ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 498, 2017-11-19 09:00

דוד אמסלם: רבותי, בוקר טוב לכולם, שבוע טוב וחודש טוב.

דוד אמסלם: היום ראש חודש.

דוד אמסלם: מי שלא התפלל ולא אמר עוד יעלה ויבוא, יש צ'אנס לתקן.

דוד אמסלם: בכל מקרה, אני מתכבד לפתוח את ועדת הפנים והגנת הסביבה בנושא חשש לפגמים בהליך התכנוני המבקש להקים שדה עופה חלופי לשדה דב והרצלייה בעמק, של חברת הכנסת יעל כהן-פארן.

דוד אמסלם: זו הצעה של יעל.

דוד אמסלם: היא הגישה אותה וביקשה שאנחנו נקיים דיון בוועדה, במסגרת דיון מהיר.

דוד אמסלם: אנחנו כמובן קבענו את הדיון.

דוד אמסלם: לפני שאנחנו מעביר לה את זכות הדיבור, אני רק רוצה להתייחס לסוגיה אחת שלא קשורה אליכם, אבל למר יואל חסון שהתלונן מדוע אנחנו מקיימים דיונים באופן כל כך מהיר.

דוד אמסלם: אז אני רוצה להגיד לו שאנחנו מאד עמוסים ולכן אני דוחס את הדיונים גם ביום ראשון.

דוד אמסלם: אני מניח שהוא בבית, הוא לא יושב פה.

דוד אמסלם: חיפשתי אותו פה, לא ראיתי אותו פה כל כך.

דוד אמסלם: אני מניח שהוא עוד לא בכנסת ולא בבית.

דוד אמסלם: אני כל בוקר בא בשעה שבע וחצי לעבודה, אז לכן מפאת לוחות הזמנים הצפופים והלחץ, מדי פעם אנחנו עושים דיונים בהתראות קצת יותר קצרות.

דוד אמסלם: זאת הסיבה שאני עושה את הדיונים.

דוד אמסלם: אני הייתי שמח מאד אם גם אצלכם בוועדת הכלכלה תעשו את הדיונים כמו שאנחנו עושים פה.

דוד אמסלם: בבקשה, חברת הכנסת.

דוד אמסלם: זה בעצם החוב שלי מול יואל חסון.

דוד אמסלם: עכשיו אני מעביר את רשות הדיבור ליעל, בבקשה.

יעל כהן-פארן: טוב, תודה רבה אדוני יושב הראש.

יעל כהן-פארן: אני מודה לך על קיום הדיון המאד מאד חשוב הזה, שבעצם כבר מגיע לכמעט שעת השין מבחינת הליכים תכנוניים, שעליהם אני רוצה להתריע כאן בוועדה ולפיכך זימנו את הדיון.

יעל כהן-פארן: אז אנחנו מדברים פה על תכנית שרצה בהליכי התכנון במסלול ות"ל, שנשארת השאלה בכלל למה זה צריך להיות בות"ל.

יעל כהן-פארן: ות"ל זו ועדה לתשתיות לאומיות.

יעל כהן-פארן: האם שדה תעופה בקנה מידה של שדה תעופה הרצלייה, שלו מנסים למצוא חלופה, הוא תשתית לאומית.

יעל כהן-פארן: שדה תעופה קטן, שמשרת בעיקר מטוסים פרטיים של האלפיון העליון.

יעל כהן-פארן: מי שיכול להרשות לעצמו מטוס פרטי.

יעל כהן-פארן: בית ספר לטיסה, שאני לא מזלזלת בתפקידו, אבל זה בטח לא תשתית לאומית של מדינת ישראל; ועוד כמה שימושים באמת מאד מצומצמים.

יעל כהן-פארן: גם בסדרי העדיפויות של תכניות של רת"א – רשות התעופה האזרחית, זה מסווג במספר 4, אם אני זוכרת, מבחינת חשיבות, גודל ושימושים של שדה תעופה, שדה הרצלייה הנוכחי.

יעל כהן-פארן: אולי יש כוונות לעתיד להרחיב, אבל כרגע מחפשים מהר-מהר ות"ל לחלופה להרצלייה.

יעל כהן-פארן: מבחינת הסיבה העיקרית שהנושא מגיע לדיון והסיבה העיקרית שמעל 10,000 אנשים הגיעו אתמול להפנינג בעמק חפר, זה שהמקום פשוט נמצא על אתר שהוא אתר טבע מופלא.

יעל כהן-פארן: הושקעו בו מיליונים רבים.

יעל כהן-פארן: הוא גם היה כזה, אבל הושקעו בו עוד מיליונים רבים כדי להפוך אותו – יש אגמון החולה ויש אגמון עמק חפר – וזה מקום מעבר של עשרות אלפי ציפוריים, בעיקר שקנאים וציפורים גדולות שעוברות בנדידתן בארצנו.

יעל כהן-פארן: אתמול הגיעו מעל 10,000 אנשים לצפות בציפורים האלה, לצפות בשקנאים.

יעל כהן-פארן: יש שם גם פרויקט של האכלת השקנאים על ידי משרד החקלאות.

