ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 499, 2017-11-19 10:00

דוד אמסלם: בוקר טוב.

דוד אמסלם: חודש טוב.

דוד אמסלם: היום ראש חודש כסלו.

דוד אמסלם: אנחנו מאחלים לכולנו שיהיה לנו חודש טוב ופורה.

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה.

דוד אמסלם: לפני שאני פותח את הדיון, אני רוצה לומר לכם למה החלטתי לקיים את הדיון היום ומה הסיבה לכך.

דוד אמסלם: ועדת הפנים עובדת כמעט כל יום, בוודאי במהלך השבוע, בימי שני, שלישי ורביעי, ואנחנו מנסים לדחוס כמה שיותר נושאים במהלך הימים האלה.

דוד אמסלם: מטבע הדברים לפעמים הנושאים גולשים.

דוד אמסלם: בכנסת יש תקנון האומר שיושב ראש ועדה, כל ועדה, צריך לקיים דיון בחוקים עד חצי שנה ואם החוק מונח חצי שנה, הוא לא יכול להעלות הצעות חוק שלו בוועדה.

דוד אמסלם: חלק גדול מאוד מהחוקים שלי, הם קשורים לוועדת הפנים ולכן זה דבר מאוד טבעי שיעלו כאן.

דוד אמסלם: בדרך כלל יושבי ראש הוועדה, הנושאים שמובאים אליהם הם במסגרת הוועדה שלהם כמו הדיון הקודם שהיה כאן.

דוד אמסלם: כתוצאה מכך יכול להיות שאני מגיש הצעת חוק.

דוד אמסלם: דבר שהוא מאוד טבעי שיושבי ראש הוועדה דנים בחוקים שלהם כי אלה הנושאים שמגיעים לשולחן הוועדה שם הם גם מתהווים, הרעיונות והחוקים.

דוד אמסלם: אני שאלתי גם את זקני הכנסת האם היה דבר כזה שמישהו פנה ליושב ראש ועדה בגלל חוק ההמלצות שזה חוק שאני הגשתי.

דוד אמסלם: לכן, כדי לא לעשות עוול לעניין, באתי היום ביום ראשון.

דוד אמסלם: יואל חסון התלונן על העניין הזה ולכן אנחנו מקיימים היום את הדיונים.

דוד אמסלם: איילת נמצאת בחוץ ועוד מעט תיכנס.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר שיואל חסון לא מגיע לדיונים שלנו.

דוד אמסלם: אני בכלל חושב שאם מישהו מתלונן על משהו, שיבוא לפחות לדיון וישתתף בו.

דוד אמסלם: אני מגיע בשעה 7:30 בבוקר לכאן כדי לקיים את הדיונים, אבל יש כאלה שבאים ב-12:00 ונותנים לנו רעיונות.

דוד אמסלם: דרך אגב, הייתי פונה בהזדמנות זו ליועץ המשפטי של הכנסת שיחיל את כל הסיפור הזה על כל ועדות הכנסת באופן שווה ושוויוני.

דוד אמסלם: אחרי שאמרתי את מה שאמרתי, נעבור לדיון.

דוד אמסלם: הצעת חוק תכנון ובנייה (תיקון – חובת התקנת אמצעי הצללה בגני שעשועים), התשע"ו-2016.

דוד אמסלם: זאת הצעת חוק שהוגשה על ידי איילת נחמיאס ורבין, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, חבר הכנסת משה גפני, חברת הכנסת טלי פלוסקוב, חבר הכנסת מיקי לוי וחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

דוד אמסלם: הכנה לקריאה ראשונה.

דוד אמסלם: מספר ההצעה – פ/3134/20).

דוד אמסלם: רוני, את רוצה להציג לנו את ההצעה?

<רוני טיסר: נוסחה של הצעת החוק כפי שעברה בקריאה הטרומית מבקשת לקבוע כי לא יינתן היתר להקמת גן שעשועים כל עוד לא נקבעו תנאים לעניין התקנת אמצעי הצללה באותו גן שעשועים.

<רוני טיסר: הצעת החוק גם קובעת תחילה מאוחרת להצעת החוק של 24 חודשים מיום פרסומו של החוק.

<רוני טיסר: נוסח הצעת החוק הוא יחסית פשוט.

<רוני טיסר: עם זאת, אני רוצה לציין שכן במקרה הזה אנחנו עמדנו על כך שצריך להותיר שיקול דעת לרשות הרישוי בקביעת התנאים כי יש מקרים בהם לא נכון לקבוע אמצעי הצללה, עונות מסוימות בהן לא נכון לקבוע את אותם אמצעי הצללה ולכן צריך להותיר איזשהו שיקול דעת.

<רוני טיסר: אני יודעת שגם למשרדי הממשלה יש הסתייגויות בנוגע להצעת החוק ואני מציעה שנשמע אותם.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: מישהו מהממשלה רוצה להתייחס?

דוד אמסלם: אני רוצה לומר לכם שאני עסקתי בזה עשרים שנים ובנינו גנים כאן בירושלים.

דוד אמסלם: ההצעה הזאת לא כל כך מובנת לי.

דוד אמסלם: בכלל, הצללות, יש כמה סוגי הצללות.

דוד אמסלם: יש הצללות באמצעות עצים, יש הצללה באמצעות מתקנים.

דוד אמסלם: אני חושב שבכלל מתקני מים בגנים זה קצת יותר חשוב מהנושא של ההצללה וגם ספסלים לא פחות חשובים.

דוד אמסלם: יכול להיות שכל פרט כזה, נעשה לו חוק אבל זה בעייתי.

איילת נחמיאס ורבין: הגעתי בדיוק ברגע המתאים.

דוד אמסלם: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לך.

דוד אמסלם: אני לא כל כך הצלחתי להבין את מהות הצעת החוק ואני אסביר לך גם מדוע.

דוד אמסלם: את יודעת שבעשרים השנים האחרונות אני עסקתי בבניית גנים בירושלים ופארקים גדולים מאוד והתלבטתי די הרבה בסוגיה הזאת.

דוד אמסלם: דרך אגב, בגנים יש אלמנטים שהם לא פחות חשובים מהצללות כמו למשל מתקני מים, ספסלים, ספסלי ישיבה וכולי ויש עוד אלמנטים מגדרות ואני לא רוצה להיכנס כרגע ולומר מה בעצם תכולת גן או פארק.

דוד אמסלם: בזמנו אנחנו נהגנו לעשות הצללות באמצעות עצים למשל.

דוד אמסלם: הרבה נטיעות עצים וירוק.

דוד אמסלם: לכן יש כל מיני סוגי הצללות שהיו בעבר.

דוד אמסלם: בשנים האחרונות נכנסו גם האלמנטים של ההצללות כפי שאת מכירה אותן שהם דבר חדש במדינת ישראל.

