוא צריך מראה, הוא יושב בבית, יכול לעשות איזו השוואה מסוימת ולקנות את החלק.

<זאב פרידמן: ואני מזכיר, שרק לאחרונה העברנו כאן את התקנות של איסור על סירוב מתן שירות רק במצב של סירוב סביר.

<זאב פרידמן: זאת אומרת, בן אדם יכול לקחת את מה שהוא קנה, להיכנס למוסך ולהתקין אותו.

<זאב פרידמן: אבל ישנה סיטואציה אחרת לחלוטין, סיטואציה שבמקרה התנסיתי בה ממש לאחרונה.

<זאב פרידמן: אני נכנס לתוך המוסך, ואומר לי המוסך: תשמע, אני צריך להחליף לך עכשיו גם את הצלחות וגם את הרדיאטור, הרי כל דבר יש לו את המחירים, סך הכול המון כסף.

איתן כבל: בקיצור, תקנה אוטו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה כבר פה, למה ללכת - - -

<זאב פרידמן: עכשיו, אני אומר לו: הבנתי אותך, תגיד לי כמה עולה הרדיאטור הזה.

<זאב פרידמן: ואז היום ברוך השם יש לכל אחד אפליקציה, אני נכנס פנימה, ואני בודק כמה עולה הרדיאטור, ואני אומר לו: אדוני, אתה אומר לי שרדיאטור עולה לך 3,000 שקלים, כאן כתוב שזה עולה רק 1,000 שקלים.

<זאב פרידמן: אגב, כשאמרתי מראות, לא אמרתי את זה במקרה, כיוון שהן לא מופיעות בתקנות, וחבל.

<זאב פרידמן: אבל כשאני אומר אפשר לבדוק ולהשוות באפליקציה, ואז אני יכול להגיד לבית העסק: אדוני, אל תגזים.

איתן כבל: שנייה.

<זאב פרידמן: שנייה, אני חייב להשלים את הדברים האלה.

<זאב פרידמן: אני רוצה רק להתחבר לדברים שהתחיל איתם אבנר, כדי שהדבר הזה לא יהפוך להיות כלי תקלה צרכנית, ואני רוצה להסביר למה הכוונה.

איתן כבל: בבקשה.

<זאב פרידמן: כרגע אנחנו מדברים על סיטואציה שאני מראה לספק שלי, אני אומר לו: אדוני, תסתכל, האפליקציה מראה שאתה גוזל אותי, שאתה לוקח לי מחיר מופרז.

<זאב פרידמן: אבל אם נפרסם את מחיר המחירון בלבד, מחיר המחירון, הזכיר אבנר, שיש 70% הנחה לאנשים.

<זאב פרידמן: מי שיראה את האפליקציה יהיה הספק.

<זאב פרידמן: הוא יגיד לי: אדוני, תראה, אני נותן לך חצי מחיר, רבע מחיר אני נותן לך, 10% אני גובה ממך.

<זאב פרידמן: ישתמשו בכלי הזה כדי לגבות ממני מחיר עצום.

<זאב פרידמן: ואני רוצה להגיד לך שזה דבר שהוא נפוץ מאוד בכמה תחומים.

<זאב פרידמן: מנהלת הוועדה נתנה לנו לפני כמה שנים דוגמה מצוינת לזה למשל בתחום הסניטריה, כלים סניטריים, שאתה נכנס לכל החנויות האלה, מחירים בשמיים של אלפי שקלים, אבל אין חנות שנותנת פחות מ-90% הנחה.

<זאב פרידמן: עכשיו, עכשיו להשוות את המחירים האלה אי אפשר.

<זאב פרידמן: אותו דבר אנחנו יודעים שזה קיים בצמיגים.

<זאב פרידמן: אתה נכנס לצמיגייה, אין כזה דבר שמחיר של צמיג פחות מ-400 שקל, ואם אתה מתווכח תגיע ל-170 שקל, ואולי גם פחות מ-170 שקל, או שתקבל מבצע, אם תחליף את כל הארבעה תקבל אותם במחיר של 160 שקלים.

<זאב פרידמן: אסור לתת לכלי הזה להפוך להיות תקלה לצרכנים.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה.

יעקב פרי: אגיד איזה מילה כי אני עוד מעט צריך ללכת.

איתן כבל: אני מאפשר לך.

איתן כבל: רק, חברים, כבר נסעתם לשבת בבית, אתם כבר יושבים בבית עושים השוואות.

איתן כבל: אני, חברים, עוד לא הבנתי איך אני מגיע בכלל - - -

יעקב פרי: זה בדיוק מה שאני רוצה לומר.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: בבקשה, אדוני יאמר.

יעקב פרי: אני פשוט צריך ללכת וזה דיון חשוב.

יעקב פרי: אני רוצה להגיד לכם בכנות רבה: היות שאני לא טכנולוג, ועד היום לפתוח מכסה מנוע אני לא יודע, אני מנסה לשחזר לעצמי את מה שאתה קראת, אדוני היושב-ראש, סיפור דרך.

יעקב פרי: התקלקל לי משהו ברכב.

יעקב פרי: בהנחה שאני אמור לטפל בזה, הדבר הראשון שאעשה זה אחשוב לעצמי: מי המוסכניק שתמיד אני עובד אתו ושבמידה מסוימת אני סומך עליו, כי פה מדובר בבטיחות.

יעקב פרי: ולא אשים את הרכב שלי או את הרכב של בני המשפחה היקרים שלי בידיו של מוסכניק שאני לא הכרתי אותו, אני לא מכיר אותו, הוא לא חלק מהאחריות של הרכב – לא חשוב, כולם יודעים את כל הסיפורים.

יעקב פרי: אז אני פותח ואומר, שאני בעד התקנה, כי אני בעד כל דבר שהוא שקיפות.

יעקב פרי: אבל אם אתם שואלים בהתרשמותי, אם הכלי הזה באמת יעזור לי כצרכן לדעת אם אדון לוי, תסלח לי שאני משתמש בך, רימה אותי, לקח ממני יותר כסף, נתן לי יותר או פחות הנחה, התשובה לפי דעתי שלילית.

יעקב פרי: יכול להיות שעם השנים, כאשר יתפתח – כי זה לא דומה למחירים בסופרמרקט וזה לא דומה למחירים – רוב רובו של הציבור לא מבין, לא יודע.

<אבנר פלור: זה גם לא דומה למוצרי חשמל?

<רונן לוי: חבר הכנסת פרי, זו גם לא הבעיה.

<רונן לוי: הבעיה של המחירים בשוק הגבוהים הן בעיות של כשלי שוק שנמנעים מלטפל בהם, נמנעים מלטפל בתחרות.

<רונן לוי: וזה שאנחנו עכשיו נפרסם מחירים ונמשיך את אותם כשלי שוק עם פרסום, אין לזה שום - - -

איתן כבל: תיכף.

איתן כבל: לא, אבל אני לא מוכן שתאמר - -

<רונן לוי: דיברתם על מחירים גבוהים.

איתן כבל: לא בגלל זה.

איתן כבל: אני רוצה שתאמר את דבריך בנחת.

<רונן לוי: הפתרון למחיר גבוה הוא לטפל בכשלי שוק, הוא לעשות תחרות.

יעקב פרי: אני מסיים.

יעקב פרי: אני אומר: באיזשהו מקום אני בעד שקיפות, אני בעד פרסום.

יעקב פרי: אנחנו צריכים לשאול את עצמנו, כוועדה שהולכת לאשר את זה: עד כמה זה יקדם את הנושא הצרכני.

יעקב פרי: ובעניין זה יש לי ספקות.

יעקב פרי: לא נגד, להיפך, אבל יש לי ספקות.

יעקב פרי: צריך כנראה עוד איזשהם חסמים או בלמים עד שזה מגיע - - -

<רונן לוי: הסרת חסמים.

יעקב פרי: בדיוק.

יעקב פרי: תודה.

איתן כבל: תודה, פרי.

<זאב פרידמן: משפט אחד לחבר הכנסת פרי.

<זאב פרידמן: חבר הכנסת פרי, אני חושב שהכלי הזה, אם הוא יציג את המחירים האמיתיים הוא יהיה כלי מצוין.

<דידי רוזנפלד: מה זה אמיתי?

<זאב פרידמן: המחיר שבו מוכרים את זה לכולם.

<קריאה: זו לא הוועדה הנכונה אבל לדון בדבר הזה.

<קריאה: יש מחר דיון - - -

איתן כבל: סליחה, רבותי.

איתן כבל: אפשר?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני רוצה לומר לכם את הדבר הבא, בכל הכבוד: אנחנו יכולים לצאת, תדברו ביניכם כמה שאתם רוצים, אני עוד לא מבין את התהליך.

איתן כבל: איך אמרתי?

איתן כבל: פרידמן כבר בסלון, הוא כבר גולש, הוא כבר משווה, אני לא יודע איך התהליך הזה בכלל נוצר.

איתן כבל: אני רוצה קודם כול להבין את נקודת המוצא התחילית.

איתן כבל: אני אומר לך, עורך דין פרידמן והחברים האחרים: השלב הזה הוא הוויכוח הבא, שבו האם המשמעות היא שזה בעצם מעלה מחירים או לא מעלה מחירים, מייצר תחרות.

איתן כבל: זה דיון נפרד.

איתן כבל: אני בשלב הבסיסי, שאני רוצה לדעת איך בכלל אני מייצר את אותה טבלה, שאחר כך אשב אצלך בבית, כי אתה כבר מומחה, ואתייעץ אתך איפה כדאי לקנות את המראה הכי זולה, אם נכניס אותה פנימה לתוך התהליך.

איתן כבל: אני מדבר אתכם שלב מקדמי.

איתן כבל: קודם כול, כמו שאמרתי לכם בפתיח, אנחנו נעביר את זה.

איתן כבל: אם צריך לסדר, לשנות, לתקן, אבנר, נעשה את זה, כי הכוונה איך אומרים היא כוונה נכונה.

איתן כבל: רק שלא יהיה לנו כמאמר הכוזרי: כוונותיך רצויות אך מעשיך אינם רצויים.

איתן כבל: דהיינו, אני לא רוצה לייצר מצב שאנחנו באים לברך ומוצאים את עצמנו הפוכים מבלעם.

איתן כבל: אנחנו לא רוצים להיות בלעם, אנחנו רוצים באמת לעשות מעשה שמסייע, כפי שהשר כבר נתן בעמוד שלם ב"ידיעות אחרונות" ב"ממון" על האפליקציה מהבוקר, עכשיו אנחנו צריכים לסדר לשר את האפליקציה לעיתון.

איתן כבל: אז יחד נסדר את האפליקציה איך היא תהיה.

איתן כבל: במובן הזה שאני מנסה לומר לכם, חברות וחברים: אנחנו בעד, אנחנו רוצים, אנחנו נדחף את זה בכל הכוח, שאף אחד כאן לא יתבלבל.

איתן כבל: אבל אתם מכירים את הוועדה הזו, אנחנו לא רוצים להוציא כשל מתחת ידינו.

איתן כבל: מה שאני מבקש, ואף אחד לא מפריע, אם אתם רוצים תגידו: וואלה, אנחנו לא מוכנים מספיק לשאלות האלה, נבוא שבוע הבא – נעשה את זה שבוע הבא.

איתן כבל: אבל אני רוצה בלי שאף אחד מתערב, אף אחד לא שואל, אני רוצה לדעת איך אתם בעיניכם, אלה שכתבו את הדברים האלה, חושבים שבסוף בסוף בסוף יש טבלה מסוימת, שבן אדם יודע לעשות הבחנה.

איתן כבל: אז אם אתה אומר לי, ויצמן, שבשלב הראשון, אני לא נכנס עכשיו אם זה בסדר, לא בסדר, נכון, לא נכון – אני לא יודע, אני לא שם בכלל.

איתן כבל: אני מדבר מנקודת המוצא הבסיסית, שאתה אומר: אאפשר, כל יבואן יהיה חייב להעלות.

איתן כבל: אתה תגיד לי כל תהליך.

איתן כבל: אני מבקש, ממש כמו לילד שמלמדים אותו לקרוא את האל"ף בי"ת לראשונה.

איתן כבל: אם לא, לא נבין.

איתן כבל: ואני אומר לך: אם לא נבין, פה הם יאכלו אותך.

איתן כבל: אתה רואה, הם לא אכלו ארוחת בוקר.

איתן כבל: אני כבר אומר לך.

איתן כבל: ולכן אני אומר את זה: התפקיד שלנו הוא באמת מנקודת המבט של להגן על הצרכן, אבל בוא נעשה את זה בחוכמה.

איתן כבל: בבקשה, חאג'.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתחיל מההגנה על הצרכן, אתחיל ממש מהמשפטים הראשונים ששמענו פה: המחיר של 2,000 פלוס המקורי, של ה-1,000 פלוס של התחליפי, והמחיר של המקורי 200 דולר או משהו כזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואכנס יותר לטבלאות שאתה מדבר עליהן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא חשוב המבנה של הטבלה, מה שחשוב זה המספרים שנמצאים שם.

איתן כבל: ברור.

<זאב פרידמן: והמספרים האלה, כשאנחנו מגיעים למצב שהיבואן הוא זה שקובע את המחירים שם, וזו הבעיה.

<זאב פרידמן: אני רוצה שבטבלאות האלה תבדקו.

<זאב פרידמן: היום יש את המחירון של הרכב, יש ספר של מחירון רכב.

<זאב פרידמן: על מה הוא מסתמך?

<זאב פרידמן: הוא לוקח מה סוג רכב זה, הממוצע בכמה נמכר רכב כזה, ואז יש לי את המחירון, שזה המכירה בפועל כמה מכרו, כי זה גם מה שיש בשוק.

<זאב פרידמן: למה שלא ניקח בטבלאות, בחודש הבא, בכמה הם מכרו?

<זאב פרידמן: אם הם מכרו את כל החודש ב-70% הנחה, למה אני צריך להישאר עם המחיר הקטלוגי והמשחק הזה, כשהוא מקבל 70% הנחה, והוא אומר לי: תשמע, זה המחיר הקטלוגי ואתן לך 30% הנחה?

<זאב פרידמן: ואתה כאילו יוצא הביתה ואתה שמח, אבל הם עבדו עליך, הם גנבו אותך.

<זאב פרידמן: אז העניין של איך עושים את הטבלה לא זה הצד שמעניין.

<זאב פרידמן: המעניין הוא מה שיש בתוכו אם אני רוצה להגן על הצרכן.

<זאב פרידמן: אם לא אז לא שינינו כלום, כי בסופו של דבר אני הולך למוכר חלפים, הוא נותן לי את זה במחיר, למוסכניק הוא נותן בהנחה אחרת.

<זאב פרידמן: ואז כאילו כדאי לי ללכת למוסכניק, שהוא יקנה לי את החלפים.

<זאב פרידמן: ואם התקנות מחייבות שאני יכול לבוא על החלף שלי והוא חייב להתקין אותו, אז לא עשיתי כלום כי ימכרו לי ביותר.

<זאב פרידמן: אז אני רוצה לדעת את הממוצעים, כדי לדעת פחות או יותר בכמה לקחו ממני יותר.

<זאב פרידמן: לדעת איפה אנחנו חיים.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה, חאג'.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עוד סעיף, אקפוץ קצת יותר קדימה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בין אם אני מתקין חלף מקורי או תחליפי, איך זה משפיע על המחיר של הרכב או על הפחת של הרכב, כשיש לי ירידת ערך אחרי תאונה או משהו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה אם אני מתקין חליפי או מקורי, זה ישפיע בהערכות על ירידת הערך של הרכב, וכמה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו צריכים גם תשובה כזו, כי אחרת יש הרבה אנשים, שאחרי שהרכב עובר תאונה מסוימת – זהו, אני לא רוצה להמשיך, אתקן ואמכור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כמה זה יכול להשפיע?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה, ויצמן.

איתן כבל: אאפשר לכם, חברים.

איתן כבל: ויצמן, אני מבקש, תעשה לי את הסיפור דרך, איך אתם מפרסמים, מאיזה כוח היבואנים מעלים את זה, כמו שהראתה לי פה לאה ב"זאפ" או במקומות שכולנו מכירים.

איתן כבל: פשוט תספר לי את זה, זה הכול.

<משה ויצמן: בסדר.

<משה ויצמן: רק אתייחס לדבר אחד: אין פה רמאים ואין פה גנבים.

איתן כבל: לא, ברור, אף אחד לא אמר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא אומר שיש רמאים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העניין הוא שאני מוציא מהכיס יותר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני כאזרח מוציא יותר - - -

<משה ויצמן: יש פה משחק שכולנו מסכימים שהוא - - -

איתן כבל: עשה לי טובה, ויצמן.

איתן כבל: עשה לי טובה.