יעל כהן-פארן: כדי שלא יוכלו את הדגים מהבריכות אז מאכילים אותם.

יעל כהן-פארן: אז בטח שהם עוצרים שם, אבל האכלה היא שם כי פשוט הם נוחתים שם, הם מגיעים לשם.

יעל כהן-פארן: מעבר ליופי הטבע הנדיר, שלפחות אחד המסלולים שמתכוננים בות"ל הוא בדיוק עליו, אז יש פה גם מפגש שיכול להיות מסוכן למטוסים, כי ציפורים ובטח שקנאים – ציפור מאד גדולה – אם היא חס וחלילה פוגעת במטוס, זה ממש תאונה אווירית רצינית.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר לא לוקחים את זה בחשבון.

יעל כהן-פארן: זה ממש כאילו לא בשיקולים.

יעל כהן-פארן: איפה זה?

יעל כהן-פארן: איפה השיקולים הסביבתיים גם של אתר הטבע וגם של הסכנה הבטיחותית הזאת.

יעל כהן-פארן: דבר שלישי, באמת נשאלת השאלה מדוע בכלל יש היום תהליך שלם במוסדות התכנון על תמ"א 15/15 – 2, של תכנית ארצית לשדות תעופה.

יעל כהן-פארן: היא נמצאת בוועדת העורכים.

יעל כהן-פארן: היה לה דיון רק בספטמבר.

יעל כהן-פארן: אני ראיתי את סיכום הדיון.

יעל כהן-פארן: עובדים.

יעל כהן-פארן: עובדים על התמ"א.

יעל כהן-פארן: עכשיו מדוע בכזה חטף, במהירות, כאילו יד אחת, יד ימין לא יודעת מה יד שמאל עושה.

יעל כהן-פארן: ביד ימין עושים ות"ל, מהר-מהר, בואו נאשר איזו תכנית כי לא ברור בדיוק למה.

יעל כהן-פארן: תיכף גם נתייחס להרצלייה; וביד השנייה עושים כמו שצריך, תמ"א שבודקת, בוחנת צרכים.

יעל כהן-פארן: יש להם מתודולוגיה שלמה על מה יהיו השימושים, איזה דברים צריך, מה הקריטריונים.

יעל כהן-פארן: בות"ל הכל הרבה הרבה יותר מהר וכמו שאנחנו יודעים הרבה פחות קשוב גם למועצות המקומיות והאזוריות, גם לציבור.

יעל כהן-פארן: בסופו של דבר יש פה חלם.

יעל כהן-פארן: חלם בהליך התכנוני ועל זה רצינו לדבר כאן, לשמוע את כל הגורמים ולראות.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שהקריאה מהוועדה - עוד לא הגענו לסוף הדיון - אבל אני חושבת שצריך לראות אם לא הזמן לעצור את התכנון בות"ל עד שלפחות יש תמ"א.

יעל כהן-פארן: לא יכול להיות שרצים-רצים בות"ל על תכנית שלא ברור מדוע רצים כל כך מהר, ובזמן הזה מתכננים תמ"א כמו שצריך, אני מקווה.

יעל כהן-פארן: עכשיו על הרצלייה אני חייבת לומר מילה ואני חושבת שיש כאן גם נציגים מהרצלייה.

יעל כהן-פארן: הפינוי של הרצלייה, שהוחלט עליו, עכשיו הוא גם נמצא באיזה שהוא מין הולד, עד כמה שאני מבינה, או סימן שאלה, כי כל תכניות הבנייה המאד גדולות שתוכננו על השדה הזה, גם בעיר עצמה, גם ראש העיר לפי מה שאני מבינה, הקפיאו את כל ההליכים שם, בגלל שמבינים שזה מין תכנון לא שפוי בדיוק.

יעל כהן-פארן: אז על כל הליכי התכנון שיש בארץ לא נדבר, אבל אנחנו מדברים פה על הרצלייה, על הרצון למצוא חלופה מהירה, כי חייבים לפנות, כי ות"ל מהר-מהר.

יעל כהן-פארן: לא ברור לי ההליך הזה.

יעל כהן-פארן: נראה לי שיש כאן מקום לתיקון מאד גדול ולעצור את התהליך לפני שהוא מגיע להפקדה.

יעל כהן-פארן: כמו שאני מבינה, זה בדרך לשם.

יעל כהן-פארן: אז תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה ליעל.

דוד אמסלם: לפני שאני פותח את הדיון בקטע המקצועי, מינהל התכנון יושב פה?

<נאוה אלינסקי רדעי: ות"ל.

דוד אמסלם: שאלתי אם מינהל התכנון?

דוד אמסלם: טוב, יש לי שאלה פרלימינארית לפני שאנחנו נתקדם לקטע המקצועי.

דוד אמסלם: מה שאמרה יעל לקראת הסוף, הרי יש תמ"א 15 / 2 שהיום יושבת בוועדת עורכים, שמדברת על הנושא של שדות תעופה במדינת ישראל.

דוד אמסלם: בדרך כלל איך אתה גוזר ביצוע?