דוד אמסלם: למשל בירושלים וגם בגליל, היכן שיש שלג, זו בעיה כי זה היה פשוט מפיל אותן וזה סיבך לנו את החיים באופן מאוד מאוד קשה.

דוד אמסלם: בשנים האחרונות התפתחו גם מתקנים ענקיים בגבהים שיכולים להגיע גם לגובה של עשרים מטרים.

דוד אמסלם: היום ככל שזה גבוה, הרי זה משובח.

<קריאה: צריך אישור קונסטרוקטור וכל מה שכרוך בזה.

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: בנוסף לכך סיפור ההצללה, העלויות שלו לפעמים הן יותר גבוהות מאשר כל בניית הגן.

דוד אמסלם: אנחנו צריכים להבין על מה אנחנו מדברים.

דוד אמסלם: לכן בואו תאמרי לנו את הרציונל של החוק.

איילת נחמיאס ורבין: את הרקע.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר גמור.

איילת נחמיאס ורבין: קודם כל, תודה רבה אדוני.

איילת נחמיאס ורבין: זה מאוד מאוד חשוב שאנחנו מקיימים את הדיון הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מעריכה את זה גם כדיון בו אנחנו מתלבטים ומה נכון לעשות ולכן זה דיון חשוב בעיני.

איילת נחמיאס ורבין: קודם כל, כדאי שנדע את העובדות.

איילת נחמיאס ורבין: ישראל היום היא מקום שני בעולם במלנומה.

איילת נחמיאס ורבין: אולי אתה זוכר שפעם היו עושים לילדים אמבטיות שמש, בשנות ה-50 וה-60.

איילת נחמיאס ורבין: כל הזמן היו מודאגים מזה שילדים לא סופגים מספיק ויטמין D והיו עושים להם אמבטיות שמש.

איילת נחמיאס ורבין: אני מכירה את הילדים האלה של שנות ה-50, הם ילדים שהייתה להם ארבע פעמים מלנומה.

איילת נחמיאס ורבין: ישראל היא באמת במצוקת הצללה.

איילת נחמיאס ורבין: כלומר, שאלת ההצללה במרחב הציבורי היא שאלה מאוד מהותית.

איילת נחמיאס ורבין: כשאני התחלתי להתעסק בשאלה – ואתה יודע שיש לי ילדים צעירים כך שאני מבלה, היום פחות, בגני משחקים – אחד הדברים שהניעו אותי להגיד שחייבים לעשות משהו רגולטיבי בעניין – ואני כרגע לא מתייחסת אם בחקיקה ראשית או בתקנה – זה משום שילדים נפצעים בגינת המשחקים בגלל שאין הצללה.

איילת נחמיאס ורבין: ילדים מקבלים כוויות בקיץ.

איילת נחמיאס ורבין: תעקבו אחרי הדיווחים של "בטרם".

איילת נחמיאס ורבין: ילדים מקבלים כוויות מגינות המשחקים.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, גם פלסטיק רותח וגם מתכת.

איילת נחמיאס ורבין: כלומר, עשו את המעבר לפלסטיק, המגלשות שאנחנו הכרנו כילדים, למגלשות פלסטיק וחשבו שזה יפתור את הבעיה אבל גם פלסטיק מתרתח.

איילת נחמיאס ורבין: אני מגיעה מהעולם הזה.

איילת נחמיאס ורבין: מהמקום הזה הגעתי.

איילת נחמיאס ורבין: אז התחלתי לראות באמת את המצוקה.

דוד אמסלם: את מתכוונת שזה סופג אנרגיה והוא חם.

איילת נחמיאס ורבין: כן.

איילת נחמיאס ורבין: הערה נכונה.

איילת נחמיאס ורבין: זה פשוט מסוכן למגע של ילדים.

איילת נחמיאס ורבין: כשהנחתי את הצעת החוק בהתחלה, מאוד מאוד רציתי שהכיסוי של גני משחקים יהיה רטרואקטיבי.

איילת נחמיאס ורבין: באתי בדברים עם מרכז השלטון המקומי, שהוא ללא ספק אחד הגופים החשובים במדינת ישראל, ושם נאמר לי שרטרואקטיבית הם לא יצליחו לעשות זאת.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, הייתה הצעת חוק הרבה יותר בעייתית של חברת כנסת אחרת שדרשה אחריות פלילית של ראשי הרשויות ולזה גם אני לא הסכמתי.

דוד אמסלם: עם כמה שנות מאסר?

איילת נחמיאס ורבין: כן.

איילת נחמיאס ורבין: זה נראה לי מופרך ממש.

איילת נחמיאס ורבין: רטרואקטיבית הייתי מאוד מאוד רוצה, אבל יושב כאן חברי הטוב דודי ואני אומרת שהבנתי שהעלויות הן מאוד בעייתיות ובעצם מה שאנחנו צריכים לעשות עכשיו זה תהליך להרגיל את הרשויות שכאשר הן הולכות ועושות מכרז לגינת משחקים ובמכרז המסגרת של החברה למשק וכלכלה, בעצם במכרז אוטומטית יסמנו הצללה.

איילת נחמיאס ורבין: היושב ראש, אנחנו מתמודדים עם בעיות הצללה במרחב הציבורי שהן אדירות, מתחבורה ציבורית, דרך כיכרות, דרך הרבה מקומות.

איילת נחמיאס ורבין: הדבר המינימלי הוא שגני משחקים יהיו מוצללים.

איילת נחמיאס ורבין: אני אתך בעניין ההצללה הטבעית.

איילת נחמיאס ורבין: אני מתה שתהיה הצללה טבעית אבל מה קרה ברבות השנים.

איילת נחמיאס ורבין: בגלל עלויות המים, מהרבה הרבה סיבות, פתאום אתה רואה שבגני משחקים כבר אין עצים.

איילת נחמיאס ורבין: אתה ואני גדלנו במציאות בה יש פיקוסים ענקיים שמייצרים צל ואתה פתאום מוצא שאין כבר כמעט בני משחקים כאלה.

איילת נחמיאס ורבין: אם תבוא ותגיד לי גני משחקים בחורשות לא צריכים הצללה, אנחנו יכולים ללחוץ על זה יד עכשיו, אבל אם תגיד לי שגני משחקים בהם אין הצללה בכלל – ואני מכירה כאלה בירושלים, יש לי תחביב, אני עוברת ומצלמת גני משחקים לא מוצללים כי זה מטריד אותי באמת.