איתן כבל: אני רוצה שתספר לי איך זה הולך להיות.

איתן כבל: זה הכול.

<משה ויצמן: אוקיי.

<משה ויצמן: עכשיו יבואן חייב לפרסם את המחיר שהוא מוכר לצרכן.

<משה ויצמן: זה מופיע באתר שלו עם כל רשימת החלפים - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: הקטלוגי מה שאמרו, לפני הנחות.

<משה ויצמן: עם כל הדרישה.

<משה ויצמן: עזבו הנחה, זה המחיר ברוטו, מחיר לצרכן.

איתן כבל: זאת אומרת, כל אחד מהגופים.

איתן כבל: למשל, כל אחד מיבואני הצמיגים חייב באתר שלו או במקום שנקע להעלות את המחירים, מחיר הקטלוג, בלי הנחה, בלי כלום.

<משה ויצמן: מחיר לצרכן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: - - - ממוצע שמכרו באותו חודש.

איתן כבל: זה לא מה שהוא אומר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני יודע שזה לא מה שהוא אומר.

איתן כבל: חאג', חברים, מחיר קטלוגי פלוס מע"מ.

איתן כבל: לא הנחות, לא מבצעים, לא כלום – כמה שהוא מוכר את זה.

<משה ויצמן: כמה שהוא מוכר את זה, המחיר לצרכן.

<משה ויצמן: ככה השוק עובד.

<משה ויצמן: ואגב, יש בזה הרבה מאוד היגיון.

<משה ויצמן: לשנות את זה ממחיר לצרכן ברוטו למחיר נטו, יש לזה משמעויות אחרות.

<משה ויצמן: זה נושא, אגב, לדיון אחר לגמרי.

<משה ויצמן: אפשר לעשות אותו, אבל כרגע זה לא הדיון.

<משה ויצמן: כרגע אנחנו מדברים על מחיר לצרכן ומחיר ברוטו.

<משה ויצמן: המחיר הזה ישוקף באתר.

<לאה ורון: אתה מוכן לפרט יותר למה הכוונה לשנות את זה ממחיר ברוטו למחיר נטו?

<לאה ורון: אתה מתכוון למחיר לפני הנחה ואחרי הנחה?

<משה ויצמן: כן.

<לאה ורון: מה שהתייחס אליו עורך דין פרידמן.

<משה ויצמן: נכון, המחיר ברוטו הוא כמובן המחיר שהיבואן מוכר את זה לצרכן לפני ההנחות שמקבל המוסכניק.

<משה ויצמן: כשהמוסכניק מוכר את זה במחיר הוא מקבל את זה עם הנחה מסוימת, וזה חלק מהרווח שלו, זה חלק מהעבודה שלו, ככה הוא מתפרנס.

<משה ויצמן: ולכן לשנות את השיטה ישנה את השוק בצורה מהותית ועל זה צריך לקיים דיון בנפרד.

<משה ויצמן: אני לא אומר עכשיו טוב או רע, אבל אני אומר:

<משה ויצמן: זה דיון בנפרד שהוא עכשיו לא הדיון, כי אנחנו רוצים לפתוח את הסכר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אתה אומר לי: המוסכניק הוא גם מוכר חלפים, הוא לא רק מתקן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: והרווח שלו זה יותר מאשר בא בחלפים שלו - - -

<רונן לוי: כל המוסכים בעולם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התיווך בינו לבין הצרכן - - -

<רונן לוי: לא בישראל, ככה זה עובד בכל העולם.

<רונן לוי: אפילו בהודו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן, אני שואל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני קצת מתייעץ על הנקודה הזאת.

<רונן לוי: אין שיטה אחרת בעולם המערבי.

<רונן לוי: אתם רוצים להמציא את הענף מחדש.

איתן כבל: חברים יקרים, סליחה, אגיד לכם מה הבעיה.

איתן כבל: חאג', חברים יקרים, אף אחד מאתנו לא עובד במקצוע שלכם.

איתן כבל: אתם מנהלים שיח של בעלי מקצוע – הוא כבר עונה לו וזה עונה לו וזה עונה לו, וזה אומר לו: לא, כבר נתת לו הנחה, וכבר תמחרת את ההנחה.

איתן כבל: מה קורה לכם?

איתן כבל: אני אומר את זה גם לך, חאג', ואני אומר את זה לך, אזברגה, ואני אומר את זה גם לעצמי: חברות וחברים, עזבו אותי עכשיו ברוטו, לא ברוטו.

איתן כבל: אני רוצה לדעת – יש פה תקנות, נכון?

איתן כבל: אמרתי שהמחשבה נכונה, היא אמורה לייצר תחרות.

איתן כבל: בא משרד התחבורה, צריך להציג בפנינו איך הוא מתכוון להוציא מן הכוח אל הפועל את הרצון הזה.

איתן כבל: אז קודם כול, תנו בבקשה, אני רוצה לדעת את הדבר הבסיסי.

איתן כבל: יכול להיות שיסת

איתן כבל: בר שאתה צודק ואתה צודק ואתה צודק וכולנו צודקים, והם בנו להם איזושהי מחשבה בנקודת הקצה, והאופן שבו הם שרשרו - - -

<לאה ורון: זה מתחיל בשאלה: האם לכל בעל רישיון לסחר במוצרי תעבורה יש אתר אינטרנט משלו, ואנחנו צריכים לעבור את אתרי האינטרנט, או שיהיה אתר אינטרנט משותף?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מה ששאלתי, שנוכל להשוות.

<לאה ורון: לא, לכל אחד יהיה אתר משלו.

איתן כבל: ויצמן, עשה לי טובה, אל תענה לי.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: תענה למה שאני מבקש.

<משה ויצמן: כן, סיפור דרך.

איתן כבל: אני רוצה את סיפור הדרך שלכם.

איתן כבל: לא מה שאלה מתקנים פה עכשיו, כל אחד עובר עם היאה והמטאטא לאסוף את הדברים שלך.

איתן כבל: זה לא מעניין אותי.

איתן כבל: חברות וחברים, יש כאן הצעה.

איתן כבל: מישהו קודם כול צריך להסביר את ההצעה שמונחת כאן לפנינו, כדי שאחר כך נסביר: מתאים, לא מתאים, נכון, אפשרי, יהיה אחד, לא יהיה אחד, כן תיכנסי עשר פעמים לקנות את הצמיג, להשוות או לא.

איתן כבל: חברות וחברים, מה הם מתכוונים?

<אבנר פלור: אדוני היושב-ראש, אציג, בהתאם גם לסעיפי י.

<אבנר פלור: את סיפור הדרך נציג לפי איך שבחוק.

<אבנר פלור: סעיף 131 מחייב בעל רישיון להפעלת מוסך להציע ללקוח לשם ביצוע פעולה או טיפול ברכב, להציע לו מוצר תעבורה מקורי ותחליפי – משופץ, לא משנה מה – שתי הצעות מחיר הוא מחויב להציע לו.

<אבנר פלור: אדוני היושב-ראש, בסעיף 131 כך כתוב: בעל רישיון להפעלת מוסך מחויב להציע ללקוח הצעות מחיר לטיפול ותחזוקה, כמו שאמרתי בתחילת הדברים.

איתן כבל: יפה.

<אבנר פלור: עכשיו, איך הוא עושה את זה?

<אבנר פלור: איך הוא מציע לו? על סמך מה?

<אבנר פלור: על סמך איזה מידע?

<אבנר פלור: על סמך איזה מסמכים?

<אבנר פלור: אז כתוב פה איך: בפרסומים של בעלי רישיונות לסחר במוצרי תעבורה לפי סעיף 125.

<אבנר פלור: אני הולך לסעיף 125.

<אבנר פלור: בסעיף 125 מצוין איך הוא אמור להציע את המחירון הזה.

<אבנר פלור: ואז לקחנו מהסעיף הזה את אחד הסעיפים פה בסעיף 125 שכתוב: המנהל יפרסם באתר האינטרנט של המשרד את רשימת אתרי האינטרנט של אותם יבואנים, ושם הוא אמור להציג את כל מה שכרגע אנחנו מציגים לוועדה.

<אבנר פלור: כלומר, הוא מציג את המחירון, הוא מציג את המק"ט, הוא מציג את תקופת האחריות של אותו מוצר תעבורה, הוא מציג מה ארץ הייצור של אותו מוצר תעבורה – הכול הכול הוא אמור להציג שם – ואת המחירון; וכן העדכונים הנדרשים, הרי הוא לא יעשה את זה אחת לשנה, הוא יעשה את זה אחת לתקופה שנקבעה ותיקבע גם בתקנה שתאושר.

<אבנר פלור: ובהתאם בעצם יש לנו אתר שנמצא אצל אותו יבואן ספציפי, ששם יש את המחירון העדכני ביותר.

<אבנר פלור: כלומר, כשאני בא למוסך והוא מחויב להציע לי את המחירים, אז אותו בעל מוסך אמור להיכנס לאותם אתרים לבדוק ולראות.

<אבנר פלור: אלא מה?

<אבנר פלור: שאומרים: תשמע, הוא לא ייכנס עכשיו לכל ה-50, 60 יבואנים וכאלה.

<אבנר פלור: אז מה שאנחנו אומרים כאן – אני עדיין בסיפור דרך – אחרי שיהיה את הבסיס, שכל יבואן יציג את המחירון שלו, כמו "זאפ", שקם מישהו ועשה איזושהי השוואת מחירים, שכשאתה רוכש טלוויזיה, רוכש מוצר חשמל, לפי זה נכנס למה שמתאים לך.

<אבנר פלור: אז מה שיהיה, יהיה איזשהו גוף שייקח על עצמו לקחת את כל המקורות האלה - - -

איתן כבל: גוף שאתם תעודדו או שתפנה לשוק הפרטי?

<אבנר פלור: בחוק עצמו יש גם את האופציה הזאת, שגוף מסוים, אני מדבר על פרטי, יוכל לעשות על בסיס אישור שלנו.

איתן כבל: כמו שעושים עכשיו בענייני מזון ואחרים.

<אבנר פלור: כן, על בסיס אישור שלנו, אבל יהיה גוף כזה שיעשה את זה.

<אבנר פלור: הוא יעשה את ההשוואה הזאת, ואז למוסך יהיה יותר קל.

<אבנר פלור: אבל אתה שואל: אבנר, שמע, מי אמר שלמוסך יהיה את כל החלופות האלה?

<אבנר פלור: כמו היום.

<אבנר פלור: דרך אגב, היום, שלא תחשוב שלמוסכים יש את כל הסוגים אצלם מבחינת התוצרים וכאלה.

<אבנר פלור: מה שהם עושים בחלק מן הפעמים, הם מבקשים מעכשיו לעכשיו מאותו יבואן או מאותו בית מסחר או משהו כזה, זה נקרא "דחפן", הוא דוחף לו חלקים.

<אבנר פלור: הוא אומר לו: תביא לי חלק כזה וכזה במחיר כזה וכזה, תביא לי ואני מתקין.

<אבנר פלור: אז זאת הכוונה גם פה.

<אבנר פלור: אבל פה זה יותר משוכלל.

<אבנר פלור: המוסך עושה לו את הבדיקות האלה עוד לפני אפילו שהלקוחות מגיעים אליו.

<אבנר פלור: הלקוח גם בסוף יוכל לעשות את ההשוואה הזאת.

<אבנר פלור: איך שאני רואה את זה מבחינת החלום בסוף, אכנס למספר הרישוי שלי, אראה כמה עולה מצבר.

<אבנר פלור: אגיע למוסך, הוא ייתן לי ב-200–300 שקל יותר, אגיד לו: לא, תודה, אלך למוסך אחר או שאלך לאיזושהי חלופה אחרת.

<אבנר פלור: אבל באיזשהו מקום אני חייב לבנות את ההשוואה הזאת, כדי שבאיזשהו מקום ללקוח - - -

איתן כבל: קודם כול, דרך אגב, כך צריך להציג את הדברים.

איתן כבל: עוד לפני שאני מתווכח אתך אם אני בעד או נגד, אוהב, לא אוהב.

איתן כבל: זאת אומרת, עשית לי קודם כול את הסדר בראש.

איתן כבל: מכאן אני כבר יודע להתחיל לשאול את השאלות הבאות.

<אבנר פלור: אפשר עוד משפט אחד, אדוני היושב-ראש?

איתן כבל: כן.

<אבנר פלור: אתה יודע, אנחנו בהרבה שיחות והכול, ואתה יודע שגם התחום של הייבוא האישי הולך וצובר תאוצה, לא רק במוצרי תעבורה – בכלל.

<אבנר פלור: אז גם פה, אנשים ייראו את ההשוואות, ייראו את הדברים, יוכלו גם להשוות.

<אבנר פלור: וזו נקודה מאוד חשובה.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: אני רק מנסה נקודה אחת חשובה להגיד לך.

איתן כבל: אני לוקח את עצמי, אני כל הזמן נכנס אתך למוסך, אתה מדבר ואני מנסה לראות את עצמי כאזרח מן השורה בתוך התהליך הזה, אדם, במירכאות, שהוא הכי לא מבין בדברים האלה.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר, שכשאני מגיע למוסך ואתה אומר: אוקיי, הוא לוקח לי 200 שקל או 300 שקלים אלך למוסך אחר, בסוף-בסוף זו גם שאלה של עבודה.

<אבנר פלור: מחיר העבודה?

איתן כבל: מחיר.

איתן כבל: שלא פתאום מחיר העבודה - - -

<לאה ורון: יכסה על ההפסד של בדיקת המחיר של החלף.

איתן כבל: הרי בסוף שני דברים: אנחנו לא רוצים שמוסכניק יפסיד.

איתן כבל: אני באמת לא רוצה – אח שלי, זה ממני, זה מהכיס שלי, זה מהאוכל של הילדים שלי, כמו שהם אוהבים לומר.

איתן כבל: אני רוצה שתהיה מה שנקרא מכירה הוגנת.

איתן כבל: זאת אומרת, לא חזירית, לא לנצל את הטיפשות שלנו, במירכאות, בתהליך הזה.

<איתי עצמון: פערי הידע.

איתן כבל: כי אין ידע, אתה לא יודע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: משפט אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: והשמאים מה ירשמו - - -

<אבנר פלור: אז זה גם ישפיע.

<אבנר פלור: איך היום?

<אבנר פלור: אם כבר שאלת, היום - - -

איתן כבל: לא, עשה לי טובה.

איתן כבל: לקחת מטען – נכון, אסור לך להסתובב עם מטענים, אבל לקחת אותו, הצבת אותו.

איתן כבל: עכשיו, חאג', העלית דבר, כאילו קטנצ'יק עכשיו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי אני יודע בדיוק מה שיהיה.

איתן כבל: ברשותך, אני מבקש ממך, אחר כך.

<דידי רוזנפלד: זאת אומרת שהמחירון הזה שהוא מדבר עליו הוא בכלל לא בשביל הציבור.

<דידי רוזנפלד: הוא בשביל זה שבונה את האתר.

איתן כבל: דידי, חברות וחברים, אחר כך כל אחד ישפוך פה את האינטרס שלו.

איתן כבל: כמובן זה למען הציבור.

איתן כבל: לא, עזוב, אני לא שם, אאפשר לך.

איתן כבל: בבקשה, סיים, כי עשית את זה נפלא עד עכשיו.

<אבנר פלור: ואז אני אומר, אחרי שהמוסך נכנס לאותו מאגר, כבר אחרי שיש לי את המאגר והכול, אז הוא בודק את האופציות הקיימות, מה שיש, ואז בעצם הוא מציע לצרכן את המחיר עם הטיפול הזול ביותר.

איתן כבל: זאת אומרת, יש לו נקודת ייחוס גם להבין מה מחיר עבודה.

<אבנר פלור: נכון.

<אבנר פלור: אבל מה שכן חשוב להדגיש, שבסוף-בסוף הוא מביא לו חלופות.

<אבנר פלור: הוא אומר לו: שמע, בדקתי, ראיתי, אם זה מקורי זה 2,000 שקלים, ואם אתה הולך על המהלך של התחליפי זה 1,500 שקלים, וזה בחירה של הצרכן.

<דידי רוזנפלד: אבל, אבנר, התקנה מדברת על חלק, איך דיברת על עבודה?

איתן כבל: שנייה, תן לו, דידי.

איתן כבל: אני יודע שקראת את החומר יותר טוב ממה שהוא הכין אותו - - -

<אבנר פלור: כמו שאמרתי, הכול משוכלל, עם הזמן, לאה, שמבינה המון גם ברכב עם כל הדיונים, אבל היא גם תוכל, עם הזמן שיהיה את האתר, להכניס את מספר רישוי הרכב שלה ולראות מחיר חלפים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: לפני שאני מאפשר לחברים, יש כאן חבר'ה מהאפליקציות, נכון?