דוד אמסלם: יש לך תמ"א ארצי, אתה בוחן צרכים ארציים.

דוד אמסלם: הרי השדה הוא לא משהו מקומי, הוא לא נותן תשובה להרצלייה.

דוד אמסלם: שדות תעופה זה שדות שנותנים תשובה לכל מדינת ישראל.

דוד אמסלם: אז אתה בעצם עושה תמ"א ארצית ומזה אתה גוזר את שאר ההחלטות.

דוד אמסלם: אז איך זה יכול להיות שאתם משקיעים מאות אלפי שקלים, לדעתי אפילו מיליוני שקלים בתמ"א ארצית ועוד לפני שבעצם סיימתם אותו, או שאתם נמצאים בתהליך שלה, אתם מקבלים החלטה.

דוד אמסלם: אולי ההחלטה הזאת היא לא נכונה במסגרת התמ"א הארצית?

דוד אמסלם: אז מה?

דוד אמסלם: כרגע השאלה היא על הפרוצדורה, היא לא על המהות בכלל.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין את הפרוצדורה, אם מצד אחד עושים פה איזה שהוא משהו, מתכננים פה משהו שהוא ארצי ומצד שני מקבלים פה החלטות בלי קשר לתכנון הארצי.

דוד אמסלם: אז אני שואל את השאלה כתפיסה עכשיו.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין רק את הרעיון, איך אתם עובדים?

<נאוה אלינסקי רדעי: קודם כל עובדים בתיאום.

<נאוה אלינסקי רדעי: יש תמ"א 15 תקפה.

<נאוה אלינסקי רדעי: יש את ה- - -

דוד אמסלם: אני מדבר על תמ"א 15 / 2.

<נאוה אלינסקי רדעי: זאת העבודה לעדכון תמ"א 2/15.

דוד אמסלם: רק שנייה, אז אולי לא חידדתי.

דוד אמסלם: תמ"א 15 זה תמ"א ישנה מאד ואם קידמנו אותה ל-2/15 אנחנו מבינים שצריך לעשות לה רה-תכנון.

<נאוה אלינסקי רדעי: ויש עוד אחת - - -

דוד אמסלם: ולכן גם שמנו בזה הרבה מאד כסף.

דוד אמסלם: הרבה מאד מאד כסף וזמן ותשומות.

דוד אמסלם: אז לא אומרים לי שיש תמ"א מאושרת.

דוד אמסלם: בכל מדינת ישראל יש תמ"א מאושרת כמעט בכל נושא, אז בואו נשאיר את הכל שם.

<נאוה אלינסקי רדעי: לא כולן עדכניות.

דוד אמסלם: אז זה גם לא עדכני.

דוד אמסלם: 15 זה תמ"א לא עדכנית.

<נאוה אלינסקי רדעי: אבל עדכון תמ"א 15/א' הוגדר כצורך על ידי המועצה הארצית.

<נאוה אלינסקי רדעי: המועצה הארצית קיבלה עוד החלטות לדוגמא.

<נאוה אלינסקי רדעי: בשנת 2011 היא קבעה ששדה התעופה הרצלייה יתפנה ושיש לקדם את התכנית.

<נאוה אלינסקי רדעי: התכנית לאותה חלופה להרצלייה לא התקדמה עד היום.

<נאוה אלינסקי רדעי: זאת החלטה משנת 2015.

<נאוה אלינסקי רדעי: עברו כמה שנים מאז.

<נאוה אלינסקי רדעי: זה לא שהכל מהר מהר נעשה ברגע האחרון.

<נאוה אלינסקי רדעי: הממשלה גם החליטה - - -

דוד אמסלם: מה שמך לפרוטוקול?

<נאוה אלינסקי רדעי: נאווה.

<נאוה אלינסקי רדעי: הממשלה גם החליטה והכריזה על מתחם מגורים בשטח של שדה התעופה ו - - -

דוד אמסלם: אני לא שאלתי את השאלה.

דוד אמסלם: אני מבקש רק שתעני לשאלה שלי.

דוד אמסלם: אני עכשיו רוצה לפתוח את הדיון.

דוד אמסלם: אני אתן לך לדבר בסוף ולהשיב לגבי כל הנושאים.

דוד אמסלם: אני שאלתי על התהליך.

דוד אמסלם: אני חושב, ככה אני מבין, אני פקיד, אמרתי.

דוד אמסלם: הרבה שנים הייתי פקיד וגם התעסקתי בתכנון, בין היתר.

דוד אמסלם: אם יצאנו לתכנית תמ"א ארצית 2/15, לקחנו מומחים, נתנו להם כסף.

דוד אמסלם: אנחנו לא מזלזלים בהם.

דוד אמסלם: אנחנו לא במקביל עושים דברים אחרים פה מלמטה, שקשורים אליהם.

דוד אמסלם: אז או שתפרקו את הכל, תגידו רבותי, לא צריך שום תמ"א חדשה, לא צריך לעדכן אותה, לא כלום.

דוד אמסלם: אנחנו מקבלים החלטה איפה שאנחנו רוצים.