איילת נחמיאס ורבין: את שאלת המפרשים, שאלת התקנון, צריך לדבר על זה אבל אני עוברת במגרשי המשחקים האלה ואני אומרת איך אנשים יכולים לבלות כאן בקיץ.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו נוטלים מאנשים, במיוחד מאנשים – בואו נגיד את האמת – שהאלטרנטיבות שלהם ללכת למקומות בילוי אחרים לא רבות.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת שהסוגיה של הפריפריה החברתית מטרידה גם אותך.

איילת נחמיאס ורבין: מהאנשים האלה אנחנו שוללים כמעט באופן מוחלט את היכולת ליהנות מהמרחב הציבורי שאתה מממן בעיריית ירושלים או שמימנת בעיריית ירושלים, שמממנים בעיריית דימונה או מממנים בעיריית נשר או בעיריית חיפה משום שברגע שאין הצללה, הם יכולים להיות שם – בואו נגיד את האמת – בקיץ בין 7:00 ל-9:00 בבוקר ובמקרה הטוב בין 6:00 ל-8:00 בערב.

איילת נחמיאס ורבין: זאת לא המטרה.

איילת נחמיאס ורבין: גני משחקים הם מקום שחייב להיות פתוח לכלל הציבור.

איילת נחמיאס ורבין: אני אסכם ואומר את זה בדבר אחד.

איילת נחמיאס ורבין: לשמחתי במוסדות החינוך כבר מזמן הבינו שחייב להיות מינימום של הצללה משום שאנחנו חייבים להסתכל על זה כעל רפואה מונעת.

איילת נחמיאס ורבין: מעבר לנושא החברתי החשוב, ושזה מרחב ציבורי שחייב להיות פתוח לכולם, אנחנו חייבים להבין שזאת רפואה מונעת – צריך לומר את האמת – למגפת האלף שלנו שזאת המלנומה, שזה סרטן העור בכל הרמות.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאנחנו צריכים למצוא פתרון רגולטיבי.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: דודו, אתה רוצה להתייחס?

<דוד אריאלי: אני אתייחס.

דוד אמסלם: מטעם השלטון המקומי?

<דוד אריאלי: כן, אני מהשלטון המקומי והמשפטן שלנו ייתן את האספקט המשפטי.

<דוד אריאלי: אני אומר קודם כל כמה דברים בראייה רחבה יותר שקשורה בעיקר בקופה הציבורית.

<דוד אריאלי: אני לא יודע – בלי לפגוע – עד כמה הנושא הרפואי הוא קרדינלי.

<דוד אריאלי: אני לא ראיתי מחקר שיכול ליצור את הקשר.

<דוד אריאלי: יכול להיות שיש, יכול להיות שלא.

<דוד אריאלי: אני לא מקל ראש.

איילת נחמיאס ורבין: בין חשיפה לשמש לבין מלנומה?

<דוד אריאלי: לא על זה אני מדבר.

<דוד אריאלי: בין השהייה קצרת המועד בגני משחקים למחלה.

איילת נחמיאס ורבין: כל חשיפה לשמש.

<דוד אריאלי: אני לא מקל ראש במה שאת אומרת.

<דוד אריאלי: אני רק אומר שכל מה שקשור בגני המשחקים, אני מדבר כרגע על אקטים בטיחותיים, הרבה פעמים זה משהו שבסופו של דבר הוא לא יותר מאשר בזבוז כספי ציבור.

<דוד אריאלי: שוב, אנחנו לא מתנגדים.

איילת נחמיאס ורבין: הצללה היא בזבוז כספי ציבור?

<דוד אריאלי: אני לא מדבר על הצללה.

<דוד אריאלי: אני רוצה קצת להרחיב את היריעה.

איילת נחמיאס ורבין: הבעיה היא אצלי.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא הבנתי.

איילת נחמיאס ורבין: אני אשמח אם תסביר עוד פעם.

<דוד אריאלי: יש מאמר באינטרנט שנקרא ילדים מוגנים מדי.

<דוד אריאלי: צריך לקרוא אותו ואז תביני קצת את הגישה שלי.

<דוד אריאלי: אני אתן דוגמה.

<דוד אריאלי: הרי אף אחד מאתנו – אני או היושב ראש או את – כשהיינו ילדים קטנים, כשקפצנו מהנדנדה לא קפצנו על סומסומית או על גומי מקורצף שעכשיו מציבים בגני המשחקים.

<דוד אריאלי: כל פעם יש איזו נקודה בציר הזמן כאשר בא גורם כלשהו ואומר שזה לא בטיחותי וכך נולדים לפעמים סומסומית ואז הסומסומית לא בסדר כי עושים שם את הצרכים ואז עוברים לגומי.

<דוד אריאלי: פתאום יש מחקרים שהגומי מסרטן, אז חוזרים לסומסומית.

<דוד אריאלי: יש תהליכים קצת מוגזמים בבטיחות יתר שאני חש אותם גם לגבי ההצללה.

<דוד אריאלי: לגבי ההצללה, אנחנו לא מתנגדים.

<דוד אריאלי: תכף נתייחס לזה.

<דוד אריאלי: אני רק מצפה שנהיה קצת יותר מאוזנים איך אנחנו ניגשים לכל דבר שיש בו הוצאה ציבורית כספית כבדה, ולמה?

<דוד אריאלי: משום שרוב גני המשחקים מבוצעים באמת המידה של מפעל הפיס ומה שבעצם אנחנו עושים היום, אנחנו קובעים שאנחנו צובעים עוד חלק מההקצבה של מפעל הפיס לרשויות המקומיות לטובת משהו נוסף.

<דוד אריאלי: זה אומר שדברים אחרים לא יתבצעו, שגם הם חשובים לא פחות.

<דוד אריאלי: הנגשה לנכים זה דבר מאוד מאוד חשוב.

<דוד אריאלי: דרך אגב, רק לדוגמה, מה שאמר היושב ראש קודם הוא מאוד מאוד צודק.

<דוד אריאלי: אני עושה עכשיו גן משחקים ברחוב הברושים בקריית טבעון.

<דוד אריאלי: אני מוציא שם חצי מיליון שקלים ואחרי שאני אסיים – אגב, למזלי יש שם הצללה טבעית – את לא תראי שום שינוי בגן משום שהרוב הולך להנגשה לנכים.

<דוד אריאלי: אפשר לבוא ולראות את זה.

דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם.

דוד אמסלם: אני אכוון אותך.

<דוד אריאלי: אני רק ניצלתי את ההזדמנות להרחיב את היריעה.

דוד אמסלם: כן, אבל הלכת לא נכון ואני אסביר לך למה.

דוד אמסלם: אתה צודק.

דוד אמסלם: בזמנו כשאני הייתי ילד, היה חצי עיגול בו היינו מטפסים ונופלים במקרה הטוב על הקרקע אבל המדינה התקדמה, העולם התקדם ואני מניח שהבטיחות היום לא תהיה בעוד שלושים שנים וזה בסדר.