<לאה ורון: אל תכעס עלי שאני שואלת עוד פעם, אבל לא הבנתי מה זה מספר הרישוי של הרכב, למה אני צריכה להכניס מספר רישוי רכב.

<אבנר פלור: הכוונה היא שהיום עדיין לא ניתן לתת את מספר הרישוי, להיכנס ולראות - - -

איתן כבל: הוא אומר מה שהוא רוצה לעשות.

<אבנר פלור: זה בתהליך.

<אבנר פלור: הוא דיבר על חזון.

איתן כבל: דיברת science fiction.

איתן כבל: עכשיו בלבלת את מנהלת הוועדה.

איתן כבל: זה נשמע טוב, זה חזון טוב.

ג'מעה אזברגה: במוסכי שירות זה קיים, אבל זה בבלעדיות שלהם.

איתן כבל: כן, נכון.

איתן כבל: אוקיי, חברים, אני רוצה ללכת לנקודת הקצה, שזה מפעילי האפליקציות.

איתן כבל: הנה, יש כאן, תיכף הוא יציג את עצמו.

איתן כבל: ומשם, כשיש לנו את החזון, יש לנו איך החזון אמור להשתלב עם אותה אפליקציה, וכל אחד יאמר איך הוא עושה את זה יותר טוב למען האזרח כמובן.

איתן כבל: בבקשה, אדוני שם ותפקיד.

<בועז יהב: בוקר טוב.

<בועז יהב: השם זה בועז יהב, מנכ"ל "פרייסז".

<בועז יהב: אנחנו היום בעצם מיישמים את חוק המזון מבחינת השקיפות.

<בועז יהב: אני חושב שקצת מוקדם לדבר על איך הדבר הזה עוד ייראה באפליקציה.

<בועז יהב: באנו להקשיב, לשמוע קצת, זה תחום שאנחנו - - -

איתן כבל: זאת אומרת, אנחנו יכולים לעזור לך יותר מאשר אתה לנו.

<בועז יהב: יש כמה דברים שאני חושב שאני יכול לעזור, אבל אני חושב שמוקדם.

איתן כבל: בבקשה.

<בועז יהב: אני חושב שאם אנחנו לוקחים את הלקחים שיש לנו מהפעם הקודמת, אחד הדברים הכי חשובים שעדיין רלוונטיים, וזה כבר בעצם לקפוץ לסוף, זה כל נושא האכיפה.

<בועז יהב: בלי זה חבל להתחיל.

איתן כבל: לא, אפשר להגיד את זה על כל דבר במדינת ישראל.

איתן כבל: אבל לא לא נצא לדרך בגלל היעדר אכיפה.

<בועז יהב: התחום הזה נראה לא פחות מורכב, אולי אפילו יותר מורכב, יש פה הרבה מאוד דברים שצריך ללמוד.

<בועז יהב: אבל בגלל שהתחום כל כך מורכב, יש פה כל כך הרבה ידע שנדרש, אם לא יהיה את החומר נגיש - - -

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: עכשיו, אני פותח ברשותכם את הדיון.

איתן כבל: אאפשר כמובן לכל אחד מהגורמים כאן, אבל יש לי בקשה: תהיו ממוקדים, ותנסו באמת לצאת מתוך הריבוע של עצמכם, כי כמו שאמרתי, או שאתם עוזרים לנו להכין תוצאה טובה, או שבסוף נצטרך לקבל את ההחלטות, כמו תמיד, לבד.

איתן כבל: וזה פחות טוב, מי כמוכם יודע שאני מאוד מעריך את שיתוף הפעולה של הגופים, שמבינים שבעת הזו בוא נוציא את ההוצאה הטובה מתחת ידינו.

איתן כבל: בבקשה, שם ותפקיד.

<רונן לוי: רונן לוי, יושב-ראש איגוד המוסכים.

<רונן לוי: אנחנו קודם כול רוצים לפתור את הלקונה המשפטית שקיימת כרגע, שזו כרגע הבעיה שמטרידה אותנו כבעלי מוסכים.

<רונן לוי: כיוון שיש לנו רישיון סחר עכשיו לפי החוק החדש אוטומטית ברגע שיש לנו רישיון להפעלת מוסך, אז לצורך העניין זה גם חל עלינו.

<רונן לוי: ואנחנו מדברים עם משרד התחבורה, וגם בפרוטוקול של הדיון של סעיף 125 העליתי את הנושא, ובסוף אמרתם שזה יהיה בשיקול דעת המנהל.

<רונן לוי: כרגע אנחנו מביאים תקנון, ולא ברור עדיין שהמדובר פה רק על חובה של יבואנים ולא חובה של בעלי מוסכים.

<רונן לוי: ואנחנו רוצים שיהיה ברור, ושלמוסכים תהיה ודאות גם מבחינה חוקית, שהם לא חייבים לפרסם את המחירים.

<רונן לוי: כי בין כה אין להם אותם, אין להם את האמצעים לעשות את זה, אין להם את הדרך את זה.

<רונן לוי: מי שהוא בכשירותו רק מוסך והוא לא יבואן, אין לו שום מסוגלות לעשות את זה.

<רונן לוי: ואנחנו רוצים את הוודאות הזו שזה ברור למוסכים שהם לא צריכים עכשיו להקים מעצמות של אתרי אינטרנט של מיליוני חלפים.

<רונן לוי: למוסך קטן שיש לו שני עובדים – באפליקציות הם לא יודעים להתמודד עם זה – בחברות גדולות, בחברות הייטק.

<רונן לוי: אתן דוגמה.

<רונן לוי: פניתי ל"זאפ" ואמרתי להם: יש עכשיו - - - בואו תיקחו את זה, תעשו אתר השוואתי.

<רונן לוי: הוא אמר: אי אפשר לעשות את זה.

<רונן לוי: זאת אומרת, הם לא יכלו לעשות את זה עם יבואנים אז.

<רונן לוי: קל וחומר כשמדובר על מוסך שיש לו שני עובדים או שלושה עובדים, כל מי שיש לו רישיון מוסך בטח לא יוכל להקים את מה שכתוב פה.

<רונן לוי: ולכן אנחנו רוצים ודאות, ושיהיה ברור שהדבר הזה לא חל על בעלי רישיונות מוסך.

<רונן לוי: זה בעניין הזה.

<רונן לוי: בעניין הסוגיות האחרות, אני יכול לתת פה הרצאה עכשיו מה זה - - - חלקים.

<רונן לוי: אבל כל הדיון פה כרגע לא רלוונטי לעניין הזה.

<רונן לוי: חסמים, למה המחירים גבוהים, לדעתי זה לא קשור.

<רונן לוי: ואפשר לתקן את זה, אבל זה בטח לא בדיון הזה.

איתן כבל: זה לא בדיון הזה, נכון.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: רק לא הבנתי דבר אחד, ברשותך.

איתן כבל: ואני אומר את זה גם לך, שלחשת באוזן מימין, ואת משמאל.

איתן כבל: אם הוא מוסך, שאחר כך הוא קונה מכל מיני מקומות, גם כן יש לו ליין והוא עובד עם גוף מסוים ועושה לו הנחות מסוימות.

איתן כבל: אם הוא יבואן אז הוא אוטומט מחויב לפעול כמו כל יבואן כזה או אחר, לפרסם.

איתן כבל: אבל אם הוא לא יבואן, ויש לו דין ודברים עם חברה מסוימת, והוא עליה עושה אחר כך הנחות, למה הוא צריך לפרסם את זה?

<דידי רוזנפלד: אז רק שיהיה כתוב שרק יבואן.

<רונן לוי: שיהיה ברור שזה רק יבואן.

<איתי עצמון: אני רוצה רגע להתייחס במשפט.

איתן כבל: אני רוצה להבין ולכן ביקשתי.

<איתי עצמון: קודם כול, לא סתם אמרתי קודם לכן שמדובר על בעל רישיון לסחר במוצרי תעבורה.

<איתי עצמון: כאן מדובר על יבואנים.

<איתי עצמון: לשון החוק קובעת שמדובר על בעל רישיון סחר, והחובה לפרסם חלה על כל בעלי רישיונות הסחר.

<איתי עצמון: ואם אדוני היושב-ראש זוכר, בזמנו איגוד המוסכים ביקש שבעלי רישיון להפעלת מוסך לא יידרשו לעבור את כל הליך קבלת רישיונות הסחר, ורואים אותם לפי סעיף 117(ב) לחוק אוטומטית כבעלי רישיון לסחר במוצרי תעבורה.

<איתי עצמון: זה דבר אחד.

<איתי עצמון: ולכן החובה הזו חלה גם על יצרני רכב כאן בארץ, גם על יבואנים מסחריים, וגם על בעלי רישיון להפעלת מוסך.

<איתי עצמון: כל בעלי הרישיון האלה רואים אותם כבעלי רישיונות סחר, והחובה לפרסם את מוצרי תעבורה חלה עליהם.

<איתי עצמון: השאלה אם מוסכים יכולים או לא יכולים לפרסם, אני שואל אתכם.

<איתי עצמון: אם אתם בכל מקרה משווקים את מוצרי התעבורה, מדוע אתם לא יכולים לפרסם?

איתן כבל: לא, סליחה, חברים.

איתן כבל: אני מנסה להבין את הדבר הבא.

איתן כבל: אני רוצה לדעת נקודת השוואה.

איתן כבל: עכשיו, מתי חובה חלה עליו?

איתן כבל: עזוב עכשיו את הסעיפים.

איתן כבל: אני מבין, אם צריך לתקן – נתקן, זה לא העניין.

איתן כבל: אני מנסה להבין איך זה משרת אותנו באותה אפליקציה, אחרי שעברנו את כל התהליכים והכול בסדר גמור.

איתן כבל: אם הוא לא יבואן, והוא קונה כמו כל אחד - - -

<איתי עצמון: אבל הוא משווק לצרכן סופי.

<איתי עצמון: ברגע שהוא משווק לצרכן סופי, הצרכן צריך לדעת מה המחיר.

<אינגריד הר אבן: אבל יש לנו את שתי ההצעות - - -

איתן כבל: שנייה, לא ביקשתי עזרה עכשיו.

איתן כבל: כבר שלחת אותי להצעות אחרות.

איתן כבל: אני מנסה להבין עוד מה שמונח פה לפני, בשיח ביני לבין היועץ המשפטי של הוועדה.

איתן כבל: ולמה אני מכוון?

איתן כבל: בכל מקרה, כל מקום שאתה נכנס אליו – אתה נכנס למוסך, הוא בסוף אומר לך: תראה, זה עלה לי ככה, זה עלה לי ככה, זה עלה לי ככה - - -

<קריאה: האלמנט עלה לי ככה.

איתן כבל: עזוב, עוד לפני האלמנט.

איתן כבל: אתה כבר בא על כיסא גלגלים בלי קשר.

איתן כבל: אתה אומר: זה כך וזה כך וזה כך, והעבודה עלתה לי כך וכך, זה המחיר.

איתן כבל: עכשיו, אם הוא יבואן, כשאני נכנס אליו למוסך, צריך להיות במקום לא חשוב איזה כתוב: זה עולה כך וכך.

איתן כבל: אם הוא לא יבואן, יש לו מוסך, שהוא קונה ומתחרה על הלבבות של כל הגופים השונים, ואחר כך הוא יודע, הוא עושה את התמחור של עצמו, שהוא אומר לך: יש לי יכולת לתת לך הנחה, כי אני קונה את זה מהחברה הזאת והזאת באיקס שקלים.

איתן כבל: הוא לא היבואן, הוא מתחרה - - -

<לאה ורון: ומה אם המוסך כן היבואן?

איתן כבל: לא, זה הוא חייב.

איתן כבל: זה ברור.

איתן כבל: אני מנסה להבין - - -

<איתי עצמון: הוא קנה מלאי עכשיו של מוצרים.

<איתי עצמון: אבל הוא משלם לך את זה.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אם לא, אני כבר אומר לך: לא נצא מזה.

איתן כבל: תרשה לי.

איתן כבל: אסביר, אני רוצה לחדד.

איתן כבל: נקודת המוצא שלנו היא מחיר הקטלוג.

איתן כבל: עכשיו, אני מפחד גם ממה שאומר פה פרידמן: יש מחיר קטלוג.

איתן כבל: עכשיו, זה נותן לי את המוטיבציה, אם אני יודע שבכל מקרה זה המחיר של הצמיג פה, הצמיג פה, הצמיג שם, כל אחד מהחברה שהוא קונה, אפרופו להסתכל אצלו באפליקציה, או אצל כל אחד, לא משנה מה יהיה.

<זאב פרידמן: זה מחיר שלא משתמשים בו בשום מקום.

<זאב פרידמן: בשום מקום לא משתמשים במחיר הקטלוגי.

איתן כבל: נכון, יבואן.

איתן כבל: בסדר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה משהו לא אמיתי.

<זאב פרידמן: לא אמיתי.

איתן כבל: נו, מה לעשות?

<זאב פרידמן: 400% הפרש.

<רונן לוי: זה לא הדיון, זאב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל, אדוני היושב-ראש, אתה צריך למקד נקודה אחת, שמוסכניק בכל מקרה, בין אם הוא יבואן או לא, הוא צריך לתת את ההצעה, להפריד בין שכר העבודה למחיר של החלק.

<אינגריד הר אבן: זה בחוק.

איתן כבל: זה ברור לי.

איתן כבל: חאג', כשאני בא למוסך, הוא אומר לי תמיד.

איתן כבל: זה כמו שהסייד בבית שלי שסייד לי, מה הוא אומר לי?

איתן כבל: החומרים עלו לי כך וכך, העבודה היא כך וכך.

<לאה ורון: ויש להניח שהוא קיבל הנחה של פועל - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא לא יגיד לך את זה ככה – אתה רוצה כולל חומר או רק עבודה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואז הוא ידע איך - - - את המחיר שלו.

<אינגריד הר אבן: לא, אבל יש את סעיף 132.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: חברים, תסלחו לי, האפשרויות לעגל ולעקוף – נשב פה, נעבוד, ונשבור את הראש, ונחשוב שהוצאנו מתחת ידינו, אזברגה, את כל התוצאה הכי טובה שיש בעולם, והמציאות בשטח תתכתב - - -

<רונן לוי: אנחנו פה צריכים פתרון שלא יהפוך אותנו לעבריינים.

איתן כבל: כן, בבקשה, שם ותפקיד.

<אלי מורגנשטרן: אלי מורגנשטרן, רפרנט תחבורה באגף תקציבים באוצר.

<אלי מורגנשטרן: בעצם התקנות בנוסח שמונח לפני הוועדה מדברות על הפרסום של המחיר הקטלוגי.

<אלי מורגנשטרן: מה שאנחנו חושבים, דיברתי על זה כבר כמה שיחות ברקע עם צוות משרד התחבורה, שצריך להוסיף מעבר לזה את המחיר הממוצע ב-12 חודש האחרונים.

<אלי מורגנשטרן: וככה נקבל בעצם כמו שעושים בענף המזון או בענפים אחרים.

איתן כבל: דהיינו?

<אלי מורגנשטרן: כמה בפועל מכר היבואן את החלף הזה ב-12 חודש האחרונים למוסכים או לכל צרכן.

<קריאה: אבל איזה מחיר אתה מפרסם?

<אלי מורגנשטרן: את שניהם: את המחיר הקטלוגי ואת המחיר הממוצע של ה-12 חודש האחרונים, שמכרת בפועל ב-12 חודש האחרונים.

איתן כבל: תודה, אלי.

<קריאה: יש מחר בדיוק דיון על זה גם כן.

<רונן לוי: אפשר רגע להתמקד במה שביקשתי?

איתן כבל: כן.

איתן כבל: אני קודם כול רוצה מה שרונן דיבר.

איתן כבל: תיכף נגיע לזה, אם זה אפשרי או לא אפשרי.

<משה ויצמן: לגבי מה שרונן ביקש.

<משה ויצמן: אנחנו מסכימים אתו לחלוטין, לא כיוונו למוסכים.

<משה ויצמן: אכן כפי שזה כתוב בתקנה – רישיון סחר - - -

איתן כבל: כמו שהצגתי את - - -

<איתי עצמון: למה - - -

איתן כבל: אסביר לך.

איתן כבל: כי הוא לא יבואן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסך הכול יש לו חלף או שניים או שלושה שהוא צריך - - -

<איתי עצמון: - - - מוצרי מזון.

<משה ויצמן: זה לא עיסוקו המרכזי.

איתן כבל: יש הבדל גדול.

איתן כבל: זה לא העיסוק שלו.

איתן כבל: אם העיסוק שלו הוא גם - - -

<איתי עצמון: הוא מקבל רישיון לזה.

<איתי עצמון: הוא משווק לך.

<לאה ורון: אתה לא יכול להחזיק את המקל משני הקצוות.

איתן כבל: למה?