דוד אמסלם: או שרק שנייה, הולד, בואו נראה את העדכון הארצי – זה נשמע לי מאד הגיוני.

דוד אמסלם: ובכל נושא, זה לא חייב להיות רק בשדה תעופה.

דוד אמסלם: אם אתם רוצה לעשות תמ"א רכבות, מה שאתה לא רוצה, לא משנה.

דוד אמסלם: אבל זה לא יכול להיות שמצד אחד אתה מוביל כאן איזה שהוא תהליך, שהוא סדור והגיוני ומצד שני אתה מתחיל לעשות פה כל מיני דברים, כאילו אתה איזה סופר מרקט קטן, איזו חנות מכולת.

דוד אמסלם: זה לא עובד ככה.

דוד אמסלם: אני רוצה את התשובה שלך לגבי התהליך.

דוד אמסלם: האם את חושבת שזה תקין?

<נאוה אלינסקי רדעי: ההליך שמתקיים הוא בהחלט תקין וזה אגב נבדק בבית משפט במקביל.

דוד אמסלם: טוב.

<נאוה אלינסקי רדעי: אבל פינוי הרצלייה הוא גם לפי דרישה שעלתה בעקבות - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, מה נבדק בבית משפט?

דוד אמסלם: שהתהליך הוא תקין?

דוד אמסלם: אני לא מדבר כרגע אם הוא חוקי.

דוד אמסלם: אני שואל מבחינה האם נשמע לך סביר, את, בעולם המושגים שלך, שאנחנו מובילים תמ"א ואחרי זה בכלי קשר לתמ"א אנחנו מתחילים לנגוס כל מיני מקומות, ככה באופן אימפרוביזורי.

<נאוה אלינסקי רדעי: תראי, נעשים פה במקביל שני תהליכים, גם של עדכון התמ"א וגם של חיפוש חלופה ל - - -

דוד אמסלם: אז אין דבר כזה.

דוד אמסלם: אין דבר כזה שני דברים במקביל.

דוד אמסלם: כשאתה עושה תמ"א, אז אתה מחליט כל מיני החלטות במסגרת התמ"א.

דוד אמסלם: גם לסגור דברים וגם לתת תשובות במקומות אחרים.

דוד אמסלם: הרי מה זה התמ"א?

דוד אמסלם: התמ"א באה להסדיר את כל הנושא, אז אין דבר כזה במקביל.

דוד אמסלם: זה הדבר הכי לא מקצועי שאני מכיר.

<נאוה אלינסקי רדעי: תראה, אנחנו כפופים פה לפסיקות של בית משפט שקבע - - -

דוד אמסלם: זו כבר תשובה אחרת.

<נאוה אלינסקי רדעי: הרצלייה.

<נאוה אלינסקי רדעי: אולי - - -

<קריאה: - - -

דוד אמסלם: שנייה, דקה, אני לא נתתי לך את זכות הדיבור.

דוד אמסלם: אני כרגע התמקדתי, הבנתי את התשובה שלך.

דוד אמסלם: אני התכוונתי בתהליך.

דוד אמסלם: נניח שאני לא מדבר איתך כרגע על - - -

<נאוה אלינסקי רדעי: התהליך התיאורטי נכון.

דוד אמסלם: יפה.

דוד אמסלם: בסדר, אז זה מה שרציתי להבין.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה לעבור ברשות

דוד אמסלם: כם לדוברים שנרשמו כאן.

דוד אמסלם: ציב דותן, בבקשה, הרצלייה.

<צבי דותן: היי, שלום לכם.

<צבי דותן: קודם כל שלום לכם, לגברת יעל פארן, חברת הכנסת, כבוד יושב ראש הוועדה דודי אמסלם - - -

דוד אמסלם: לא צריך, בוא תבוא לעניין ישר.

דוד אמסלם: חבל לנו על הזמן.

<צבי דותן: זה חשוב.

<צבי דותן: כי אתה נגעת כבר בנקודה מאד חשובה.

<צבי דותן: אני ודליה, אנחנו נציגי הרצלייה, שתי שכונות שאנחנו גרים – צבי והשדה – מעל עשרות שנים.

<צבי דותן: היא גרה 50 שנה, אני 40 שנה.

<צבי דותן: המטוסים, גברתי נאוה, המטוסים טסים מעל הבית שלי.

<צבי דותן: אני רואה את הפרצוף של הטייס, כי הוא ממריא ונוחת מעל הבית שלי ואנחנו רוצים שהשדה יישאר.

<צבי דותן: את יודעת למה?

<צבי דותן: כי אנחנו נגד הקומבינות שאתם עושים עכשיו ואני אפרט אותן.

<צבי דותן: אז קודם כל אנחנו במטה מאבק בהרצלייה, שדורש פינוי שפוי ואחראי ולא מחטפים.

<צבי דותן: כפי שידוע לך, מועצת עיריית הרצלייה הוציאה לפני שלושה שבועות את ההחלטה, שהם נגד התהליך הזה של הותמ"ל.

<צבי דותן: מה אתם עשיתם?