דוד אמסלם: אנחנו מתקדמים קדימה, גם ברמת המתקנים וגם באיכות שלהם, גם ביופי שלהם וכמעט בכל אספקט.

דוד אמסלם: היום גן משחקים הוא דבר שהוא יפה אפילו לעין.

דוד אמסלם: זה סוג של רהיטי רחוב.

דוד אמסלם: גם צבעוניים, גם בטיחותיים יותר.

דוד אמסלם: דבר אחד קטן ששונה קצת מהעבר.

דוד אמסלם: הם גם מאוד מאוד יקרים.

<דוד אריאלי: מאוד.

דוד אמסלם: בעבר זה לא היה כל כך יקר.

<דוד אריאלי: בכלל כל מה שאמרתי.

<דוד אריאלי: סומסומית מעלה את המחיר.

דוד אמסלם: בוא לא ניכנס לסומסומית ולגומי.

דוד אמסלם: אני יכול להרצות לך מה קרה פה ומה האבולוציה של הכול, איזה סוגי גומי יש ולמה.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, אני לא לגמרי בלתי מקבלת את מה שדודי אומר אלא שזה לא קשור להצעה.

<דוד אריאלי: נכון.

<דוד אריאלי: זה לא קשור.

דוד אמסלם: ב-15 השנים האחרונות ראשי הערים – זה לא קשור לכנסת - קיבלו את הצורך.

דוד אמסלם: מאיפה זה מגיע?

דוד אמסלם: הציבור בא לראש העיר ואומר לו בוא נשים הצללה פה, הצללה שם ומתחיל דיבור בתוך העירייה.

דוד אמסלם: אז אתה רואה היום בארץ שהסטנדרט השתנה ופתאום התחילו להכניס גם את סוגיית ההצללה.

דוד אמסלם: זה קיים כאן, זה קיים בארץ כמעט בכל עיר ועיר ואני מניח שגם אצלך זה יכול להיות.

<דוד אריאלי: אצלי נשברתי במידה מסוימת.

דוד אמסלם: אני אגיד לך מה הבעיה שלי.

דוד אמסלם: זאת לא השאלה של הצורך וזאת גם לא שאלת מחלת המלנומה.

דוד אמסלם: אני לא נכנס כרגע מה התרומה למחלה.

איילת נחמיאס ורבין: של החצי שעה בגינת המשחקים.

איילת נחמיאס ורבין: זה מצטבר.

דוד אמסלם: החשיפה בים היא הרבה יותר גרועה וכולם הולכים לים.

דוד אמסלם: זאת לא השאלה לכן אני לא רוצה ללכת לשם.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, פנו אלי גם בקשר למגרשי כדורגל.

דוד אמסלם: זה גם לא קשור לעיירות פיתוח כי כל בן אדם גם כשהוא עשיר מאוד, הוא רוצה לרדת עם הילד שלו לגן המשחקים ליד הבית.

דוד אמסלם: זה הכיוון.

דוד אמסלם: השאלה היא אחרת.

דוד אמסלם: בגן יש הרבה אלמנטים שהם קיימים.

דוד אמסלם: אמרתי.

דוד אמסלם: יש מתקני מים, יש גדרות בטיחות, יש הצללות, יש ספסלים.

דוד אמסלם: השאלה אם לדעתכם הסיפור הזה צריך לבוא בחקיקה או שבעצם בסופו של דבר אתם בשלטון המקומי, גם במכרזים שלכם בוודאי אתם נותנים תשובות למי שרוצה.

דוד אמסלם: אתם מאפשרים את הפלטפורמה לערים שרוצים להשתמש בשירות הזה לרכוש אותו, כי בסוף זה צורך עירוני.

דוד אמסלם: זה בא מתוך הציבור שלוחץ.

דוד אמסלם: הרי למה יש היום הצללות?

דוד אמסלם: כי הציבור ביקש אותן וראשי הערים הבינו את הצורך.

דוד אמסלם: יש להם עוד מגבלות אחרות ויש להם צרכים אחרים, אני לא נכנס כרגע רק לנגישות כי יש עוד הרבה דברים בעיר שאתה בסוף צריך לתעדף.

דוד אמסלם: בסופו של דבר הרבה פעמים החשש שלי הוא שאם לא כסף להצללות, לא יהיה בכלל גן ואז לא עשינו כלום.

איילת נחמיאס ורבין: לא.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מקבלת את האמירה הזאת.

<דוד אריאלי: הנקודה היא נכונה.

דוד אמסלם: זה קרה לי.

דוד אמסלם: אני אספר לך שבירושלים היה לי מצב שלא היה לי כסף לשים משטחי גומי, אז פירקתי הרבה מאוד מתקנים כי לא היה כסף למשטח.

דוד אמסלם: המשטח עולה יותר מהמתקן.

דוד אמסלם: צריך להבין שהצללה לפעמים עולה יותר מכל עלות הגן.

איילת נחמיאס ורבין: שידאגו להצללה טבעית.

דוד אמסלם: לכן אני אומר שאני שואל איך אתה חושב שצריך להסדיר את הסוגיה הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת הערה.

איילת נחמיאס ורבין: בכל הכבוד.

איילת נחמיאס ורבין: עם כל הכבוד לראשי הערים, ואני חושבת שכל מי שיושב כאן מכיר את היחס שלי לשלטון המקומי, ואלמלא הייתי באה בדין ודברים עם השלטון המקומי מלכתחילה, עוד לפני שהנחתי את הצעת החוק, כלומר, הנחתי ואמרתי שאני קודם כל עושה סטופ לפני בכלל ההצעה עוברת, אני רוצה לבוא בדין ודברים עם השלטון המקומי משום שאני מכירה את האילוצים העירוניים וכלל לא מזלזלת בהם.

איילת נחמיאס ורבין: אבל לא באיזשהו צורך דמיוני פרי מוחה הקודח של איילת נחמיאס ולא של יפעת שאשא ביטון ואחרים שחתמו על החוק אלא צורך אמיתי.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, אם תשאל אותי – סתם, זו שאלה שלא כל אחד חייב לענות כמוני – האם עדיף מתקן או הצללה, אני אגיד הצללה.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, עדיף מתקן אחד פחות והצללה כי אני חושבת שמה שחשוב זה שאנשים יהיו חשופים באופן מידתי לשמש וגם כדי שיוכלו ליהנות מהעבודה הקשה שלכם, מזה שאתם בסופו של דבר שמים גני משחקים.

איילת נחמיאס ורבין: לכן מה שאני חושבת שצריך להיות זה למצוא את הפתרון.

איילת נחמיאס ורבין: אני אמרתי מראש שאני מוכנה לדבר על תקנה.