<לאה ורון: אם זה מוסך שאיננו מייבא חלקים ורק קונה חלקים, אז הוא יהיה פטור מלפרסם מחירים, כי הוא רק קונה - - -

<זאב פרידמן: באמצע צנתור שואל אותי המצנתר:

<זאב פרידמן: אתה רוצה "סייפר" או לא?

<זאב פרידמן: ואני שואל אותו: כמה זה עולה?

<זאב פרידמן: – זה נשמע לך הגיוני?

איתן כבל: לא, אבל זה בדיוק מה שאני - - -

<לאה ורון: אבל אם זה מוסך שקיבל רישיון סחר לייבא ומייבא - - -

איתן כבל: לאה, את ואני אומרים בדיוק את אותו דבר.

<רונן לוי: אם המוסך לא יבואן – אם הוא יבואן זה סיפור אחר.

איתן כבל: זה מה שאני אומר.

איתן כבל: את ואני באותו ראש.

איתן כבל: מה שאני אומר לאיתי, שאיתי אומר, שברגע שהוא משווק - - -

<לאה ורון: אה, אם הוא רק מקבל את הרישיון.

איתן כבל: את מבינה?

<לאה ורון: עכשיו הבנתי.

<איתי עצמון: גם יבואני הרכב מקבלים אוטומטית - - -

איתן כבל: יפה.

איתן כבל: חברים, הבנו.

איתן כבל: עכשיו בואו ננסה לקחת, קודם כול כדי שנהיה מתואמים לפחות בדבר הזה, את מה שאומר עורך דין איתי עצמון.

איתן כבל: זה לא נראה לי מסובך, אבל בואו קודם כול נסדיר את העניין הזה, שאנחנו מדברים כולנו באותה שפה בהקשר המשפטי.

איתן כבל: זאת אומרת, אומר איתי, על פי הכללים הקיימים – עזוב עכשיו מה אתה מתכוון, לא מתכוון – קודם כול מה החוק אומר.

איתן כבל: אם מצריך שכתוצאה מכך נעשה תיקון, שינוי, אז צריך לתקן ולשנות.

איתן כבל: כשכתבנו את החוק וטיפלנו בו, עם כל הכבוד לנו, באמת ניסינו לפתוח מה שיותר, אבל אתה לא יכול לראות את כל האופציות.

<רונן לוי: לא ישבת בדיון הזה.

<איתי עצמון: ישבתי פה כמה וכמה - - -

<רונן לוי: קראתי את הפרוטוקול, 60 עמודים, לא ישבת בדיון הזה.

<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, בחוק המזון, האם היבואנים הם שמפרסמים את המחירים, או שמפרסמים אלה שמוכרים - - -

<אינגריד הר אבן: אבל במוסכים לא מוכרים לאנשים בודדים - - -

<רונן לוי: אין לנו על המדף את זה, זה לא אותו דבר.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: עורך דין פרידמן, תקשיב.

איתן כבל: אתה עכשיו עולה לשאלה הבאה.

איתן כבל: הם הניחו את ההצעה.

איתן כבל: אתה יכול להגיד, שלעניות דעתך מי שצריך להציג את המחירים זה לא היבואנים – בסדר, לא באתי מהבית עם עמדה, עם אידאולוגיה.

איתן כבל: זאת אומרת, אנחנו מנסים להוציא מתחת ידינו את מה שבסוף, כשהוא ירצה לבנות את האפליקציה, או המתחרים שלו ירצו לבנות את האפליקציה, האופן שבו נתכתב בינינו בתהליכים שהחוק הזה ייכתב, הוא ידע לעשות את זה כי טוב.

איתן כבל: זאת אומרת, שהוא לא ימצא את עצמו פתאום בחוסר הבנה, או כמו שהוא אומר, את השאלות, שאחר כך מה שיהיה הכי חשוב באפליקציה זאת אכיפה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל האידאולוגיה זה להיטיב עם הצרכן?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מסכימים על זה?

איתן כבל: כן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בוא נראה אם אנחנו מיטיבים עם הצרכן או לא.

איתן כבל: זה מה שאני אומר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא רואה שאנחנו מיטיבים עם הצרכן.

איתן כבל: אנחנו עוד לא מבינים את האפליקציה, אתה כבר רוצה לדעת אם אנחנו מיטיבים?

איתן כבל: אני עוד לא רואה בכלל איך אני מתקדם בתהליך הזה.

איתן כבל: כן, רצית לומר, בבקשה.

איתן כבל: כמעט הגעת אלי, ופתאום השתתקת, אתה לא זוכר מה רצית לומר?

<טל שרם: לא, זוכר טוב מאוד.

איתן כבל: בבקשה, שם ותפקיד.

<טל שרם: שמי טל שרם, ואני מקבוצת "שלמה".

איתן כבל: יש דברים שאתה לא יודע, שרק הוא יודע להגיד?

<דידי רוזנפלד: בטח, הוא עורך דין.

<דידי רוזנפלד: אתה לא יודע שהיום לא הולכים בלי עורך דין?

<דידי רוזנפלד: בבקשה, טל.

<טל שרם: אז יש פה שיח לגבי איך להציג את המחיר ומה יהיה באפליקציה; ויש פה שיח על הנחות ועל מבצעים ועל שיטות מכירה.

<טל שרם: רציתי רק להפנות את אדוני, שמחר יש דיון שלם על זה, בקשר להצעת חוק שהניחה הרשות להגנת הצרכן וסחר הוגן, של תיקון 54, שמדבר בדיוק על הנושאים האלה.

<טל שרם: אז, לטעמי ולדעתי, אם יהיה בחוקים שונים ובתקנות שונות סוגי פרסומים שונים או קווים שונים, בלי התאמה ביניהם, זה ייצור רק בלבול.

<טל שרם: בגלל זה אני חושב שאם יש חקיקה ראשית אחרת, שמסדירה את הנושא הצרכני, את המבצעים, להשאיר את זה שמה.

<טל שרם: וכל המכובדים שיש להם דעה לגבי זה יבואו מחר לדיון ויביעו את דעתם.

<טל שרם: זאת דעתי.

<זאב פרידמן: שאין בזה שום קשר.

<זאב פרידמן: שום קשר.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: חברים, הבנתי.

איתן כבל: העורך דין המכובד חושב שיש, וזה בסדר.

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: אגיע מחר, יש לנו את הדיון פה.

איתן כבל: אני לא חושב שזה קשור, כי אני מכיר את הצעת החוק של השר, שאמורה להיות המשלימה לחוק שהכנו, שמדבר על - - -

<זאב פרידמן: תוכן הצגת המבצע.

איתן כבל: לא לא לא.

<טל שרם: לא.

<טל שרם: יש שם כללים שלמים.

איתן כבל: שנייה.

איתן כבל: הצעת החוק שאישרנו אותה, הצעת החוק הפרטית שלי, שדיברה על - -

<קריאה: מכירה מיוחדת.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: - - תוכניות ההטבות ומועדוני לקוחות.

איתן כבל: בא השר, דרך אגב, אפרופו המשרד שלכם, משרד הכלכלה, בנקודת המוצא רציתי להכניס את - - -

<קריאה: - - -

איתן כבל: כן, נכון, אתה צודק.

איתן כבל: אני מתנצל.

איתן כבל: זה בא מהמקום שרציתי שגם זה יהיה חלק מהחוק, כי הוא משלים.

איתן כבל: שלא רק מבצעים שהם חלק מההטבות המיוחדות, אלא שגם אם אתה עושה הנחה למכירת ביסלי או כרטיסיות.

איתן כבל: זה בעצם מה שהשר עכשיו רוצה, להכניס תחת כל זה.

איתן כבל: זה מבורך.

איתן כבל: נגיע, מחר נראה.

איתן כבל: אם יסתבר שאדוני צודק, נמליץ עליו להדליק משואה, אבל בשלב הזה אנחנו לא רואים.

איתן כבל: בוא נתקדם בתהליך הזה.

איתן כבל: קודם כול, אני חייב לפתור, כי זאת מכשלה, הטענה שמעלה עורך דין עצמון.

<דוד טמיר: ברשותך, יש שני שלבים לפתרון הזה.

<דוד טמיר: בשלב ראשון נפנה לסעיף 125(ג) לחוק, לפיו המנהל רשאי, בהחלטה מנומקת בכתב, לפטור בעל רישיון לסחר במוצרי תעבורה מהוראות לפי סעיף זה, בהתחשב בהיקף פעילותו של בעל הרישיון.

איתן כבל: זה מה שאמרת לי באוזן.

<דוד טמיר: זה מה שנקרא בשלב הראשון.

<דוד טמיר: אבל צדק אדוני, וכמובן עורך הדין עצמון, שאמר שהחוק לא מאפשר לפטור במתכונתו הנוכחית.

<איתי עצמון: הוא לא מאפשר לפטור סוגי רישיונות.

<איתי עצמון: הוא מאפשר לתת פטור יחידני.

<דוד טמיר: פטור יחידני, נכון.

<דוד טמיר: ולכן בעצם זה כמובן השמטה בלשון החוק, שאותה בהצעת החוק שמתקנת את חוק רישוי, למעשה שכבר פורסמה בהצעות חוק ממשלה, אנחנו מתייחסים בדיוק לנושא זה.

<דוד טמיר: ואנחנו מציעים להעביר סעיף שיתייחס לאותם בעלי רישיונות לפי סעיף 117(ב), שלמעשה זה בעלי רישיונות שעיסוקם העיקרי הוא עיסוק אחר, למשל מוסכים, למשל יבואני רכב, למשל מי שיש לו רישיון לייצוא רכב, שבהתאם לסעיף 117(ב) רואים אותם כבעלי רישיון סחר במוצרי תעבורה.

<דוד טמיר: ונבקש לאפשר לשר לקבוע הוראות נוספות, שיחילו על בעלי הרישיונות מהסוג הזה.

איתן כבל: בסדר.

<דוד טמיר: במסגרת ההוראות הנוספות, גם נוכל להסדיר את כל המעטפת.

איתן כבל: זאת אומרת, הטענה שהעלה עורך דין עצמון היא טענה נכונה.

איתן כבל: היא אמורה להיות מוסדרת.

איתן כבל: צריך לסדר אותה, זה הכול.

<רונן לוי: אבל יהיה תיקון לחוק?

<רונן לוי: זה מה שהוא אומר?

<דוד טמיר: אבל יש לנו גם פתרון, עוד לפני השלמת - - -

איתן כבל: בסדר גמור.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: רונן, כן, בבקשה.

<רונן לוי: התיקון לחוק, נכון?

<רונן לוי: זה מה - - -

איתן כבל: בסדר, כן, כן.

איתן כבל: בבקשה, עורך דין פרידמן.

<זאב פרידמן: אדוני, יש צורך לסדר אותה פירושו: צריך לשנות את מה שקיים היום.

<זאב פרידמן: פירושו, שצריך לפטור את מי שמציע לצרכן ואומר לו מה מחיר המוצר ומה מחיר שעת העבודה.

<זאב פרידמן: זאת אומרת שעל פי זה צרכן הקצה, את המחירים שהוא רואה מול העיניים שלו, זה הוא לא יראה בתיקון הנוכחי.

<זאב פרידמן: זאת אומרת שמה שאנחנו הולכים להתקין עכשיו זה מין משהו, איזה מאגר, איזו אפליקציה שתהיה בסופו של יום, שתשרת את בעלי המוסכים או את אנשי העסקים שעוסקים, אבל לא את הצרכנים.

<זאב פרידמן: זאת אומרת, זה לא קשור יותר לנושא - - -

<אבנר פלור: לא, לא.

<אבנר פלור: ממש לא.

איתן כבל: דרור, אתה לא יכול לשוחח את עצמך.

איתן כבל: למרות שאתה צודק כשאתה מהנהן, אתה מדבר עם עצמך ומהנהן.

איתן כבל: אתה יכול, דרך אגב, גם לדבר עם עצמך ולעשות לא.

איתן כבל: אם לא נדע מה אדוני מתכוון, אז - - -

<דרור וגשל: עדיף להחריש בעת הזאת.

איתן כבל: ובעת ההיא המשכיל יידום?

איתן כבל: יפה.

<אבנר פלור: אני חושב שנתתי מענה לזאב בסיפור דרך שהצגתי, שגם בסוף הצרכן הסופי יראה את זה.

<זאב פרידמן: בדיוק כמו שהוא רואה את הפחתת המע"מ.

<אבנר פלור: לפעמים אני לא מבין אותך, שאתה הגנת הצרכן, בא להגן על הצרכן ולתת לו את המידע ואת השקיפות.

<אבנר פלור: אז פה כאילו אתה אומר את ההפוך.

<זאב פרידמן: כי אני כל הזמן - - -

איתן כבל: לא, אבנר, נכון אנחנו בספר בראשית?

איתן כבל: הסיפור של בלק זה בספר אחר.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לך, בהפוך על הפוך, שגם בלעם בא מכוונות מסוימות ויצא לו משהו אחר.

איתן כבל: הוא לשיטתו הכוונה שלו הייתה טובה, רק יצא לו משהו לשיטתנו טוב, לא רע.

<אבנר פלור: אני בינתיים אברהם.

<אבנר פלור: אני בלך לך.

<דידי רוזנפלד: אדוני היושב-ראש, רק תגיד לי את מי האדמה תבלע.

איתן כבל: לא, זה לא הוגן, מה שעשית.

איתן כבל: ברשותך, במחילה כמו שאומרים בבית הכנסת, הוא לא הוגן, כי תפקידך הוא לשכנע את עורך דין פרידמן שהמעשה שנעשה לא ייצר הפוך על הפוך.

איתן כבל: כי הרבה פעמים, מי כמוך יודע, שיצאה מתחת ידיו של המחוקק שגגה מתוך כוונה טובה.

איתן כבל: זאת אומרת, לא מתוך מקום רע.

איתן כבל: שהרצון לא ידע להתכתב עם המציאות, כפי שהיא מתקיימת בשטח.

איתן כבל: וזה בעצם מה שמנסה להעלות עורך דין פרידמן.

איתן כבל: וזה מה שאנחנו פה.

איתן כבל: ולכן אמרתי לך מנקודת המוצא.

איתן כבל: נקודת המוצא היא לעשות הכול לתת את הכלים, כדי שהחוק הזה יחוקק.

<לאה ורון: התקנות.

איתן כבל: התקנות, סליחה.

איתן כבל: אלא שיש המון המון שאלות, המון בעיות.

איתן כבל: ואגלה לך סוד, משרד הממשלה – חס וחלילה, זה לא קשור, חוץ ממשרד התחבורה כמובן – כשהם מביאים חקיקה, זה לפעמים נראה לי שחמש דקות לפני, כשאתה מנקר, אתה כותב את הסעיפים, ואתה אומר: אמשיך מחר.

איתן כבל: כך לפעמים זה נראה.

איתן כבל: אז אני לא רוצה להגיד את זה.

איתן כבל: אז לכן התפקיד שלנו – לעקור הרים ולטחון אותם זה בזה, ולקחת כל אבן ולהפוך אותה במקסימום, גם אם היא ממקום טוב.

איתן כבל: מי כמוך יודע, חוק אולי הכי גדול שהנחתם פה בשנים האחרונות, חוק רישוי שירותים לרכב, ראית שהפכנו כל אבן והוספנו עוד סעיפים, ושינינו ועשינו.

איתן כבל: וזה בא ממקום טוב, זה לא ממקום רע.

איתן כבל: אותו דבר כאן.

איתן כבל: כי אני עכשיו רוצה לעלות את המדרגה הבאה.

איתן כבל: אוקיי, הבנו פחות או יותר, אנחנו עוד לא שלמים עם התהליך לגמרי.

איתן כבל: אבל הבנו, הצגת את הדברים, הצגת בפנינו את סיפור הדרך, היו פה כמה באגים שאנחנו מבינים שצריך לתת עליהם את הדעת וצריך לתקן אותם בתוך התהליך הזה.

איתן כבל: עכשיו אני רוצה לטפס כמה מדרגות, ולהניח את הטענות שמעלה עורך דין פרידמן, לשים אותן פה על השולחן, במובן הזה, שהאם באמת בנקודת המוצא, אחרי שהלכנו לסיפור הדרך שלך עקב בצד אגודל, תיקנו את הדברים כפי שהציג אותם כאן עורך דין איתי עצמון, ויש לנו אפילו אפליקציה שיודעת לתת את ההשוואה פחות או יותר של המחירים, אומר עורך דין פרידמן שהמציאות מראה שעלול להיות מצב שיצא שכרו של הלקוח בהפסדו?

איתן כבל: עכשיו אני רוצה, עורך דין פרידמן, שתחדד שוב את אשר אמרת.

איתן כבל: דרור, אני הפעם לא מרשה לך להחריש, תצטרך להסביר למה אתה מסכים עם עורך דין פרידמן.