<צבי דותן: שבוע ימים אחרי שהוציאו, עשיתם במחטף, הזמנתם לישיבת התנעה, שזה הליך שמתחילים את הנושא הזה.

<צבי דותן: הוא שאל אותך שאלה למה עושים את זה.

<צבי דותן: יש פה גורמים שרואים רק את הכסף, לא רואים שום דבר אחר.

<צבי דותן: שדה התעופה הזה פועל עשרות שנים, הוא פועל - - -.

<צבי דותן: המטוסים, ההפצצות נגד המצרים יצאו משם ואתם במחי יד מוחקים שדה עם היסטוריה, רק כדי לגזור קופון שרמ"י יגזור 14 מיליארד שקלים על חשבוננו, כדי לבנות – תקשיבו טוב – לבנות 15,000 יחידות דיור.

<צבי דותן: שבוע שעבר כבר דניאלה פוסק, מנהלת הוועדה המחוזית העלתה את זה ל-20,000 יחידות דיור, אתם יודעים על כמה?

<צבי דותן: על 1,300 דונם.

<צבי דותן: 1,300 דונם – 80,000 או 65,000 תושבים, זה לא – העיר הכי צפופה בארץ היא בני ברק, זה לא בני ברק, זה יותר צפוף מעזה.

<צבי דותן: הכל על חשבוננו.

<צבי דותן: אנחנו גרים שם.

<צבי דותן: אנחנו רוצים את הבנייה, אנחנו רוצים אותה בנויה שפויה.

<צבי דותן: אנחנו הקמנו מטה נפלא בכל הארץ, מטה משותף, שכל הארץ הזאת התאחדה היום.

<צבי דותן: אנחנו מבקשים מכם - אתם חברי הכנסת – שאתם תקשיבו לנו.

<צבי דותן: כי בותמ"ל ובוועדת התכנון הלאומית פגשתי את אביגדור יצחקי שבוע שעבר.

<צבי דותן: טרק לי את הטלפון בפנים כשאני אמרתי לו בואו נשב, נעשה משהו, תכנון משותף, שיהיה גם שדה תעופה וגם בנייה.

<צבי דותן: אפשר לעשות את זה ואפשר לעשות את זה וזה מה שאנחנו רוצים.

<צבי דותן: אבל קודם כל תשתפו אותנו.

<צבי דותן: אל תעשו מחטפים.

<צבי דותן: מה זה הוותמ"ל הזה?

<צבי דותן: לעקוף.

<צבי דותן: עוקף תכנון לאומי?

<צבי דותן: כל תכנון מודרנית ואנחנו מדינה מודרנית.

<צבי דותן: אנחנו מדינה מתקדמת.

<צבי דותן: אנחנו לא באפריקה ולא באסיה.

<צבי דותן: אנחנו מדינה מודרנית.

<צבי דותן: למה אתם עוקפים את כל התהליכים האלה?

<צבי דותן: כרגע חבר הכנסת אמסלם אמר יש ועדה עליונה - - -

דוד אמסלם: צבי, קח חצי דקה לסכם.

<צבי דותן: אז אני פשוט רוצה להבהיר שני דברים.

<צבי דותן: התושבים בהרצלייה רוצים את השדה הזה.

<צבי דותן: יש לנו החתמות ואני הבאתי לפה דוגמא – 2,000 בתי אב בהרצלייה חתמו על עצומה להשארת השדה.

<צבי דותן: אני מבקש, אל תתעלמו מזה ויש לנו פתרונות ואפשר להשאיר את השדה עם בנייה שפויה, מתונה ולא לגזור קופונים על חשבון העתיד של הילדים והנכדים שלנו בעיר הזאת.

<צבי דותן: ואל תעקפו ואל תעשו לכם כל מיני טריקים.

<צבי דותן: כשראש העיר אומר במפורש אנחנו נגד הוותמ"ל, תכבדו את זה.

<צבי דותן: תודה.

דוד אמסלם: תודה רבה צבי.

דוד אמסלם: נתן שרון, בבקשה.

<נתן שרון: כבוד יושב הראש, תודה רבה על הזימון של הדיון.

<נתן שרון: בפתיחת הדברים נאמר פה ששדה התעופה הרצלייה הוא תשתית לא חיונית, אז אני רוצה קצת לתקן את זה?

דוד אמסלם: מי אמר את זה?

יעל כהן-פארן: אני אמרתי שהוא לא תשתית לאומית.

<נתן שרון: חברת הכנסת.

יעל כהן-פארן: אני לא התייחסתי אם היא חיונית או לא, התייחסתי שזו לא תשתית לאומית.

<נתן שרון: שהיא לא תשתית לאומית והיא מיועדת לאלפיון העליון ומספר טייסים פרטיים.

<נתן שרון: זה מה שאני שמעתי.

דוד אמסלם: נתן שרון, יושב ראש אגודת התעופה הכללית.

<נתן שרון: כן.

<נתן שרון: מה שאני רוצה זה אולי לפתוח את זה.

<נתן שרון: קודם כל זה תשתית מאד חיונית.

<נתן שרון: עתודת הטייסים האזרחים בישראל מתחילה את דרכה היום בשדה התעופה הרצלייה.