איילת נחמיאס ורבין: ביום חמישי אחר הצהרים עשיתי שיחת עבודה – לבקשת מינהל התכנון – ואמרתי שאני לא מחפשת את הקרדיטים על כך שבחקיקה ראשית יהיה כתוב שזה חוק פרי עטי.

איילת נחמיאס ורבין: שזה יהיה בתקנה, מקובל עלי, אבל אני לא רוצה שתהיה וולנטריות.

איילת נחמיאס ורבין: עם כל הכבוד, לא בגלל שאני לא סומכת על ראשי הערים אלא משום שאני חושבת שזה כבר צריך להיות סטנדרט.

<עמיר ריטוב: אנחנו חשופים – לטוב אני אומר את זה, בטח על חוק של איילת – להרבה מאוד יוזמות ברוכות.

<עמיר ריטוב: הנגשה.

<עמיר ריטוב: מישהו יכול להתנגד להנגשה?

<עמיר ריטוב: מי מתנגד להנגשה?

<עמיר ריטוב: אנחנו היינו בישיבה אצל אריה דרעי יחד עם נגישות ישראל לראות איך אנחנו מגיעים למצב כזה.

דוד אמסלם: אני הולך לעשות דיון רחב בנושא.

<עמיר ריטוב: אני אבוא לדיון הזה.

<עמיר ריטוב: זה צודק.

<עמיר ריטוב: נתתי לך את הקיצון.

<עמיר ריטוב: גם צל.

<עמיר ריטוב: היום ברור לכולם.

<עמיר ריטוב: אני ראש רשות, אין מצב שיהיו לי גני ילדים או בתי ספר בלי הצללה.

<עמיר ריטוב: פתחתי מעון חדש מהר ולא הייתה הצללה, כמעט שחטו אותי.

<עמיר ריטוב: הילדים היו בפנים.

<עמיר ריטוב: המתקן עמד עוד בלי הצללה.

<עמיר ריטוב: אנחנו מוטרדים מדבר אחר.

<עמיר ריטוב: אנחנו מוטרדים מהחקיקה כי אחרי כן אתה כבר עומד לדין פלילי.

איילת נחמיאס ורבין: לא.

איילת נחמיאס ורבין: זאת לא המטרה.

<עמיר ריטוב: אנחנו נמצאים במצב שבו לא תמיד יש לנו את המקורות.

<עמיר ריטוב: זה לא שעכשיו תלך לוועדת כספים ותאמר לנו: חבר'ה, מצ'ינג, המדינה נותנת חצי הצללה ואתם חצי הצללה, בואו נעודד את זה.

<עמיר ריטוב: לא.

<עמיר ריטוב: זה יהיה כאילו אנחנו חייבים.

<עמיר ריטוב: אני מאוד מאוד מוטרד מהקטע של החקיקה והתקנות כשזה לא בא בהבנות ובהסכמות.

<עמיר ריטוב: ברגע שזה יקרה כך, למשל אם זה יהיה רטרואקטיבי, שוב החלשים ייפגעו כי רעננה ולב השרון וטבעון יסתדרו, אבל אלה שאין להם כסף יסגרו את הגנים ואז לילדים גם תהיה שמש וגם יסגרו להם את הגנים.

<עמיר ריטוב: בואו נחשוב בשום שכל ואם נצליח להביא לזה איזשהו תקציב לפריפריה, לא לרשויות חזקות אלא לרשויות מוחלשות, נבנה משהו יותר מידתי ויותר נכון שגם יעודד ולא רק יאמר שחייבים.

<עמיר ריטוב: כולם יודעים שחייבים.

<עמיר ריטוב: הציבור מכריח אותנו.

<עמיר ריטוב: ברשויות החזקות כבר כמעט לא תמצא מקום בלי הצללה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה צודק, אבל עדיין תמצא.

<עמיר ריטוב: אני מתנצל שאני חייב ללכת.

<עמיר ריטוב: הייתי בדיון הקודם ודודי אמר לי להישאר לדיון הזה.

דוד אמסלם: חסון מתלונן ולא בא לעבודה.

דוד אמסלם: הוא מתלונן ואני בא.

דוד אמסלם: באף ועדה לא עושים את זה אלא רק בוועדת הפנים כשבעצם שאלו למה יש חוק שממתין חצי שנה.

דוד אמסלם: בוועדת הכלכלה לא עשו את זה.

דוד אמסלם: אני מריח כאן משהו ואני לא יודע מה הסיבה.

דוד אמסלם: אני אברר אותה.

דוד אמסלם: אמרתי שאני מבקש מהיועץ המשפטי לכנסת לאכוף את התקנון הזה לגבי כל הוועדות.

איילת נחמיאס ורבין: זה מקובל עלינו.

דוד אמסלם: ביררתי עם זקני הכנסת ואף פעם לא הייתה בקשה מהסוג הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל זה מקובל עלינו.

דוד אמסלם: כנראה מישהו ביקש כתוצאה מחוק ההמלצות.

דוד אמסלם: זה מה שהעיר אותם.

איילת נחמיאס ורבין: אני פניתי לוועדה מדי שבועיים כדי לבדוק מתי החוק שלי עולה.

דוד אמסלם: מה קשור?

דוד אמסלם: בוועדה לא משחקים שש-בש.

איילת נחמיאס ורבין: לא משחקים שש-בש, אבל עם כל הכבוד החוק לא צריך לחכות.

איילת נחמיאס ורבין: אתה עובד מאוד קשה אבל החוק לא צריך לחכות.

דוד אמסלם: אין בעיה.

דוד אמסלם: לכן אמרתי שבסופו של דבר נביא את החוק.

דוד אמסלם: אם זה היה עוד חודש או פחות חודש, זה פחות חשוב.

דוד אמסלם: אנחנו לא משחקים כאן.

איילת נחמיאס ורבין: רק הערה אחת.

איילת נחמיאס ורבין: מבחינתי המטרה היא להגיע לקיץ הקרוב עם הבנה איך אנחנו מקדמים הצללה במדינת ישראל בגני משחקים.

איילת נחמיאס ורבין: נקודה.

איילת נחמיאס ורבין: לא באופן וולנטרי אבל לא בחקיקה ראשית.

דוד אמסלם: אין בעיה.

<דוד אריאלי: אני אענה לך על מה שהיה כאן קודם.

<דוד אריאלי: ברמה העקרונית היה עדיף בלי חקיקה אבל לפעמים יש משמעות של אמירה אפילו חזונית כשאתה מכניס חקיקה.

<דוד אריאלי: כאן ייאמר לזכות חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין והלוואי וכל חברי הכנסת, לפני שהם מכינים הצעת חוק, היו פונים למרכז השלטון המקומי ומתאמים אתנו.