איתן כבל: בבקשה, עורך דין פרידמן, אמור שוב בדיוק, לפי המתווה שהוצג כאן, מה מדאיג אותך.

<זאב פרידמן: ישנן שתי נקודות מאוד חשובות.

<זאב פרידמן: הנקודה החשובה הראשונה היא כזאת: ברגע שהיבואן מציג מחיר, והמחיר הוא מחיר קטלוגי, כפי שזה נראה כרגע, זאת אומרת הוא מציג את המחיר שלכאורה, כמו שאמר אבנר בעצמו, הוא מחיר, סליחה על הביטוי, באופן שאול פיקטיבי.

<זאב פרידמן: זה לא המחיר האמיתי שמשלמים אותם לקוחות, גם לא בעלי המוסכים.

<זאב פרידמן: הם מקבלים הנחות של 50%, של 60%, של 70%, כפי שאמר אבנר.

<זאב פרידמן: ואנחנו יודעים את זה.

<רונן לוי: זה לא נכון באופן גורף.

<רונן לוי: תפסיקו להגיד את זה.

<זאב פרידמן: לא, דוגמה.

<רונן לוי: אבל זה לא נכון.

<רונן לוי: תפסיקו עם זה.

<רונן לוי: זה לא נכון גורף.

<רונן לוי: הוא מקבל 5% ולא מקבל - - -

<זאב פרידמן: זו נקודה ראשונה.

איתן כבל: רונן, בבקשה.

<רונן לוי: לא, אבל יוצרים פה איזו אווירה.

<רונן לוי: זה לא נכון.

איתן כבל: אוקיי, נשנה אותה תיכף.

<זאב פרידמן: המשמעות תהיה כזאת: כשצרכן נכנס למוסך ומציגים לו מחיר של חלק ומציגים לו מחיר עבודה, והוא צריך לשקלל ביניהם, מראים לו את מחיר החלף, והבן אדם אומר: תגיד לי, השתגעת?

<זאב פרידמן: אתה מציג לי מחיר כל כך גבוה?

<זאב פרידמן: מה יעשה בעל המוסך?

<זאב פרידמן: יציג בפניו את המחיר ההשוואתי, את המחיר הזול ביותר, שהוא נגיד יהיה זול ב-10% מהמחירים הקטלוגיים שמופיעים האחרים.

<זאב פרידמן: אבל עדיין כל שולי הרווח לא נמצאים בכלל בטווח הוויכוח בכלל.

<זאב פרידמן: למה?

<זאב פרידמן: כי המחיר שמוצג לצרכן, מי שיציג את האפליקציה, מי שישתמש בה, כדי להראות לצרכן שאני עוד עושה לך טובה ואני עוד מוזיל לך את המחיר, יהיה דווקא נותן השירות.

<זאב פרידמן: זאת בעיה ראשונה.

איתן כבל: שהיא לא נשמעת, דרך אגב, באוזניו של הדיוט כמופרכת.

<רונן לוי: היא לא נכונה.

איתן כבל: לא אמרתי נכון, לא נכון.

איתן כבל: אמרתי שההצגה, כפי שהציג אותה עורך דין פרידמן לגבי הבעייתיות - - -

<דידי רוזנפלד: תגיד, אתה עושה את זה גם בטלוויזיה?

<דידי רוזנפלד: כשאתה בא לקנות טלוויזיה, אתה שואל: כמה הוא קנה את הטלוויזיה?

<דידי רוזנפלד: מה זה רלוונטי כמה הוא קנה?

איתן כבל: דידי, עוד לא אפשרתי לך להתלהב מעצמך.

איתן כבל: בסך הכול אמרתי שהדברים שאמר עורך דין פרידמן, על פניו כפי שהם מוצגים, יש בהם שכל.

איתן כבל: התפקיד שלכם הוא אולי לשנות את דעתי.

איתן כבל: בבקשה, דבר שני, עורך דין פרידמן.

<זאב פרידמן: הדבר השני הוא בדיוק המענה גם למה שמעלה דידי.

<זאב פרידמן: הדבר הוא מאוד פשוט, שכאשר בן אדם רוצה לקבל שירות, הוא לא תמיד יודע לאן ללכת.

<זאב פרידמן: ההיגיון שבכל האפליקציות האלה זה שבן אדם מראש מחליט לאן הוא הולך.

<זאב פרידמן: ואז הוא רוצה לבדוק מה המחיר בנקודת הקצה.

<זאב פרידמן: הוא לא רוצה לדעת מה המחיר הקטלוגי, אין לו מה לעשות עם זה, הוא רוצה לדעת כמה בעל מוסך איקס לוקח לעומת כמה שייקח בעל מוסך וואי.

<זאב פרידמן: זה מה שהוא צריך לדעת.

<זאב פרידמן: ולכן התיקון המוצע, שמשרד התחבורה אצה לו הדרך לתקן את החוק, זו בדיוק המהמורה, אני רוצה לדעת מה המחיר הסופי.

<זאב פרידמן: אחרת אין לי בעיה, יכול להיות שתהיה השפעה, יכול להיות שלא תהיה השפעה, אבל השחקן המרכזי, שהוא הצרכן, לא במשחק.

איתן כבל: אוקיי, אז תרשה לי.

איתן כבל: אני רוצה לאתגר אותך.

איתן כבל: תראה, יש פה בעיה.

איתן כבל: יכול להיות שאתה אומר לי: צריך לבחון את זה בצורה אחרת.

איתן כבל: מוסך וטיפול במוסך לא דומה לטלוויזיה, לא דומה למוצרי מזון.

איתן כבל: הוא לא יכול להיות דומה, כי נכנסים פה אלמנטים רבים נוספים.

איתן כבל: זאת אומרת, כשאני נכנס ל"שופרסל" אז אתה יודע, הוא שם לך את המוצרים שלו ליד, כי הוא רוצה לקדם אותם, אז הוא מוכר אותם במחיר זול יותר וכו' וכו'.

איתן כבל: עכשיו, כשאתה נכנס לאפליקציה, הוא כבר תמחר, אם בכלל, כמה הוא מוכר את משחת השיניים ב"רמי לוי", כמה הוא מוכר אותה ב"שופרסל".

איתן כבל: עכשיו, אתה מחליט, מכניס את האלמנטים של הזמן שלך, חניה, דלק וכל הדברים האלה, אם שווה לך ללכת לקנות את הסל ההוא בשביל ה-50 שקל.

איתן כבל: פה, איפה הבעיה?

איתן כבל: שאני עדיין, אני מודה – רונן, כפרה עליך, בסוף יד אחת תהיה חזקה, יד אחת חלשה, ואני לא יודע מה.

איתן כבל: אשמת ועדת הכלכלה.

איתן כבל: אין ביטוח פה.

<רונן לוי: הדיון פה הוא על הש"ג, לא על המחולל.

<רונן לוי: אנחנו מייצרים כל מיני דברים שמתוך חוסר הבנה - - -

<לאה ורון: חוסר הבנה, מה לעשות.

<רונן לוי: לא נותנים לדבר.

<רונן לוי: אני יכול להסביר את הדברים.

איתן כבל: רונן, לך לא נותנים לדבר?

<רונן לוי: כל אחד פה אומר דברים שאין להם קשר בכלל.

איתן כבל: איך ביבי אמר?

איתן כבל: תוציא את השבב של החמיצות.

איתן כבל: אתה מדבר פה הכי הרבה.

<רונן לוי: דיברתי על משהו אחר.

איתן כבל: רונן, אם הפרוטוקול פה – מה שאני מנסה לומר, עזוב עכשיו, אתה לוקח אותנו למחוזות אחרים, אני קודם כול מנסה להבין את התהליך.

איתן כבל: פרידמן, הבנתי, אני עכשיו מנסה להתקדם.

איתן כבל: מה אני רוצה לשאול?

איתן כבל: אני עוד לא הבנתי מה אני רוצה לשאול, אז בבקשה.

איתן כבל: אני מתכנן את השאלה, אתה כבר עונה לי?

איתן כבל: איזה אורח.

יעקב אשר: מה אורח?

יעקב אשר: הלו, הלו.

איתן כבל: שתקתי, רציתי שהקדושה תתיישב.

איתן כבל: אחר כך לדבר.

יעקב אשר: היא התיישבה.

איתן כבל: אני ברשות

איתן כבל: כם רוצה לומר לך את הדבר הבא.

איתן כבל: וחשובה לי גם העמדה שלכם, לראות איך זה באמת מתכתב.

איתן כבל: דהיינו, מעלה עורך דין פרידמן את הנקודה, והם יכולים לקפוץ, רונן ודידי, וההוא יפריע לו ולא יפריע לו, וכן לחש לו וכן אמר לו, אבל בשורה התחתונה אני רוצה איך זה מסתדר לי, איך זה עוזר לי.

איתן כבל: כי כשאתה נכנס לאפליקציה שלך לגבי מוצרי מזון, זה מה שאמור להיות לי על המדף.

איתן כבל: זאת אומרת, עם זה בסוף אני יוצא בסל.

איתן כבל: עכשיו אני צריך להחליט את ההחלטות הנוספות, אם בשביל זה אסע עד זה, או אלך לפה או אעשה את זה.

איתן כבל: פה אתה לא יודע.

ג'מעה אזברגה: אתה לא יכול.

איתן כבל: שנייה, אני רוצה את עזרתך, אני רוצה לחדד לך.

איתן כבל: זאת אומרת, ארצה לדעת, בסוף בסוף מחיר קטלוגי, לא מחיר קטלוגי, מה שאומר פרידמן נדחף פנימה, ודרור מהנהן אחריו ונותן לו רוח גבית והכול בסדר.

איתן כבל: עכשיו, איך אתה מתכתב עם זה, כדי שלי תהיה את התוצאה הטובה ביותר?

<בועז יהב: יש פה בעיה ברבדים.

<בועז יהב: אם אנחנו משליכים את לעולם הקמעונאות, אז גם שם היה מה שנקרא קמעונאי גדול, שהוא כביכול היבואן פה.

<בועז יהב: המוסך אולי זה חנות המכולת, וחנויות המכולת היום לא משדרות מחירים.

<בועז יהב: אתה לא יכול לצפות ממוסך או מחנות מכולת להיכנס לעלויות ולהוצאות ולכל האופרציה, כמו "שופרסל", כמו "רמי לוי", ומה שהם צריכים להחזיק כדי לפרסם את הדברים האלה.

<בועז יהב: אבל מצד שני, נשאלת השאלה: איפה הצרכן פוגש את המחיר?

איתן כבל: נכון.

<בועז יהב: אז יש פה איזושהי דילמה.

איתן כבל: אדוני, ביקשנו שתעזור לי, לא תספר לי את הבעיות.

<בועז יהב: באתי לשמוע, ללמוד.

<רונן לוי: יש בעיה גם שהוא יפגוש את המחיר.

<רונן לוי: הוא לא יוכל להקים אפליקציה כי אף אחד לא ייתן לו את המחירים.

<רונן לוי: לכן אני אומר שיש פה איזשהו חוסר הבנה בהיכרות עם השוק.

<רונן לוי: בינתיים זה לא הוקם במדינת ישראל, כי אין גישה לאותם אלה שרוצים לעשות את זה לקטלוגי ולמחירים.

<רונן לוי: אז הוא לא יכול לבנות אפליקציה.

<רונן לוי: אם אין לו כרגע את היכולת לקבל את המחיר, הוא לא יוכל לבנות אפליקציה.

<רונן לוי: זו בדיוק הבעיה שלנו, של המוסכים.

<רונן לוי: לכן כל הדיון הוא דיון עקר, הוא דיון פילוסופי, מתוך חוסר הבנה.

<רונן לוי: לא בגלל שאני רוצה להעליב משהו, צריך להכיר את השוק.

<רונן לוי: לכן עד עכשיו לא קמה אפליקציה.

איתן כבל: אבל הוא מנסה לתקן את זה.

<אבנר פלור: אבל זה התיקון.

<רונן לוי: אז עוד פעם, אתה צריך לתקן, אתה צריך לתת הנגשה.

<אבנר פלור: אבל זה התיקון, שייתן להם - - -

<רונן לוי: בסדר, זה משהו אחר.

<רונן לוי: אם אתה נותן הנגשה, ומה שקורה בשוק החלפים - - -

איתן כבל: אוקיי.

<רונן לוי: רגע, אני רוצה להשלים משפט.

<רונן לוי: בשוק החלפים יבואני החלקים המקוריים או יבואני הרכב קובעים את המחיר, הרף העליון.

<רונן לוי: תמיד זה רף עליון.

<רונן לוי: ואז כולם נצמדים אליהם.

<רונן לוי: בתיאור הזה זה נכון, אבל הפתרון לבעיית המחיר יכול להיות או בפיקוח או בהכנסת שחקנים.

<רונן לוי: בזה שתיתן שקיפות למחיר של אותו בלעדי בשוק, זה לא יעזור לכלום, כי כולם ייצמדו למחיר העליון.

<רונן לוי: זה בדרך כלל מה שקורה.

<רונן לוי: ולכן הדיון צריך להיות דיון - - -

<אלי מורגנשטרן: אז יש עניין להסתיר את המחירים האמיתיים?

<רונן לוי: לא.

<רונן לוי: עוד פעם, מה אני אמרתי ומה אתה עונה לי?

<דידי רוזנפלד: מה זה נקרא מחיר אמיתי?

<אלי מורגנשטרן: המחיר שמכרו בפועל.

<דידי רוזנפלד: למי?

<אלי מורגנשטרן: למוסך.

<דידי רוזנפלד: מה אכפת לך?

<אינגריד הר אבן: סליחה, זה עניינו של הלקוח בכמה קניתי את זה?

<אינגריד הר אבן: הוא ייכנס לי לכיס?

<דידי רוזנפלד: מה זה אכפת לך בכמה קנה המוסך?

<אלי מורגנשטרן: זה מידע.

<אלי מורגנשטרן: למה אתם רוצים להסתיר?

<דידי רוזנפלד: סליחה, שאלתי אותך כמה אתה מרוויח?

<דידי רוזנפלד: אתה מרוויח במשכורת, אז בוא תסבסד.

<אלי מורגנשטרן: קודם כול, לממשלה יש סמכות לשאול כמה אתה מרוויח.

<זאב פרידמן: דידי, המשכורת שלך מפורסמת באתר - - -

<דידי רוזנפלד: שלי מפורסמת, אבל שלו לא מפורסמת.

<רונן לוי: הוא לקח את זה למקום אחר.

<רונן לוי: אני רוצה רגע לדבר לא על העניין הזה של כמה הנחה, מי מקבל.

יעקב אשר: אני מבקש אבל, דקה, למחות על הדוח שיח הזה, לפחות על החלק השני שלו.

איתן כבל: שמה?

יעקב אשר: לגבי מול פקיד – להגיד: המשכורת שלך, לא המשכורת שלך.

<אינגריד הר אבן: אבל מנסים להיכנס לנו לכיס.

איתן כבל: לא, בסדר, לא שמעתי את זה.

איתן כבל: לא הקשבתי.

איתן כבל: תודה שבאת, אתה רואה?

יעקב אשר: הקדושה הגיעה.

יעקב אשר: לא, אני מכיר אותך ואני יודע שלא התכוונת, לכן אמרתי.

<רונן לוי: עד 1999 היה פיקוח על מחירים של חלקי חילוף.

<רונן לוי: וכדי לפתור את הבעיה של המחיר, בגלל שיש יבואנים בלעדיים, היה פיקוח על מחירים.

<רונן לוי: וגם היה פיקוח על מחירי שעות עבודה.

<רונן לוי: אנחנו מוכנים, אגב.

<רונן לוי: משרד האוצר היה המשרד שטען ב-1999 שהוא רוצה לשחרר את הפיקוח, והמחירים עלו.

<רונן לוי: האיגוד היה ואמר שהמחירים יעלו, אתם הרי כמובן יודעים הכול, אבל יש דרכים אחרות לפתור בעיות של מחירים.

איתן כבל: רונן, עשה לי טובה, עכשיו אנחנו לא ברב שיח מה היה.

איתן כבל: דרור, אני בא אליך: תראה, הרי הנחת העבודה, ואני אומר את זה גם לאלי, אתם פוגשים לראשונה את משרד התחבורה?

<דרור וגשל: לא.

איתן כבל: זאת אומרת, העניינים שאתם מעלים כאן בפנינו, אין לנו בעיה לעשות את משפט שלמה.

איתן כבל: מה, לא הצלחתם לשכנע אותם בתקלות האלה?

איתן כבל: מה מטריד אותי פה?

איתן כבל: שוב, אני אומר את זה, ואני רוצה לסיים את זה.

איתן כבל: לשמוע את דעתכם, לשמוע את עמדת האוצר ולהתקדם בתהליך הזה.