<נתן שרון: חיל האוויר כמעט לא מספק טייסים.

<נתן שרון: אם תבדקו בחברות התעופה הישראליות, תראו שחלק גדול מאלה שהיום מתחילים קורסים- - -

<קריאה: 90 אחוז.

<נתן שרון: אל-על, ישראייר, ארקיע, הם באים, בסוף התחלת הדרך שלהם באה מהתעופה הכללית.

<נתן שרון: והתעופה הכללית היום כמעט כולה בהרצלייה.

<נתן שרון: מה לעשות?

<נתן שרון: האנשים נמצאים פה, החניכים פה, המדריכים ממרכז הארץ, כולם ממרכז הארץ.

<נתן שרון: אי אפשר לפזר את זה.

<נתן שרון: מעבר לזה יש שם פעילויות מאד חיוניות.

<נתן שרון: טיסות צילום, טיסות הדרכה.

<נתן שרון: המון טיסות חיוניות, שהשדה הזה הוא תשתית לאומית.

<נתן שרון: צריך להתייחס אליו ככזה, כי הוא מבטיח את העתודה של הטייסים והוא מבטיח פעילויות חשובות מאד שמתנהלות בשדה הזה.

<נתן שרון: עכשיו אני אקצר.

<נתן שרון: בעיקרון אין לנו התנגדות.

<נתן שרון: רוצים להעביר אותו לאחת משלוש החלופות האלה?

<נתן שרון: אפשר להעביר, אבל לא צריך.

<נתן שרון: אפשר להשאיר אותו בהרצלייה.

<נתן שרון: כמות יחידות הדיור שאפשר לבנות שם ויש לנו את האדריכל שילוני, שעשה לנו תכנית.

<נתן שרון: הוא חבר האגודה, הוא גם עשה תכנית.

<נתן שרון: אפשר לבנות בהרצלייה מספר משמעותי של יחידות דיור ולהמשיך להשאיר את השדה.

<נתן שרון: אין שום סיבה לסגור אותו.

<נתן שרון: אין שום סיבה לזרוק מיליארדים.

<נתן שרון: אני לא יודע כמה עולה לבנות שדה תעופה.

<נתן שרון: אין שום סיבה לעשות את זה.

<נתן שרון: אפשר להשאיר את השדה.

<נתן שרון: אפשר לחיות בשלום עם התושבים וכולם יהיו מרוצים.

<נתן שרון: כמות הטיסות הפרטיות שיש בהרצלייה היא זניחה, אבל תדעו שכשדה תעופה הוא מספר שתיים אחרי בן גוריון מבחינת כמות התנועות שיש בשדה הזה.

<נתן שרון: וזה לא 70-80 מפונקים שטסים בסוף שבוע.

<נתן שרון: זה פעילות מאד משמעותית של הדרכה, פעילות משמעותית של כל הפעילויות האלה.

<נתן שרון: לכן מה שאנחנו מבקשים, תשאירו את השדה.

<נתן שרון: אפשר לחיות בשלום עם התושבים.

<נתן שרון: אם יש כמה דקות, אז גם האדריכל שילוני יכול להציג את הדברים.

דוד אמסלם: עוד מעט נגיע אליו.

דוד אמסלם: תודה רבה.

<נתן שרון: אפשר לחיות.

דוד אמסלם: תודה נתן.

דוד אמסלם: חגי אשלגי, בבקשה.

דוד אמסלם: ראש מטה נגד שדה התעופה.

<חגי אשלגי: בוקר טוב.

דוד אמסלם: אתה רוצה לחזור על הדברים שלו או לחדש משהו?

<חגי אשלגי: לא, לא, אני משהו אחר.

<חגי אשלגי: אני מעמק חפר.

<חגי אשלגי: אני רוצה דווקא להיכנס לאיפה שאדוני פתח את העניין.

דוד אמסלם: קוראים לי דודי, עזוב אדוני.

<חגי אשלגי: אדוני דודי.

<חגי אשלגי: צודק באלף אחוז, בסופו של דבר תראה, מדברים על משלים נתב"ג היום.

<חגי אשלגי: משלים נתב"ג מדברים על 10 מיליון נוסעים.

<חגי אשלגי: זה יכול להיות בעמק יזרעאל או באזור באר שבע?

<חגי אשלגי: ושדה כזה לא יכול להיות?

<חגי אשלגי: משלים נתב"ג יכול להיות בוועדות הרגילות של התכנון ובנייה ושדה כזה צריך להיות בות"ל?

<חגי אשלגי: אני רוצה להיכנס עוד יותר לעניין.

<חגי אשלגי: ב-24 באוקטובר – ותבדקו אותי – באתר של משרד האוצר פרסם הדובר של שר האוצר הודעה בשם שר האוצר, שר הביטחון ומשרד התחבורה, שאמר אנחנו רוצים להעביר אותם זמנית לחיפה.

<חגי אשלגי: את אומרת יש פתרון לפחות ארעי לתקופה מסוימת לבחון.

<חגי אשלגי: מה פתאום הות"ל רץ?