<דוד אריאלי: לא חייבים ליישם אבל לפחות להקשיב לכל האימפוטים, זה דבר נפלא.

<דוד אריאלי: זאת הערה ברוכה.

<דוד אריאלי: אנחנו מקבלים את ההסדר הזה אבל אנחנו נלך עם זה רק בסייגים שיוסי עכשיו יתייחס אליהם במספר שורות, ברשותך אדוני היושב ראש.

דוד אמסלם: בבקשה.

<יוסי אוחנה: בוקר טוב אדוני היושב ראש.

<יוסי אוחנה: אני ממרכז השלטון המקומי.

<יוסי אוחנה: ראשית אני רוצה לחזור על אותן הבנות שהגענו אליהן עם חברת הכנסת ורבין מגישת ההצעה בדיוק לפני שנה.

<יוסי אוחנה: ההסכמות אומרות כדלקמן: אנחנו מחריגים את מעונות היום ומוסדות החינוך מהצעת החוק.

איילת נחמיאס ורבין: אמת.

דוד אמסלם: דרך אגב, למה אתם מחריגים דווקא אותם?

דוד אמסלם: למה הסכמתם?

איילת נחמיאס ורבין: אני הסכמתי.

דוד אמסלם: הילד חייב לבוא לבית הספר אבל לגן הוא לא חייב לבוא.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין את ההיגיון.

איילת נחמיאס ורבין: אני אגיד לך מדוע.

איילת נחמיאס ורבין: אצלי הייתה טעות בחקיקה המקורית ולא שמנו לב שבמוסדות חינוך יש סעיף ספציפי שעוסק בהצללה במוסדות חינוך.

איילת נחמיאס ורבין: על כן נסוגותי והגשתי מחדש.

דוד אמסלם: זאת אומרת, שם זה כבר מוסדר.

איילת נחמיאס ורבין: זה מוסדר.

איילת נחמיאס ורבין: בוודאי.

איילת נחמיאס ורבין: אם זה לא היה מוסדר, לא הייתי מוותרת בדיוק מהסיבה שאתה אמרת.

<יוסי אוחנה: למען הסדר הטוב אני פשוט הקראתי את כל מה שעלה מהמכתב.

איילת נחמיאס ורבין: כן.

איילת נחמיאס ורבין: אין שום בעיה.

<יוסי אוחנה: ההסכמה הנוספת היא שתהיה אפשרות להצללה טבעית.

<יוסי אוחנה: כאשר אנחנו מדברים על הצללה טבעית, הצללה טבעית קיימת והצללה טבעית שיכולה להתבצע מבחינה תכנונית.

<יוסי אוחנה: זאת אומרת, אם מתכננים גן, מתכננים גם שתילת עצים ואז אין צורך בהצללה מלאכותית כי תוך שנתיים-שלוש לאחר שישלימו את הקמת הגן, תהיה גם הצללה טבעית שהיא גם ירוקה באופן הירוק של הדבר.

<יוסי אוחנה: לנו זה מאוד חשוב שזה ייקבע מפורשות בחוק, האפשרות של ההצללה הטבעית בין זו הקיימת או זו העתידית.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, אני זוכרת שכאשר ישבנו עם רות דיין, שאלתי מה נעשה, הרי שנתיים-שלוש עכשיו לא יהיו עצים שנותנים צל, ובינינו זה לוקח יותר משנתיים-שלוש עד שעצים נותנים צל, אבל אני מבינה כי אני חושבת שהרבה יותר בריא שתהיה הצללה טבעית מאשר המפרשים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: הבעיה לצערי היא ברשויות המקומיות, כתוצאה מעלויות המים שגם אותן אני מבינה.

דוד אמסלם: אין לזה עלויות מים גבוהות.

<יוסי אוחנה: בדיוק.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא יודעת.

איילת נחמיאס ורבין: הלוואי והייתי רואה שתילת עצים.

איילת נחמיאס ורבין: מישהו מכם היה בפארק מדרון יפו?

איילת נחמיאס ורבין: הוא אחד הפארקים הכי יפים בארץ.

איילת נחמיאס ורבין: חוף הים ביפו.

איילת נחמיאס ורבין: זה פשוט מדהים.

איילת נחמיאס ורבין: בחירת העצים שם היא פשוט הזויה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה הולך בפארק הכי יפה שראית, בין הכי יפים שראית בארץ, טיפת צל אין שם.

איילת נחמיאס ורבין: גרם של צל אין.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, במתקני המשחקים יש צל אבל זה המקום היחיד בו יש מפרש אבל העצים לא נותנים צל.

דוד אמסלם: יוסי, אני רוצה להבין.

דוד אמסלם: ההצעה הזאת מקובלת על השלטון המקומי?

<יוסי אוחנה: מקובלת בסייגים שמנינו.

<יוסי אוחנה: האחד, שאין לה תחולה רטרואקטיבית כמו שאמרה חברת הכנסת בפתח דבריה.

<יוסי אוחנה: שנית, שיש לנו אפשרות להצללה טבעית מפורשות בחוק, בין זו שקיימת לבין זו התכנונית.

<רוני טיסר: לגבי התנאי השני, מה זה תכנונית?

<יוסי אוחנה: אפשר להסתפק במלים הצללה טבעית בין זו שקיימת לבין זו שבמסגרת ההיתר שאנחנו נגיש תהיה גם אפשרות להגשה להצללה טבעית כי השר ממילא מתקין את התקנות.

<רוני טיסר: בהיתר.

<יוסי אוחנה: כן.

<יוסי אוחנה: שתהיה אפשרות בהיתר.

<יוסי אוחנה: כאשר אנחנו מתכננים גן ומגישים את התכנית עם בקשה להיתר, שיקבלו אותה גם אם בתכנון יהיה כתוב שיישתלו עצים מסוג מסוים שייתנו את הצל.

<יוסי אוחנה: אגב, יש תכנית עבודה של משרד החקלאות לגבי איזה עצים לשתול בערים ועובדים על זה חזק גם בשיתוף עם הרשויות המקומיות.

<יוסי אוחנה: עצים שייתנו צל או מענה או מה שזה לא יהיה.

<הילה זהבי: מרכז השלטון המקומי.

<הילה זהבי: רציתי להדגיש דבר נוסף.

<הילה זהבי: בהצעת החוק לא מודגש שההצללה תהיה ממש על המתקן.

<הילה זהבי: כתוב מהו מתקן והגדרה של מתקן.

איילת נחמיאס ורבין: כי הנחת העבודה הייתה שזה באמת יהיה בתקנות של השר.

<הילה זהבי: אנחנו רוצים שזה יהיה כתוב בחוק.

<הילה זהבי: מדברי ההסבר אפשר להבין שזה יהיה ממש מעל המתקנים.