איתן כבל: כי יש פה משהו לא ברור לי.

איתן כבל: דרך אגב, שקיפות היא שקיפות.

איתן כבל: אם יש קטלוג שאתה קונה אותו – התפקיד שלך הוא לא לדפוק אותי במחיר של הרדיאטור.

איתן כבל: התפקיד שלך לדפוק אותי במחיר של העבודה שאתה לוקח אותי או באיכות העבודה.

איתן כבל: הנחת המוצא שלי לפחות היא שיש מחירי פיקס.

איתן כבל: אתה יכול להגיד לי, זאת זכותך: תשמע, הצמיג המסוים הזה – נכון, הוא בקטלוג כך.

איתן כבל: אין בעיה.

איתן כבל: אבל שתדע לך, יש לי עם המוסך השני דין ודברים, שנכון זה המחיר, אבל אני יודע לתת לך בשורה התחתונה, שהתוצאה הסופית תהיה טובה יותר, נכונה יותר.

איתן כבל: אני חייב מחיר להתייחס אליו.

<רונן לוי: צמיגים זה עולם אחר.

<אינגריד הר אבן: אבל, כבודו, הפתרון כבר בסעיף 32 לחוק.

<לאה ורון: את לא ברשות דיבור.

איתן כבל: אם אין לי מחיר ייחוס שאני יודע להתכתב אתו, כל הדיון הזה הוא ערבה – ברכה לבטלה, אין בו לא טעם ואין בו ריח.

איתן כבל: ולכן אני מנסה למצוא את נקודת חייו של כל לקוח כשהוא נכנס למוסך או יושב בבית בסלון ורוצה להיכנס לאפליקציה כזו או אחרת, חייב שתהיה לו נקודת ייחוס.

איתן כבל: זאת אומרת, הרי בסוף-בסוף יש מקומות שמוכרים בהם את המוצרים, זה לא כולם מוסכניקים.

איתן כבל: יש מקום שמוכר רדיאטור.

איתן כבל: אני רוצה לקנות רדיאטור, אני הולך לחנות וקונה רדיאטור.

איתן כבל: רוצה צמיג, יש חנויות עם צמיגים, כאלה מסודרות, אני אומר לו: אח שלי, תעמיס לי שלושה צמיגים והולך.

איתן כבל: עכשיו, אני רוצה לדעת כמו שאני נכנס לקנות טלוויזיות, בחנות שמוכרת את הצמיגים, אלה שמוכרים גם לכם, הרי בסוף גם אתם קונים.

<רונן לוי: הצמיגים זה ענף נפרד, שונה לחלוטין.

איתן כבל: אוקיי, לא צמיג.

<רונן לוי: והדוגמאות הן לא טובות, הן לא קשורות בכלל.

איתן כבל: אוקיי, רונן, אז אקח דוגמה אחרת.

<רונן לוי: זה ענף שונה לחלוטין.

איתן כבל: מגבים – גם זה בטח חברה, משהו לא דומה.

איתן כבל: מגבים אני יכול להגיד?

<רונן לוי: מגבים חופשי.

איתן כבל: מגב אני יכול להגיד, אוקיי.

איתן כבל: אתה הולך, מגבים אתה רוצה לקנות, רוצה מסין בכלל, ראיתי באיזה אתר, אני רוצה להביא לי בכלל מסין.

איתן כבל: אז אני נכנס, אומר: וואלה, הנה יש לי כאן עולה גרוש וחצי, הובלה ופה ושם.

איתן כבל: או אני הולך למטה, כשאני בא לשטיפה באוטו אצלי בפתח תקווה, ואני נכנס אליו, והוא אומר לי, אני מסתכל, אני מחליט.

איתן כבל: אני חייב נקודת התייחסות, שגם אדע אחר כך לשקלל את מחיר העבודה.

איתן כבל: אם אני לא יודע להפריד את מחיר העבודה מהמחיר של המוצר, הם לא באים להגיד לך כמה תגבה על מחיר העבודה שלך.

<אבנר פלור: אבל יש בחשבונית.

איתן כבל: שנייה.

איתן כבל: במחיר העבודה שלך תיקח כמה שאתה רוצה.

איתן כבל: אחליט כתוצאה מכך אם אני רוצה - - -

<רונן לוי: זה לא נכון אבל.

<דידי רוזנפלד: אדוני היושב-ראש, זה לא נכון.

<דידי רוזנפלד: יש תקנה גם על נושא העבודה.

יעקב אשר: איך אתה יודע מה המחיר של המגב, אם הוא אומר מחיר טוב או לא?

איתן כבל: לא, הוא צריך להגיד לך.

<אינגריד הר אבן: אבל יש את זה - - - להצעת מחיר - - - של המוצר.

איתן כבל: זאת אומרת, גם מלאכים, שהם לא מגיעים בהתחלה, קשה להסביר להם את כל הדיון.

איתן כבל: זה הדיון, עכשיו ברצינות.

יעקב אשר: אני מבין שזה הדיון.

איתן כבל: לא, אתה עכשיו מחזיר אותנו כבר פה שעה ומשהו לאחור, באמת עכשיו, בליבת הוויכוח שמתקיים.

<אבנר פלור: אפשר להציע משהו, אדוני היושב-ראש?

איתן כבל: אני רוצה התייחסות של דרור.

<רונן לוי: הבדל קטן רק בדוגמאות שנתת.

איתן כבל: שלושה אחרונים: רונן מתבכיין עוד קצת, אחר כך אאפשר לך, דרור יאמר את דברו.

<אבנר פלור: ונתחיל להקריא.

איתן כבל: ונתחיל הקראה, כן, בדיוק.

<רונן לוי: יש הבדל אחד רק במה שאמרת.

<רונן לוי: קודם כול היום בצמיגים יש לך גם תגיות.

<רונן לוי: גם הצמיגים, שזה באמת שוק אחר של שיווק, והוא נפרד לחלוטין מהמוסכים, יש עדיין תגיות של איכות, ואתה עדיין רוצה לדעת גם מה האיכות של אותו צמיג ולדעת איזה צמיג אתה קונה: מה מרחק הבלימה שלו, זיהום אוויר.

<רונן לוי: אתה רוצה גם לדעת מה אתה קונה.

<רונן לוי: זה אחד.

<רונן לוי: נגיד, באוטו שלך, ואתה רוצה להחליף עכשיו צלחות ברקסים, שזה משהו אחר.

<רונן לוי: אחד, אני צריך לתת לך אחריות, אני צריך לוודא שאתה נוסע באוטו בטוח, ואני גם צריך לקבל מידע על הצלחות.

<רונן לוי: יש שמונה סוגים.

איתן כבל: דרך אגב, שום דבר מהדברים שאמרת אני לא יודע.

איתן כבל: מי שאמור לתת לי לא נותן לי.

<רונן לוי: נכון.

<רונן לוי: בשביל זה אתה בא אלי.

<רונן לוי: יש שמונה סוגים, ואת זה שכחתם.

<רונן לוי: בסוף אתה בא אלי כי אני בעל מקצוע, ובסופו של דבר אני צריך לבחור לך, יחד אתך, את הדבר הבטיחותי.

<רונן לוי: ואני גם צריך לדעת שאני בוחר לך משהו בטיחותי, כי לא תמיד אני יודע.

<רונן לוי: אם אני עכשיו למשל מקבל צלחת ב-40 שקל, ולא ב-200 שקל, אין לי מושג אם הצלחת הזאת תחזיק לך עכשיו ב-120 קמ"ש.

איתן כבל: כן, בסדר, כפרה עליך, זה אנחנו יודעים.

איתן כבל: אתה עכשיו מוכר לי את הצלחת.

איתן כבל: נו, באמת, עזוב אותי עכשיו.

<רונן לוי: לא משנה, אני צריך לתת לך אחריות.

איתן כבל: רונן, תסלח לי.

<רונן לוי: צריך גם לוודא שאתה תיסע בטיחותי אחרי זה.

<רונן לוי: לא נכון.

איתן כבל: אבל גם כדי לדעת את מה שאתה אומר צריכה להיות לי נקודת ייחוס.

<רונן לוי: אבל אני גם רוצה לדעת.

איתן כבל: כי אם אתה בא, אני רק נתון בידיים שלך נטו.

<רונן לוי: אבל אתה לא נותן לי את הגישה לדעת.

<רונן לוי: על זה אני רוצה לדבר.

איתן כבל: אה, מהם?

איתן כבל: בסדר.

<רונן לוי: אני רוצה גם לדעת.

איתן כבל: אבל זה החוק, עכשיו מחייבים אותם לתת את כל הנתונים האלה.

<רונן לוי: רק מחירים.

<רונן לוי: אני לא יודע אם בתוך התרכיב של צלחת הברקס הזאת אני יכול לשים לך משהו.

<רונן לוי: זה שאתם מדברים על מחיר – אני גם רוצה לדעת את האיכות של החלק שאני שם.

איתן כבל: רונן, תודה.

איתן כבל: בבקשה, שם ותפקיד.

<דן מיכאל קדרון: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

<דן מיכאל קדרון: קדרון דן, "תנו יד לחרש", "נכים למען נכים".

<דן מיכאל קדרון: לי היה מקרה לפני בערך שבועיים, מישהו שבר לי את המראה, רכב פאר.

<דן מיכאל קדרון: הלכתי למוסך היבואן, הסתכלתי מספר קטלוגי, אמרו לי: 2,800 שקל.

<דן מיכאל קדרון: חזרתי הביתה, הלכתי לאינטרנט, הסתכלתי איפה שאני יכול, למשל להביא כמו שהיושב-ראש אמר מסין, אותו חלק בדיוק עלה לי 1,500 שקל – דמי משלוח.

<דן מיכאל קדרון: לקחתי את החלק – כמו שהעברנו את החוק שהמוסך מחויב להרכיב לי – הלכתי, הרכבתי, הוא לקח לי על העבודה, ובסוף יצאתי בסביבות 1,800 שקל במקום 2,800.

<דוד טמיר: זה מה שאמורות לעשות התקנות.

איתן כבל: יפה.

איתן כבל: מה שנקרא במקרה יש לנו דוגמה מהשטח.

<דן מיכאל קדרון: לא התכוונתי להציג את עצמי, אבל פשוט - - -

איתן כבל: זה בסדר גמור.

איתן כבל: אל תדאג, לא יעלו אליך לרגל לשאול איך עשית את זה.

<דן מיכאל קדרון: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

איתן כבל: זה בסדר גמור, אוקיי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא הסביר איך עושים את זה, אז לא צריך להגיע אליו.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: דרור, בבקשה.

<דרור וגשל: עלו פה טענות מצד המוסכים, גם מעוד צדדים, לגבי העובדה שאנחנו נכנסים להם לכיס.

<דרור וגשל: וזה במידה רבה נכון.

<דרור וגשל: כלומר, החוק הזה בא לעולם בגלל שבעולם הרכב היו כשלי שוק.

<דרור וגשל: זיהינו את זה על פי דוחות שקיבלנו.

איתן כבל: על מה הדוחות שלכם מדברים?

איתן כבל: עד כמה הפערים?

<דרור וגשל: אין לי פה לידי, אבל עד 70% פערים במחירים, כלומר בין המחיר לצרכן לבין המחיר שבו הוא קונה את זה.

<דרור וגשל: זה עם מה שאנחנו מתמודדים פה.

<דרור וגשל: ולכן החוק הזה נתן סמכויות חריגות.

<דרור וגשל: זה לא קורה כל יום, זה לא קורה בענף הטלוויזיות למשל, אבל בענף הרכב זה קורה, כי משהו שם – לא רוצה להגיד מילים - - -

<קריאה: יש כשל שוק.

<דרור וגשל: משהו לא עובד.

<דרור וגשל: כולם בסדר ואף אחד לא מרמה, אבל אתה עדיין נכנס למוסך ויוצא ב-4,000 שקל.

<רונן לוי: לא, אבל הש"ג הוא לא הבעיה.

איתן כבל: כשכולם מסכימים זה לא רמאות.

<דרור וגשל: נכון.

<דרור וגשל: לא רמאות, אף אחד לא מרמה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: וגם לא מתכוון לרמות.

איתן כבל: כולם מסכימים.

<רונן לוי: אבל הפתרון שלך לא עוזר.

<רונן לוי: אתה מאשים ונותן פתרון שישאיר את הכשל.

<רונן לוי: אתה מפחד לגעת באמת – תכניס את היד שלך עמוק, ותקן את כשל השוק במקום, לא דרך הש"ג.

איתן כבל: רונן, פער של 70%, תשמע.

<אינגריד הר אבן: אבל מי שקובע את המחיר לצרכן הוא היבואן, הוא לא המוסך.

איתן כבל: בסדר, הוא מציג עכשיו.

איתן כבל: באמת.

<לאה ורון: עורך דין וגשל קיבל רשות דיבור מיושב-ראש הוועדה.

<דרור וגשל: אבל החוק לא מסתיים בעניין הזה של הפרסום.

<דרור וגשל: הרי בעניין הזה של המוצרים, הרפורמה הכי גדולה שנעשתה - -

איתן כבל: עורך דין פרידמן, או שתעבור לתנועות ידיים, כי אני שומע אותך עד פה.

<דרור וגשל: - - החלק הכי מרכזי שנעשה ברפורמה בחלפים זה היה שכל עשרות החלפים שהיה בשבילם - - -

איתן כבל: יוצגו.

<דרור וגשל: ייבוא וזה הוצאנו.

<דרור וגשל: יש רשימה קצרה של חלפים, מה שפוטנציאלית אמור לפתוח את שוק הייבוא לאלפי יבואנים מקבילים, שכבר לא יהיו מחויבים למחירים האלה של היבואנים הרשמיים, אלה שנמצאים וקובעים את המחירים.

<דרור וגשל: עכשיו, יש פה הרבה צעדים שמשלימים אחד את השני - - - של הייבוא, עם הפרסום, עם הדיווחים, עם העיצומים הכספיים, עם האכיפה שדיברו עליה.

<דרור וגשל: כל הדברים האלה ביחד אמורים להביא – וזו הדרך שבה הממשלה נקטה.

איתן כבל: תודה.

<דרור וגשל: רגע, אדוני, מילה אחרונה.

<דרור וגשל: ואדוני דיבר לגבי העובדה הזאת של החנויות, הנקודה הזאת שמוסך הוא חנות.

<דרור וגשל: הנקודה הזו עצמה עלתה בדיונים, כי אנחנו בסיבוב שלישי של החוק הזה.

<דרור וגשל: בשביל זה יש הוראה ספציפית בחוק.

<דרור וגשל: בחוק כתבנו, בגלל המוסכים, שאפשר לפטור מישהו שיש לו היקף פעילות קטן.

<דרור וגשל: אז זה עלה.

<דרור וגשל: אבל אמרנו שזה יהיה פרטני, כדי שזה לא יהפוך לאיזשהו צונאמי, כי המחירים האלה של המוסכים, כמו שאמרו למי שעושה את האפליקציה: זה המחיר לצרכן, זה חשוב.

<דרור וגשל: עכשיו, האם חייבים לעשות את זה?

<דרור וגשל: לא.

<דרור וגשל: משרד התחבורה יכול - - -

<רונן לוי: אבל אתה בונה שפה, זה לא של המוסכים.

איתן כבל: טוב, תודה.

<רונן לוי: המחירים הם של יבואני הרכב.

<רונן לוי: ותפסיקו לבנות את השפה הזאת, בשביל להתעלם מהעניין של לגעת – יש פה בלעדיות של יבואני רכב על הרכב, ותפסיק להגיד מוסכים, כי אתה בונה שפה, בשביל לא לגעת בתפוח הלוהט שאתה לא רוצה לגעת בו.

<רונן לוי: תקנו את הכשל.

איתן כבל: דרור, אתה לא עונה.

איתן כבל: אני רוצה לומר לך, רונן יקירי: אתה פה, אני מכיר אותך כבר לא מעט שנים, ואתה נלחם כפי שמעטים באמת נלחמים, בכל הכוח.

איתן כבל: ואני חושב שהבאת הישגים גדולים למוסכים.

איתן כבל: ואני חושב שגם אצל היושב-ראש – הלב שלי אתכם בצורה שקשה להתעלם ממנה, בשלל עניינים.

איתן כבל: זה בסדר שאתה נלחם עכשיו.

איתן כבל: זה בסדר.

איתן כבל: אבל אני אומר לך את מה שאמרתי לאלה שרצו למנוע ממך לבצע את השינויים שהסכמנו.

<רונן לוי: - - -

איתן כבל: אתה גם עונה כמוהם?

איתן כבל: אלה שהיו נגדך – אתה עונה כמוהם: אנחנו לא נגד, אנחנו זה, אנחנו פה, אבל עם האלמנט?

<רונן לוי: לא, השפה מעצבנת אותי.

איתן כבל: אתה תיתן לי עכשיו.