<חגי אשלגי: מה פתאום יש ישיבות התנעה?

<חגי אשלגי: הרי זה בסיס.

<חגי אשלגי: מרכז ישראל, הדבר הזה שבין חדרה לגדרה, אנחנו נשב פה, המחוקקים של עוד 15 שנה ויצעקו מה עשיתם.

<חגי אשלגי: מה דחפתם לשם עוד שדה?

<חגי אשלגי: עכשיו יש פה את הרצלייה, אומרים הרצלייה ואומרים הטייסים, תושבי הרצלייה והטייסים, אפשר להישאר שם, אפשר לבנות.

<חגי אשלגי: אולי לא 15,000, אולי כמה אלפים, בנייה טיפה יותר נמוכה.

<חגי אשלגי: השדה בהרצלייה לא יהיה גדול.

<חגי אשלגי: בסדר ולפזר בשדות הקיימים.

<חגי אשלגי: מה הבעיה פה?

<חגי אשלגי: אני אגלה סוד.

<חגי אשלגי: למה זה לא במחוז המרכז, למרות שרוצים שזה יהיה במרכז?

<חגי אשלגי: כי אותה דניאלה פוסק, שהייתה בתפקיד מתכננת ראשית של מחוז המרכז כתבה חוות דעת בדיוק לפני 7-8 חודשים, ב-28 בפברואר.

<חגי אשלגי: היא אמרה לא צריך עוד שדה תעופה במרכז.

<חגי אשלגי: מה זה המרכז בכלל?

<חגי אשלגי: המרכז של 2011 של כביש 6 לא הגיע לחיפה ולבאר שבע.

<חגי אשלגי: זה לא המרכז של היום.

<חגי אשלגי: היום, אם אפשר לעשות משלים נתב"ג בעמק יזרעאל או בנבטים, בוודאי שאפשר לעשות שדה כזה.

<חגי אשלגי: ואם זה משרת מטרות מקצועיות, על אחת כמה וכמה שהם יכולים לטוס ממגידו, שזה שדה פעיל וקיים.

<חגי אשלגי: או מקדמה.

<חגי אשלגי: או משדה תימן, שזה שדות פעילים וקיימים.

<חגי אשלגי: למה לבתק את הקרקע?

דוד אמסלם: חגי, אני רוצה להבין.

דוד אמסלם: בכל מה שאמרת, בסופו של דבר הטענה הבסיסית שלך זה למה זה בותמ"ל, נכון?

<חגי אשלגי: בות"ל.

דוד אמסלם: למה זה בא דרך מסלול הות"ל.

<חגי אשלגי: זאת אחת הטענות.

<חגי אשלגי: הייתי רוצה עוד נקודה.

דוד אמסלם: אוקיי, אז תבוא ישר.

דוד אמסלם: מה הטענה השנייה?

<חגי אשלגי: הטענה השנייה אומרת ככה.

<חגי אשלגי: התהליך הוא תהליך מוזר ומקוצר, בדיוק כמו שאדוני אמר.

<חגי אשלגי: אצלנו יש מה שנקרא אגמי עמק חפר.

<חגי אשלגי: התוואי הוא צמוד לנחל אלכסנדר מדרום.

<חגי אשלגי: זה אתר קולט מבקרים היום לדעתי הכי גדול במרכז מדינת ישראל.

<חגי אשלגי: יש שם כל שישי-שבת 10,000 איש.

<חגי אשלגי: יש במשך השבוע אוטובוסים של טיולי פנסיונרים, תלמידים.

<חגי אשלגי: באים לראות את הנדידה ויש שם בערך 20 מקווי מים, לא אחד.

<חגי אשלגי: בצד האחד יש את האגמון, בצד השני יש את המאגר של השקנאים.

<חגי אשלגי: לא יכול להיות הסיטואציה הזאת.

<חגי אשלגי: כותב פרופסור יוסי לשם, שיועץ כבר 35 שנה לחיל האוויר, שזה המקום הכי מסוכן לשים בו שדה תעופה.

<חגי אשלגי: התאונה היא ודאית, היא לא בסימן שאלה.

<חגי אשלגי: אז זה בדיוק המהירות והחיפזון שדיברת עליהם, דודי.

<חגי אשלגי: תודה רבה.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: יונתן שילוני, בבקשה.

<יונתן שילוני: שלום, בוקר טוב.

<יונתן שילוני: שמי יונתן שילוני, אני אדריכל ומתכנן ערים.

דוד אמסלם: בוקר אור.

דוד אמסלם: אתה מדבר אלי או אליהם?

דוד אמסלם: אותך אני כבר מכיר למעלה מ-20 שנה.

<יונתן שילוני: אליך, נכון.

<יונתן שילוני: אוקיי, אני מדבר אל חברת הכנסת.

<יונתן שילוני: אני גם טייס פרטי ואני יכול להבטיח לך שאני לא שייך לאלפיון העליון.

<יונתן שילוני: אני עובד די קשה כדי להגיע פעם בשלושה שבועות לעשות טיסת כייף בהרצלייה וכמוני יש הרבה מאד.