<הילה זהבי: אנחנו רוצים שזה יוגדר גם בחוק עצמו.

דוד אמסלם: מינהל התכנון, בבקשה.

<בני ארביב: כפי שגברתי אמרה, שוחחנו ביום חמישי.

<בני ארביב: אנחנו מסתייגים, בעצם מתנגדים, שהתיקון הזה יופיע בחוק מהסיבות שאדוני אמר בהתחלה.

<בני ארביב: זה נכון הרבה יותר להנחיות.

<בני ארביב: גברתי לא הסתפקה בהנחיות ואנחנו מציעים שכן יהיו תקנות אבל אני רוצה לפרט בהמשך למה שאדוני אמר בהתחלה את המורכבות ואת הגמישות שחייבת להיות בתקנות.

<בני ארביב: אנחנו גם לא רואים שהתקנות יכולות להתייחס לכל המשתנים מפיזור, גובה, המתקנים, סוג, עונות השנה ואלף ואחד דברים.

<בני ארביב: שוב, אפשר לנהל שיח על זה בהמשך אבל צריך לתת כאן שיקול דעת למהנדס הוועדה שאם הוא רוצה לפטור מטעמים שיירשמו וכולי.

<בני ארביב: זה פחות או יותר ההסדר.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין מה אתה אומר.

דוד אמסלם: למשל בירושלים, כפי שאמרתי, כשאתה יוצר מפרש מהסוג הזה, וירושלים היא עיר מושלגת, המפרש קורס כי יש עליו טונות של משקל.

דוד אמסלם: לכן אנחנו נהגנו כאן לפרק את ההצללות בחורף מה גם שבחורף אנשים רוצים שמש וזה גם שומר לנו על המתקן שלא ייקרע.

דוד אמסלם: אתה אומר שיש כאן כל כך הרבה מרכיבים ואתה אומר שקשה מאוד להביא את זה בחקיקה ספציפית כי יש הרבה משתנים.

<בני ארביב: ודאי לא בחקיקה.

<בני ארביב: אפילו בחקיקת משנה קשה לדייק את כל הפרמטרים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: ברוב החקיקות התכנוניות שאני מכירה – סליחה, בכל הכבוד - קשה לך לענות בתקנות על כל אחד מהמקרים שמובאים בפני הוועדה.

<בני ארביב: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: שיקול דעת זה משהו שצריך לדון בו.

דוד אמסלם: בוא נמשיך.

דוד אמסלם: נתקדם.

דוד אמסלם: אתה אומר שזה אמור לבוא בהנחיות תכנוניות כאלה ואחרות וצריך לשים זום.

<בני ארביב: בדיוק.

דוד אמסלם: צריך לשים זום בגדול על כל מקום ומקום וכל נושא צריך לקבל את ההתייחסות הספציפית שלו.

דוד אמסלם: לפעמים יש באמת איזושהי הצללה שהיא טבעית, לפעמים זה בין בניינים ובכלל לא צריך הצללה, לפעמים יש עצים.

דוד אמסלם: דרך אגב, סתם אני רוצה לספר שהעצים זאת שאלה של זווית השמש, היכן היא נמצאת מול המתקן והעץ.

דוד אמסלם: אבל בואו נעזוב את הכול.

<הילה זהבי: אנחנו מכירים הרבה מתקני הצללה מאוד לא אפקטיביים.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: אני גם אומר שיש כל מיני סוגים של מתקנים, יש גדולים, יש קטנים, יש בינוניים.

דוד אמסלם: לכן זה סיפור קצת יותר מורכב.

דוד אמסלם: מי שלא עסק בזה, לא מבין את המורכבות של העניין ואני דווקא מסכים אתך, בני.

דוד אמסלם: לא בקטע שלא צריכות להיות אבל צריכה להיות חשיבה קצת יותר.

איילת נחמיאס ורבין: אני הבעתי נכונות בשיחת עבודה שלנו ואמרתי שאני לא מוכנה שזה יהיה וולנטרי אבל אני מוכנה שזה יהיה בתקנות.

איילת נחמיאס ורבין: התקנות צריכות להיות.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב ראש יודע ומנוסה מאוד מאוד גם בתקנות וגם בחוקי עזר עירוניים.

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע שאתה אף פעם לא יכול לענות באופן ספציפי, גם לא בחקיקה, על כל מקרה פרטי.

איילת נחמיאס ורבין: אבל ברמה העקרונית כתפיסה, וזה מבחינתי החזון שהמשרדים צריכים להעתיק, צריכה להיות הצללה.

דוד אמסלם: הבנתי את כולכם.

<דוד אריאלי: אני חושב שאני מבין מה בני רוצה.

<דוד אריאלי: בתמ"א 38 כדוגמה יש אפשרות למהנדס הוועדה לסרב לתת היתר.

דוד אמסלם: האמן לי שהבנתי אותו.

איילת נחמיאס ורבין: הבנו שהוא רוצה להותיר שיקול דעת.

<דוד אריאלי: הוא רוצה משהו מגביל.

דוד אמסלם: אני רוצה לסנכרן בין כל ההצעות.

דוד אמסלם: מצד אחד באה איילת וטוענת דבר שהוא עושה שכל.

דוד אמסלם: היא אומרת שבמתקנים בגני המשחקים אנחנו רוצים שתהיה הצללה ולא צריך לפרט למה כי זה ברור.

דוד אמסלם: זה גם לא נעים, בלי קשר לכך.

דוד אמסלם: ביולי-אוגוסט חם ואז הילדים יוצאים החוצה.

דוד אמסלם: בדרך כלל כשיורד גשם הם לא יוצאים למתקן.

דוד אמסלם: דרך אגב, רוב ההצללות הן בשביל ההורים.

איילת נחמיאס ורבין: גם.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: גם.

דוד אמסלם: לכן לדעתי צריכות להיות תקנות או לפחות הנחיות לגבי דברים אלמנטריים בגני ילדים.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני חושב שמתקן לשתיית מים הוא יותר חשוב מהצללה.

דוד אמסלם: ספסלים לא פחות חשובים כדי שאנשים ישבו ועליהם תהיה הצללה.

דוד אמסלם: לכן אני חושב שבאמת צריך להתייחס לעניין הזה.

דוד אמסלם: עד היום זה נשאר כך כי יש דברים הרבה יותר בוערים וזרמנו.

דוד אמסלם: אני חושב שזה יהיה נכון שאתם תשבו גם עם איילת ותביאו איזשהו משהו שמצד אחד לא יהיה חד חד-ערכי שישאיר שיקול דעת.

איילת נחמיאס ורבין: כן.

דוד אמסלם: בכל אופן יש כאן תכנון.

איילת נחמיאס ורבין: מקובל.