איתן כבל: אני רוצה לומר לכם את הדבר הבא: אני מבין את מה שאתה אומר.

איתן כבל: החוכמה שלך היא לא רק לספר לי את הסיפור, אתה צריך לעזור לי, לעזור לנו, כי זה יהיה.

איתן כבל: או שזה יהיה, כיוון שתעזור לנו, יתכתב יותר טוב עם הגורמים שאתה מייצג, ותפקידך לייצג ועושה באמת עבודה נאמנה, ואני מעיד כמי שרואה פה אנשים שמייצגים גופים כאלה ואחרים במשך השנים; או שנצטרך לעשות את זה כאילו באיזה סוג של ויכוח, וזה מיותר.

איתן כבל: אבל אני מבין את מה שאתה אומר.

איתן כבל: בשביל זה יש את החקיקה, בגלל זה אנחנו עושים את הדברים האלה דבר דבור על אופניו.

איתן כבל: ואני מבין שאתם, כשהחומר חסוי מכם – זאת הכוונה של החקיקה, לפתוח את השוק לגמרי, שהכול יהיה בשקיפות מלאה.

איתן כבל: עכשיו, אלה תהליכים קשים.

איתן כבל: אלה תהליכים קשים.

איתן כבל: לספר לך, היבואנים – נמצאים פה משמאלי, שזה מימינך, על כל דבר, איך הם קפצו?

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: ומצאנו אני מקווה את התהליך שאולי – אולי – אם לא, עורכי הדין שלהם כבר עובדים איך לא לקיים את החוק על פי החוק.

<קריאה: - - -

איתן כבל: אני אומר את זה - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: המונח הזה לקיים את החוק - - -

איתן כבל: נכון, איך לא לקיים את החוק על פי חוק.

<רונן לוי: עכשיו בונים חסמים דרך תקנות התחבורה.

איתן כבל: אוקיי, בבקשה, אבנר, משפט, אתה לא חייב להאריך.

<אבנר פלור: לא משפט, שנתחיל להקריא רק.

איתן כבל: יפה.

איתן כבל: אני רק רוצה לומר לך, לסיכום החלק הזה, כי אנחנו עוברים להקראה, את הדבר הבא: תשמע, הכוונה בדרך כלל של דיון כזה, לשים על השולחן את הבעייתיות, שהיא פותחת לכולנו את הראש.

איתן כבל: אני מקווה שגם הראש שלכם נפתח.

<אבנר פלור: הוא תמיד פתוח.

איתן כבל: אל תבנה על זה.

איתן כבל: אני לא.

איתן כבל: אני מנסה לומר לך בעניין הזה.

יעקב אשר: הוא לא הציע לך חלקי חילוף, רק אמר תפתח.

איתן כבל: אני מציע לכם, באמת – הדברים שעורך דין פרידמן אמר, הדברים שרונן אמר, הדברים שנציג האוצר אמר, הדברים שאמר איתי.

איתן כבל: הם באים ממקום של לסדר ולעשות את זה נכון יותר וטוב יותר, שבסוף אלה שאמורים לפתח את האפליקציות לא יצטרכו לפתח אפליקציה של פיתוח אפליקציה.

איתן כבל: שבסוף הם ידעו להתכתב הכי טוב, הכי נכון, עם העניין הזה.

איתן כבל: יש לכאן פוטנציאל מאוד מאוד גדול, כי אני אפילו לא צריך את המחקרים של משרד האוצר וכו', בשוק הזה הפערים הם גדולים.

איתן כבל: ודבר אחד בטוח: כל מוסך שאתה מגיע אליו, הוא נותן את זה מהאוכל של הילדים שלו.

איתן כבל: אז כדי למנוע את המצב הזה, שאנחנו רוצים שכולם יחיו ברווחה, כל הילדים יהיו שבעים, אז בבקשה, תשב איתם, תדבר איתם, כדי שהדיון הבא כבר יקלח ונסיים את זה יותר מהר, כי אני רואה חשיבות מאוד גדולה בחוק הזה.

איתן כבל: משפט, בבקשה.

יעקב אשר: חצי משפט.

יעקב אשר: לא הייתי בהתחלה, נגעתי בליבה.

יעקב אשר: אין ספק שהשקיפות בדברים הללו היא חשובה, בטח במקום שיש בו כשל שוק.

יעקב אשר: משרדי הממשלה אומרים: יש כשל שוק.

יעקב אשר: מה שצריך לראות, שבאמת בסופו של דבר לצרכן, לא יהיה מצב שבו דווקא בגלל השקיפות - - -

איתן כבל: זה מה שהציג עורך דין - - -

יעקב אשר: אני מחדד רק את זה, זה יכול לגרום בדיוק הפוך.

יעקב אשר: זאת אומרת, אם היה איזה שוק חופשי עכשיו, אז פתאום השוק הזה, מישהו מתכנת אותו בצורה אחרת.

איתן כבל: לא סתם הבאת אתך את הקדושה, כי כבר נאמר:

איתן כבל: המביא דברים בשם אומרם מביא גאולה לעולם.

איתן כבל: ועורך דין פרידמן – זיכית אותו בלהביא גאולה לעולם.

יעקב אשר: אני אומר את זה לעצמי, כי הרבה פעמים אנחנו יוצאים עם אפליקציות, הכול מדויק, חוק המזון, הכול נהדר, פתאום מתברר שבתוך זה גם - - -

איתן כבל: אשר, לגמרי דיברנו, אפילו נתנו את הדוגמה של בלעם שאצלו זה הפוך, הוא בא לקלל ויצא מברך.

יעקב אשר: היושב-ראש עצמו זה הקדושה.

איתן כבל: אז בבקשה, אבנר.

איתן כבל: ואני אומר לך שוב, אלי מורגנשטרן מהאוצר העלה את העניין הזה של המחיר הממוצע.

<אבנר פלור: - - - 12 חודשים.

איתן כבל: אני לא פותח עכשיו את הדיון, אני מבקש לבוא עם תשובות מסודרות אחרי שבאתם בדברים וראיתם.

איתן כבל: זה לא מספיק רק להגיד את זה.

איתן כבל: אני מבין שאתה אומר, והפנייה שלך או הנושא שאתה מעלה אותו הוא נכון, לטעמי, כי זו הדרך הכי טובה גם להתגבר על הרבה מהמכשלות שהוצגו כאן.

איתן כבל: אלא שצריך לראות שזו לא רק אמירה לפרוטוקול, שבסוף צריך גם לעשות את זה.

איתן כבל: והאם ניתן ליישם את זה?

איתן כבל: שזאת לא תהיה אות מתה.

איתן כבל: אבל אני לא פותח את הדיון.

איתן כבל: אתם יושבים איתם, אני שמח שאני גם עוזר לכם, כי אתם צריכים לשבת ביניכם, משרדי הממשלה.

איתן כבל: זה לא רחוק – אה, בעצם, כן רחוק, די רחוק, נכון?

<אבנר פלור: כן, עברנו - - -

איתן כבל: טוב, לא משנה.

איתן כבל: אז תבקש רכב שיקפיץ אותך לשם, או הפוך.

<אבנר פלור: הגענו לפה מתואמים, הכול בסדר.

איתן כבל: בבקשה, בואו נתחיל את ההקראה.

<איתי עצמון: רק אגיד לפני ההקראה, שהנוסח שמונח על שולחן הוועדה כולל תיקונים ב"עקוב אחר שינויים", הן בעקבות ההערות שהעברתי מבעוד מועד למשרד והן בעקבות דין ודברים שאני מבין שקיימתם עם נציגי הגורמים השונים.

איתן כבל: אוקיי, בבקשה.

<דוד טמיר: תקנות רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב (מידע שעל בעל רישיון סחר במוצרי תעבורה לפרסם באינטרנט), התשע"ח–2017.

<דוד טמיר: בתוקף סמכותי לפי סעיפים 125(א)(2) ו-239 לחוק רישוי שירותים ומקצועות בענף הרכב, התשע"ו–2016 (להלן – החוק), ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת, אני מתקין תקנות אלה:

<לאה ורון: אולי שווה דווקא לעצור.

איתן כבל: חברים, בוא תסבירו

<דוד טמיר: אנחנו עכשיו נכנסים לגוף החובה, ולכן המידע שעל בעל רישיון לסחר במוצרי תעבורה לפרסם באתר האינטרנט שלו הם בסעיף קטן (1) אנחנו מדברים על הפרטים הבסיסיים ביותר ביחס לבעל רישיון הסחר, שיאפשרו לכל לקוח שרוצה לפנות וליצור קשר עם בעל רישיון הסחר לפנות אליו ולהגיע אליו ולהצליח ליצור תקשורת.

<דוד טמיר: סעיף קטן (2) מפנה לפרטים שיידרש בעל רישיון סחר במוצרי תעבורה לפרט במסגרת האתר שלו.

<דוד טמיר: כאשר השורה החשובה כאן זה "של כל מוצר תעבורה שהוא משווק, מבין סוגי המוצרים המפורטים בתוספת השנייה".

<דוד טמיר: קרי, אנחנו כבר כאן הוצאנו מתחולת החובה את רוב פריטי מוצרי התעבורה הקיימים, ואנחנו מייחדים את חובת הפרסום אך ורק למוצרי התעבורה שמפורטים בתוספת השנייה, שהם מוצרי התעבורה שמוחלפים בתדירות הגבוהה ביותר מבין מוצרי התעבורה הקיימים.

<דוד טמיר: "שם קובץ מוצרי התעבורה יכלול חתימת זמן הכוללת את המועד ואת השעה של משלוח הקובץ" – במסגרת הדרישות שלנו דרשנו שבכל עדכון לנעשה למחיר מוצרי התעבורה, כדי שלא יהיה מצב שאתר האינטרנט מפרסם למעשה נתונים שהם לא רלוונטיים, דרשנו שכל שינוי, תוך 48 שעות ממועד השינוי, יפורסם.

<דוד טמיר: ולכן ביקשנו שבכל פעם שהקובץ מתעדכן הוא יכלול את חתימת הזמן של משלוח הקובץ המעודכן.

יעקב אשר: איזה מחיר יהיה מחייב בתוך ה-48 שעות?

<דוד טמיר: המחיר שהיה עד לשינוי.

<דוד טמיר: יש לו 48 שעות - - -

יעקב אשר: שהוא יכול רק 48 שעות או שהוא חייב לפרסם את זה - - -

<דוד טמיר: תוך 48 שעות הוא חייב לעדכן את - - -

יעקב אשר: יפה.

יעקב אשר: באתי, נפלתי בדיוק על קו התפר הזה.

יעקב אשר: הוא אומר: כבר הוצאתי עדכון, רק עוד 48 שעות זה ייכנס לאתר, בינתיים מה הוא מחויב?

יעקב אשר: האם הוא מחויב בינתיים על מה שהוא פרסם קודם?

יעקב אשר: הבנת מה אני מחדד?

<דוד טמיר: כן.

<דוד טמיר: עד תום 48 שעות מרגע שנעשה העדכון, למעשה חל המחיר שהיה קודם באתר.

<דוד טמיר: ומרגע שהוא פרסם, תוך 48 שעות הוא צריך לפרסם.

יעקב אשר: אבל זה מחייב, הוא יכול לגבות את המחיר הזה אחרי 48 שעות.

יעקב אשר: רק כשזה מפורסם, אחרת תמיד יגידו: בדיוק שיניתי.

<דוד טמיר: הדגש מבחינתנו זה בעצם על יצירת פרטים מעודכנים באתר.

<דוד טמיר: זה הדגש.

<דוד טמיר: מה שאתה כבר מדבר עליו זה באמת לרדת לרזולוציות שמבחינתנו הן קצת - - -

יעקב אשר: אותי מעניין הצרכן עם הרזולוציות.

<דוד טמיר: אבל הן קצת פחות מהותיות מאשר האינטרס שלנו שאתר האינטרנט יהיה מעודכן לחלוטין.

יעקב אשר: ברור לחלוטין, לא ביקשתי שלא יהיה מעודכן.

יעקב אשר: רק אני אומר, לפעמים אתה מחדד את זה.

יעקב אשר: כי פה גם יכול להיות משחק בעניין הזה: כן פרסמתי, בינתיים העליתי את המחיר, ורק זה עוד לא מופיע, כי אני עוד לא חייב להגיד את זה, זה הכול.

<דוד טמיר: בסעיף קטן (ב): קובץ מוצרי התעבורה - - -

איתן כבל: רגע.

איתן כבל: אני קודם כול רוצה להבהיר: לא נסיים את התקנות היום, אתם צריכים לשוב אלינו בדיון הבא עם תשובות לכל השאלות ששאלנו כאן בישיבה, כי אני בעד התקנות, רק אני עדיין לא רואה אותן מסודרות לי בעיניים.

איתן כבל: אבנר, למה אתה מסתכל עלי כאילו נטשתי את המצנח - - -

<אבנר פלור: לא, אני פתוח.

<לאה ורון: עורכת הדין הר אבן ביקשה רשות דיבור.

איתן כבל: כן, בבקשה, גברתי, שם ותפקיד.

<אינגריד הר אבן: עורכת דין אינגריד הר אבן, איגוד המוסכים.

<אינגריד הר אבן: אני מציעה שבמקום לנקוב בשעות יירשם שני ימי עסקים, כדי לא להכשיל אנשים – שישי, שבת, חגים וכו'.

<אינגריד הר אבן: הצעת ייעול, לא להפוך אנשים לעבריינים על הדקה.

<זאב פרידמן: זה כדי - - -

<דידי רוזנפלד: שלא יעבדו בשבת.

<איתי עצמון: את מתכוונת לתקנת משנה (ב)?

<אינגריד הר אבן: במקום ה-48 שעות, שיהיה רשום שני ימי עסקים.

<לאה ורון: אבל לא דנו בה.

<לאה ורון: הוא לא הקריא אותה לוועדה והוא לא הציג אותה.

<אינגריד הר אבן: אה, סליחה.

<לאה ורון: הקדמת.

איתן כבל: כן, בבקשה.

<בועז יהב: לא הצלחתי להבין, יש פה שני מחירים בפרק זמן של 48 שעות.

<בועז יהב: מי שמוכר שינה את המחיר, הצרכן בסוף הדרך רואה את זה רק אחרי 48 שעות – במקרה הגרוע אבל אחרי 48 שעות.

<בועז יהב: כל התפר הזה, המחיר החדש שהצרכן יראה בסוף, הוא כבר לא רלוונטי.

<לאה ורון: גם אתה מתייחס לפסקה הבאה, שעדיין לא הוקראה ולא הוסברה לוועדה.

<לאה ורון: היושב-ראש שאל אם יש שאלות לסעיף 1(א).

איתן כבל: לא נורא, זאת אפליקציה חדשה.

<לאה ורון: גם אתה הקדמת.

איתן כבל: למרות שכתוב: אין מוקדם ומאוחר בתורה, אבל פה אין ברירה.

איתן כבל: בבקשה, שם ותפקיד.

<גדעון רייס: גדעון רייס, לשכת המסחר ויבואן של חלפים.

<גדעון רייס: שתי בעיות אני כבר רואה כאן בסעיף הזה.

<גדעון רייס: אחד, לרוב היבואנים אין בכלל את היכולות ואין להם את המנגנון לקבצים של XML.

<גדעון רייס: דבר נוסף, הדרישה של 48 שעות היא דרישה - - -

<לאה ורון: אנחנו עוד לא שם.

<גדעון רייס: סליחה.

<גדעון רייס: אבל לגבי הפורמט XML, לרוב היבואנים והחנויות וכל מי שעוסק בסחר, אין לו בכלל ידע, גישה, בסיס נתונים ומיכון שיכול לאפשר XML.

<גדעון רייס: אני במקרה מכיר - - -

<איתי עצמון: סליחה על השאלה, לא ניתן להעסיק מישהו שיתפעל את המערכת הזאת או ייצור לכם את הקבצים?

<דידי רוזנפלד: כל דבר עולה כסף.

<גדעון רייס: אפשר, אבל אתה רוצה כל בעל חנות, שעכשיו ייקח איזשהו יועץ מחשוב?

<דוד טמיר: סליחה, אבל דיברנו והפנינו לסעיף 125(ג) לחוק, ואמרנו כאן בהצהרה שלנו שהמנהל רשאי לפטור.

<דוד טמיר: ואמרנו במפורש שהכוונה היא לא להגיע למכולות, לצורך העניין.

<יוסי סקורניק: לא, מכולות זה מוסכים.

<יוסי סקורניק: אני מדבר על חנויות, יש מאות חנויות.

<דוד טמיר: לא, אני מדבר על חנויות.

<יוסי סקורניק: גם תפטרו אותן?

<דוד טמיר: גם חנויות שהיקפי הפעילות שלהן יהיו מצומצמים, זה לא יחול עליהם.

<אבנר פלור: מחוק המזון לקחנו את זה.

<גדעון רייס: אבל אפילו אם נחריג את החנויות, גם היבואנים, למעט יבואנים גדולים מאוד שיש להם מערכת מחשוב משוכללת, אבל רוב היבואנים, שהם הרוב, כשהמדובר על יבוא מאוד מאוד קטן, דובר על איזה 2 מיליון שקל לחודש שזה לא סיפור גדול, אין להם את התשתית לזה.

איתן כבל: אומר לך את זה כך: אני מבין את החשש שתוספת כוח אדם תייקר את המוצר, זו התשובה המיידית בכל עניין ועניין.

איתן כבל: נצטרך לתת את הדעת על זה.

איתן כבל: אני חושב שיש כאן סעיף שיודע להתמודד עם העניין הזה.

איתן כבל: ויכול היות שיש מה שנקרא הוצאה חד פעמית.

<לדידי רוזנפלד: כל עדכון.

איתן כבל: שנייה, אל תעשה לי עכשיו את העדכון כאילו - - -

<לאה ורון: נו, בסוף אפילו אני אלמד לעדכן.

איתן כבל: סליחה, דידי, אני לא מחליף אתכם במקצוע, אבל הנחת העבודה, שגם כשאתה מקבל את זה היום, אתה לא מקבל את זה בדואר ב-1,000 עמודים, אתה - - -

<דידי רוזנפלד: בוודאי, אבל לא ב-XML.

איתן כבל: נשמה שלי, אני לא מבין כלום בזה, אני משתמש קצה, אבל אני אומר: נחתו על הירח, הלכו, צעד קטן לאדם, צעד גדול לאנושות.

איתן כבל: ומאז האמירה המפורסמת הזאת עולם האינטרנט והעולם הטכנולוגי התפתח בצורה יוצאת דופן.

איתן כבל: אני בטוח, אין לי ספק, שהיום גם אצלך זה לא שיש פקידה שמקבלת 1,000 מוצרים ומתחילה לכתוב, להעתיק את זה אחד-אחד.

איתן כבל: אני מניח שהיום אתה מקבל את זה בקובץ מסוים, שהוא מתאים לך אותו לתוך - - -

<בועז יהב: אגיד אולי שני דברים.

<בועז יהב: כשאתה מתחיל לדבר על מאות כאלה, הבעיה מתחילה להיות.

<בועז יהב: כבר היום כשאנחנו עובדים מול 20, 22 רשתות גדולות, כל בוקר מתחילות שיחות הטלפון: אתה לא עדכנת, הסניף הזה לא מעודכן, לא שלחת קובץ.

<בועז יהב: ופה אתה מדבר על רשתות - - -

איתן כבל: לא, אתה מדבר - - -

<בועז יהב: אותו דבר.

<בועז יהב: פה יהיה: הקובץ שלך לא עודכן כבר יומיים - - -

<אבנר פלור: לא, על ה-XML, לפני היומיים.

<בועז יהב: ה-XML - - -

<קריאה: אפשר אחרת מ-XML?

<קריאה: זאת השאלה.

<בועז יהב: עזוב, XML כרגע זה רק המבנה, זה לא משנה כרגע.

<בועז יהב: אבל איכשהו נסגור על מבנה.

יעקב אשר: אבל הם מדברים על מבנה מסוים - - -

איתן כבל: חברים, סליחה, אני מתנצל בפניך.

איתן כבל: אנחנו נכנסים לדיון אחר, זה דיון מקצועי פר אקסלנס, שנוגע לפיקוח, שכן מעדכנים בזמן, לא מעדכנים, איך מעדכנים, למה מעדכנים, ואם לא יעדכן, ואם אחרי שאמרתי לו שוב לא יעדכן.

איתן כבל: אני לא רוצה להיכנס לזה, השלב הזה הוא בניית המסד עליו אנחנו מנסים לשים את ההצעה.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר לכם בשורה התחתונה: אנחנו לא שם.

איתן כבל: אני בסך הכול מנסה להגיד שאין לי ספק, עזוב עכשיו, זה לא משהו עכשיו שאני אומר לך: אתה צריך לנסוע מאחורי קווי האויב, זה משהו שאפשר לתת לו מענה.

יעקב אשר: איתן, אני רוצה לומר משהו גם טיפה מהניסיון, לפחות בקדנציה הקודמת על חוק המזון.

איתן כבל: בבקשה.

יעקב אשר: לפעמים באים עם איזשהו XML, כי ככה זה מקובל.

יעקב אשר: השאלה שצריך לראות אותה עכשיו, כי בסוף זה פאול טכני הדברים האלה.

יעקב אשר: יגידו לך: אין לנו, עכשיו צריך להרכיב וזה עולה הרבה כסף.

יעקב אשר: השאלה אם יש גם צורה אחרת, לא XML.

<אבנר פלור: שיציעו.

יעקב אשר: או, שיציעו.

יעקב אשר: זאת אומרת, מישהו לא עשה את שיעורי הבית, חבר'ה.

יעקב אשר: כי אם ה-XML זו לא תוכנה שנמצאת בכל מקום, אז תחפשו אולי משהו שכן קיים.

יעקב אשר: כי אנחנו צריכים את התוצאה, לא מעניין אותנו איך זה פועל.

<אבנר פלור: זה קיים גם בחוק המזון.

<דוד טמיר: אנחנו רוצים להפנות גם לסעיף (ג).

<דוד טמיר: בסעיף (ג) כתוב במפורש, שתתאפשר הנגישות לפרסום – עוד לא הגענו לשם פשוט – בין במבנה של XML, אקסל, Gzip ו-Deflate.

<דוד טמיר: זאת אומרת, נתנו את כל האפשרויות שרלוונטיות.

יעקב אשר: אני לא יודע, יצטרכו למצוא איך לעשות את זה, אבל שלא ייפול - - -

<דידי רוזנפלד: אפשר לעשות גם זה, גם זה, גם זה, גם זה, גם זה.

יעקב אשר: לא, או זה או זה או זה או זה.

<דידי רוזנפלד: לא, זה גם, גם וגם, חבר הכנסת אשר.

<דידי רוזנפלד: זה גם וגם וגם.

יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, התחושה שלי, שלא נעשתה פה הבדיקה מול השטח, זאת אומרת בחלק של - - -

<אבנר פלור: - - -

איתן כבל: מה שבדיוק עשיתי, שלחתי את כולם פה לשיעורי בית.

יעקב אשר: אוקיי.

יעקב אשר: אז נדבר בפעם הבאה.

איתן כבל: לא, יש כאן עניין שהם צריכים לתת עליו את הדעת, אין ספק.

איתן כבל: גדעון העלה פה עניין שצריך לתת עליו את הדעת.

איתן כבל: בבקשה.

<יוסי סקורניק: יוסי סקורניק, לשכת המסחר ויבואן חלפים.

<יוסי סקורניק: צריך לקחת בחשבון, כשמדברים על בעלי רישיון סחר, יש מאות חנויות.

<יוסי סקורניק: מה עושים איתן?

<יוסי סקורניק: והם המשווקים, הם הפרונט, הם לא מכולות.

<יוסי סקורניק: המשווקים העיקריים של החלפים, כמו שאתם יודעים, הזכרת את זה גם, זה אותו מוסך שקונה מחנות לידו, מזמין.

<יוסי סקורניק: מה עושים איתם?

<יוסי סקורניק: זה מאות.

<יוסי סקורניק: זו אינפורמציה לאנשי האפליקציות.

<יוסי סקורניק: זה לא המזון שזה שמונה או לא יודע כמה, אתה מדבר פה על מאות ויותר מזה בעלי רישיונות סחר.

<יוסי סקורניק: איך לוקחים את זה ביחד?

<יוסי סקורניק: את זה אני לא מצליח להבין.

<דוד טמיר: אני חושב שנתנו את התשובה על זה.

<יוסי סקורניק: זה לא חוק המזון.

<יוסי סקורניק: כולם הולכים פה לחוק המזון, שזה יחסית גם המשווק הוא מוכר, והוא נותן את זה ככה ויודע בכמה הוא רוצה למכור.

<יוסי סקורניק: ופה זה לא ככה, בדרך כלל זה לא ככה.

<יוסי סקורניק: ויש פה, עזוב מוסכים שזה אלפים, בעלי החנויות זה מאות.

<יוסי סקורניק: איך יוצאים מזה?

<יוסי סקורניק: אני לא מצליח להבין.

<דוד טמיר: נתנו את התשובה על זה ביחס לסעיף 125(ג), ושם יהיה המענה.

<דידי רוזנפלד: גם אותם יסגרו?

<דוד טמיר: כפי שקבע המחוקק.

<דידי רוזנפלד: אז בוא תכתוב ישר: היבואנים, ונסגור עניין.

<קריאה: זאת הכוונה.

<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, נאמרים כאן דברים, שכאילו נסגר כאן העניין, שאנחנו מדברים רק על דיווח של יבואנים בלבד.

<זאב פרידמן: אני מבקש לדעת האם זו באמת הכוונה?

<זאב פרידמן: כי אם זה כך, אז זה מיותר שאבוא לדיון הבא.

<זאב פרידמן: אני אומר את זה בשיא הרצינות, משום שאני לא חושב שיש כאן היבט צרכני.

<זאב פרידמן: יש כאן היבטים כלכליים שמנהלים את השוק, אבל אדוני במהלך הדיון אמר שזו שאלה שצריכה להיבחן, וזה נושא שצריך להביא את הנתונים ולבדוק מהו היעד שבו אנחנו אומרים, ולפתור את הבעיה של אותם קטנים אפשר למצוא בדרך של לפטור בקביעת ההיקף המסחרי של מכירת החלקים שלהם.

<זאב פרידמן: אבל אם הכוונה היא להעביר את כל הסוגיה או כל האפליקציה הזאת, כל הנושא הזה, אך ורק ליבואנים, זה סיפור אחר לחלוטין.

איתן כבל: אוקיי.

<זאב פרידמן: ושנשים על השולחן: זה לא חוק צרכני.

<זאב פרידמן: זה חוק כלכלי, אבל לא צרכני.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: יש גם דברים כאלה: חוק נתוני אשראי הוא חוק כלכלי.

איתן כבל: ניסו להציג אותו בתור חוק צרכני.

<זאב פרידמן: זה בסדר גמור.

<זאב פרידמן: אבל אי אפשר להציג את זה בתור אנחנו באים לעזור לצרכן, ולהגיד: אולי זה יתגלגל אליו.

<זאב פרידמן: אז אדוני בעצמו, שמעתי אותו לא פעם ולא פעמיים צוחק על כל אותן הטבות שנותנים לבעלי עסקים, שמעולם לא התגלגלו למטה כלפי הצרכנים.

<זאב פרידמן: אז אם זה מה שאנחנו רוצים לעשות, זה בסדר גמור, כי ליבי גם עם בעלי המוסכים וגם עם היבואנים וגם עם כל האנשים, אבל לצרכנים זה לא נוגע.

איתן כבל: תודה.

<זאב פרידמן: ידידי רונן לוי מאוד חשובה לו הטרמינולוגיה, אז בוא נגיד: צרכני זה לא.

איתן כבל: אוקיי, תודה.

איתן כבל: אני מאוד מקבל את מה שאתה אומר.

איתן כבל: וחלק מהעניין בדיון הבא, לעשות את העבודה הזו שמראה - - -

<קריאה: - - -

איתן כבל: חברים, אני אומר את זה ככה: אני עוצר את הדיון פה, כי ממילא אנחנו צריכים לסיים אותו.

איתן כבל: אני מסכם את כל התהליך הזה כדי שנדע איפה אנחנו עומדים.

איתן כבל: נעשה את כל אשר לאל ידינו כדי להוציא מתחת ידינו את אותה אפליקציה, או להוביל את המהלך שיתאפשר לגופים שיש להם את הטכנולוגיות לבצע את הדברים, לבנות אפליקציות שתשקפנה מציאות כזו או אחרת שמתקיימת בשוק, כדי גם לייצר תחרות, וגם כדי שהצרכן בנקודת הקצה, באמת תהיה לו את האפשרות בסופו של תהליך לזכות מפירות התהליך הזה.

איתן כבל: וכמו שאומר פרידמן: זה בסדר, אנחנו בעד כולם, אבל לא שזה יהיה בסוף רווח או הטבה לקבוצה מאוד מסוימת בתוך השרשור הזה.

איתן כבל: אתם צריכים לבדוק את זה, כי בסוף-בסוף המבחן הוא המבחן שלו – שלו אני אומר כמשל – של מפתחי האפליקציות.

איתן כבל: זאת אומרת, שאם בסוף-בסוף כל אותם אלמנטים: עדכונים, כל אותם דברים שבסוף המציאות תכריע אותו, אז כמו שתמיד אני נוהג לומר: היה לי את המטה הכי טוב בעולם, באה המלחמה והרסה לי אותו.

איתן כבל: זאת אומרת, שהיה לי חוק נהדר, כתוב בשפה מאוד טובה, רק ההתכתבות עם המציאות לא מצליחה לתת את התוצאה המקווה.

איתן כבל: ואני אומר את זה, כל אחד ממקום – אחד, ממה שעורך דין פרידמן אומר לי.

איתן כבל: דבר שני, מהעניינים שאתה העלית, יעקב אשר.

איתן כבל: כל אחד פה במעט שלו הציג את – אפילו אומר את זה: אינני רוצה לזרוק אל פח האשפה של ההיסטוריה אפילו את הדברים של רונן.

איתן כבל: אני אומר את זה מהמקום, כשאני יודע שרונן אינטרסנט, ואינטרסנט מובהק, וזה בסדר גמור, אינני אומר זאת עכשיו כהתרסה עכשיו, כי הוא אמור לייצג.

איתן כבל: אבל הדברים שהוא מעלה - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: - - -

איתן כבל: נכון, אני אומר:

איתן כבל: אם הדברים שהוא מעלה - -

יעקב אשר: בסוף יהיו נכונים.

איתן כבל: - - בסוף יהיו נכונים, אז שוב, יצא שכרנו בהפסדנו.

איתן כבל: לכן אני אומר, כל הדברים האלה ראוי – אתם יודעים את זה: פה לא מנפנפים אף אחד.

איתן כבל: זאת אומרת, יכולים בסוף לא לקבל דעה של מישהו, אבל לא מנפנפים, כי למדתי כמחוקק, ואני מרשה לעצמי לומר שאני מהמחוקקים המובילים גם בבית הזה, שבסוף-בסוף יש את המציאות היום-יומית המעצבנת הזאת שמקלקלת לך את ההתנהלות בחקיקה.

איתן כבל: אתה מכוון לטוב, אתה רוצה בטוב, ופתאום יש לך כל מיני דברים בשטח.

איתן כבל: זה יכול להיות אפילו האופן שבו הם מקבלים את זה, האם הם יכולים להעביר את זה לטכנולוגיה שאתם מפתחים – כן או לא?

איתן כבל: האם אפשר לבצע את ההתאמות באמת ב-24 שעות או 48 שעות – כן או לא?

איתן כבל: שאלות לכאורה קטנות - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: וגם שאלה חשובה: באיזה מחירים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: האם זה הקטלוגי או הממוצע - - -

איתן כבל: גם, גם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לדעתי, זה העיקר.

איתן כבל: זה גם וגם.

איתן כבל: לא, תרשה לי, כל מה שדנו פה - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא אכפת לי שיהיה גם המחיר הקטלוגי, אבל המחיר הממוצע הוא העיקר.

איתן כבל: חאג', אני רואה את המכלול, אין כאן יותר חשוב מ - - - זאת אומרת, אם ייגרע בתהליך הזה משהו, אז לא נגיע לתכלית הראויה שלשמה התקנות מובאות בפנינו.

איתן כבל: לא צריך יותר מדבר אחד, שבסוף אתה לא יודע לבצע את ההתאמות, אז זה לא מגיע לתכלית שלשמה אתה רוצה בסוף שהדברים יהיו.

איתן כבל: לכן מה שאני אומר: כל השאלות האלה, אנא תודיעו לנו שאתם מוכנים.

איתן כבל: אתם מתקשרים, אני מבטיח לכם שנזיז את הכול הצידה ונקיים את הדיון, כי אני חושב שזו סוג של בשורה, בינתיים היא מתגבשת לכדי בשורה.

איתן כבל: אני אומר את זה עכשיו לכם: אל תכשילו את התקנות שלכם.

איתן כבל: תלמדו את החומר היטב, תבדקו אותו, תעשו עליו את כל סדרת השאלות הנדרשת, תבחנו את עצמכם, תעשו ביניכם סימולציות אמיתיות, לא רק בשביל לסמן וי בתהליך, ותביאו בשורה לעם ישראל.

איתן כבל: תודה רבה לכם, הישיבה נעולה.