דוד אמסלם: מצד שני שזה ייתן הנחיה למתכנן שבאמת יחשוב איך עושים צל.

דוד אמסלם: אולי לא על הכול, אולי רק על המתקנים, אולי רק על הספסלים והמתקנים.

דוד אמסלם: אז אתה נותן משהו כללי שהמתכנן יודע שמכאן הוא יוצא לתכנון.

דוד אמסלם: בלי זה, אף אחד לא יאשר לו את התכנית.

דוד אמסלם: זה נשמע לי יותר הגיוני.

<דוד אריאלי: יש תמימות דעים עם היושב ראש, גם של הגורמים המקצועיים כאן, שאין צורך בחקיקה.

דוד אמסלם: גם איילת אומרת.

דוד אמסלם: מה שמעניין את איילת זה הצל.

דוד אמסלם: עם תקנה או בלי תקנה, שיהיה צל.

דוד אמסלם: תקשיבו מה נעשה.

דוד אמסלם: אילת, אני מציע שתזמני פגישה עם בני ועם נציג השלטון המקומי.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר.

דוד אמסלם: כדי שנביא את זה במסגרת איזושהי תקנה והתקנה הזאת מצד אחד תהיה הנחיות למתכנן.

דוד אמסלם: זה יבוא כהנחיות למתכנן.

דוד אמסלם: יגידו לו שכאשר הוא מתכנן גן משחקים, שייקח בחשבון א', ב', ג', מה הדרישות.

דוד אמסלם: אני מניח שאם זה ייכנס לשם, תאמינו לי, אף מתכנן אין לו אידיאולוגיה דווקא את זה לא לעשות.

איילת נחמיאס ורבין: מסכימה אתך.

<בני ארביב: ברשותך, אני אחדד.

<בני ארביב: מינהל התכנון, באמצע בחינה, אולי לקראת סיום.

<בני ארביב: אנחנו מתכוונים שיהיו שני מסמכים.

<בני ארביב: יהיה מסמך שהוא הנחיות והוא מעלה את זה למודעות וייתן הנחיות למהנדסים איך לפעול.

<בני ארביב: הוא לא יהיה מחייב אלא יהיה הנחיות.

<בני ארביב: חוץ מזה תהיה תקנה יחסית צרה שתגיד.

דוד אמסלם: אני לא מקבל.

דוד אמסלם: הנחיות התכנון הן הנחיות מחייבות.

דוד אמסלם: אני רוצה לחדד.

דוד אמסלם: גני משחקים, אף אחד לא בונה אצלו בחצר גן משחקים.

דוד אמסלם: אם הוא בונה, שיעשה מה שהוא רוצה.

דוד אמסלם: גני משחקים הם מקומות ציבוריים.

דוד אמסלם: אף מתכנן לא בא על דעת עצמו אלא מישהו מזמין ממנו עבודה.

דוד אמסלם: זה גוף ציבורי.

דוד אמסלם: הוא אומר לו, אדוני, אני מבקש ממך לתכנן.

דוד אמסלם: אתה כגוף ציבורי מנחה אותו.

דוד אמסלם: מה שתגיד לו, הוא יעשה.

דוד אמסלם: אם יהיו הנחיות תכנוניות, הוא יעשה את זה.

דוד אמסלם: צריך רק לקחת את ההנחיות ולעשות אותן מחייבות.

דוד אמסלם: זאת אומרת, לומר לערים שאלה הנחיות מחייבות לתכנון.

<ורדית איזק: אנחנו צריכים להפריד כאן בין היתרי בנייה לתכניות, לתכנון כוללני של שכונה או של עיר.

<ורדית איזק: תקנות התכנון בבנייה בדרך כלל עוסקות בהיתר בנייה בבניין, באיזשהו תא שטח.

<ורדית איזק: ההנחיות האלה שאנחנו מדברים עליהן, בדומה להנחיות שיש לנו כבר בנושא של חניה וחישובים ססמיים, נועדו לוועדות המקומיות או לרשויות איך להנחות את המתכננים.

דוד אמסלם: לשם אנחנו מכוונים.

<ורדית איזק: בהנחיות האלה משתמשים בצורה מחייבת.

<ורדית איזק: ברור שיש בהן גמישות אבל אנחנו לא נחליף עכשיו תקנות.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: זה בסדר.

דוד אמסלם: זה מה שהתכוונתי.

איילת נחמיאס ורבין: אמרתי תקנה והנחיות במקביל.

דוד אמסלם: אם יהיו הנחיות למתכננים וזה ירד לערים ומשרד השיכון גם יוציא את ההנחיות שלו לתכנון היכן שהוא בונה, אתם תראו שהכול יסתדר לבד.

איילת נחמיאס ורבין: לא.

איילת נחמיאס ורבין: עדיין אני מבקשת – אני ביקשתי וגם בשיחה שלנו סיכמנו – שיביאו תקנה לא יאוחר מחודשיים.

דוד אמסלם: כן.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת מאוד שהיושב ראש יקבע לוח זמנים לעניין הזה.

דוד אמסלם: אתם תשבו ותראו שזה הולך לכיוונים שדיברנו פחות או יותר.

דוד אמסלם: איילת, דברי אתי לקראת סוף המשוב.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לך היושב ראש.

איילת נחמיאס ורבין: אני דיברתי אתם בעיקרון על חודשיים ואני מאוד אודה לך אם זה גם יהיה בפרוטוקול ובהחלטה שבתוך חודשיים הם מביאים לנו תקנה.

<ורדית איזק: כאשת מקצוע, ואני עוסקת מעבר לשנה בנושא, אני אומרת שזה לא טריביאלי.

<ורדית איזק: הנושא איננו טריביאלי.

<ורדית איזק: אם את עכשיו כותבת בתקנות דרישה מסוימת – או בחוק, עוד יותר גרוע – שהם לא יוכלו לעמוד בה, זה לא יהיה.

דוד אמסלם: אני מבקש מכם לשבת עם איילת.

דוד אמסלם: זה הסיכום שלי לדיון היום.

דוד אמסלם: אני חושב שצריך לבוא בהנחיות למתכננים באופן גורף.

דוד אמסלם: אני עדיין חושב, כפי שאיילת אומרת, שאולי צריך להביא איזושהי תקנה כללית שזה לא מה שנקרא Nice to have.

דוד אמסלם: זה לא רצון טוב של מישהו אלא זו הנחיה מחייבת.

דוד אמסלם: תנסו לסנכרן את זה.

דוד אמסלם: אני אקיים דיון לקראת סוף המושב.

דוד אמסלם: אני אקבע אותו אחרי שאני אשאל את איילת אם דיברתם אתה.

דוד אמסלם: אז תאירו את עינינו.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה רבה לכולם.

דוד אמסלם: המשך יום טוב וחודש טוב.