יעל כהן-פארן: אבל אין לך מטוס פרטי.

<יונתן שילוני: לא, אין לי מטוס פרטי.

יעל כהן-פארן: אז לזה התכוונתי.

יעל כהן-פארן: לאלה שיש להם מטוס פרטי.

יעל כהן-פארן: לא התכוונתי - - -

<יונתן שילוני: נכון, לצערי אין לי מטוס פרטי.

דוד אמסלם: אתה לא צריך להתנצל, תתקדם.

<יונתן שילוני: אוקיי, ההתקדמות היא כזאת.

<יונתן שילוני: אני נחלצתי לעזרת אגודת התעופה ה - - -, שאני חבר בה, כדי לנסות לשכנע את כולם שאפשר להשאיר את שדה התעופה במתכונת הקיימת שלו ולשדרג אותו מעט מאד ולהפוך אותו לשדה תעופה עירוני של העיר הרצלייה, שמסביבו יש מקום לבנות - ואני בדקתי את זה בצורה מקצועית, מאחר שאני גם אדריכל וגם מתכנן ערים - אפשר לבנות מסביב אלפי יחידות דיור, כמות גדולה מאד של אלפי יחידות דיור, שתמזער כביכול את החסר שכולם מספרים שנוצרים - אם נמצא שדה תעופה במקום אי אפשר לבנות מסביב יחידות דיור.

<יונתן שילוני: המצב הוא לא ככה.

<יונתן שילוני: אכן שדה תעופה מייצר מסביבו הגבלות בנייה, לפי אנשי רשות התעופה האזרחית - - -

דוד אמסלם: שב, עזוב את התשריט, שב.

<יונתן שילוני: אבל גם אם לוקחים בחשבון את כל הגבלות הבנייה, עדיין אפשר לבנות מסביב כמות נכבדה של יחידות דיור, שממזערת את הנזק שלכאורה טוענים שהשדה קיים, ולשמור על שדה התעופה במתכונת הקיימת שלו.

<יונתן שילוני: שדה תעופה ברמה 2B, זו רמה יחסית נמוכה, לא גבוהה מאד, בוודאי לא כמו שדה דב ובטח לא כמו נתב"ג, לטובת כל אותן פונקציות שנתן הזכיר פה, שהופכות את השדה לשדה אסטרטגי במדינת ישראל.

<יונתן שילוני: כשבמרכז של מדינת ישראל יהיו עשרות - - - והכבישים יהיו פקוקים והרכבות תהיינה עמוסות, התעופה, המימד השלישי חשוב מאד פה כדי לאפשר לאנשים ליצור קשר בין המרכז לבין הפריפריה.

<יונתן שילוני: מכל הסיבות האלה אפשר וצריך לשמור את שה התעופה ועדיין להמשיך לבנות את המרחב מסביבו ולקדם את העיר הרצלייה במתכונת המגורים שלה.

דוד אמסלם: יונתן, אני רוצה להבין ממך את הטענה הבסיסית.

דוד אמסלם: אתה כמתכנן – תתנתק מזה שאתה טייס חובב ואתה מכיר את השדה – כתפיסת עולם, נראה לך נכון לשים שדה תעופה בתוך עיר?

<יונתן שילוני: תראה, העיר הגיעה לשדה התעופה - - -

דוד אמסלם: לא, לא, נניח.

דוד אמסלם: נגיד שהעיר הגיעה לשדה התעופה.

<יונתן שילוני: אני מכיר את השאלה הזאת.

<יונתן שילוני: זו שאלה של המבחן של המגרש הריק.

<יונתן שילוני: אם היום היה מגרש ריק פה, זה לא נכון - - -

דוד אמסלם: רק ריק.

דוד אמסלם: אני מדבר כרגע על מגרש ריק, אז זה לא נכון?

<יונתן שילוני: כן, היום זה לא נכון - - -

דוד אמסלם: זאת אומרת אתה אומר במציאות הקיימת כרגע, אנחנו מנסים כרגע למקסם את התועלת.

<יונתן שילוני: אבל זה לא מגרש ריק.

דוד אמסלם: בסדר, הבנתי.

<יונתן שילוני: זה מגרש קיים וצריך להגיע אליו - - -

דוד אמסלם: את זה הבנתי.

דוד אמסלם: תראה, אני רואה כאן מספר צירים של ההתנגדות.

דוד אמסלם: כשצבי דותן מדבר על זה, הוא מדבר למה הוא בעצם אומר בואו נשאיר את שדה התעופה, בגלל שהוא מפחד יותר מבינוי צפוף.

דוד אמסלם: הוא אומר תשמע, אם יעשו לי פה פארק, יותר טוב לי.

דוד אמסלם: אומר רני, תשמעו חברה, אם אתם רוצים לדלג את שדה התעופה אלינו, יש לנו שם ציפורים וזה, לא מתאים.

דוד אמסלם: אתה בעצם בא ואומר רבותי, בואו נשאיר את שדה התעופה בגלל שהוא כבר קיים.

<יונתן שילוני: הוא כבר מסתדר עם ה - - -

דוד אמסלם: לכן שאלתי.

דוד אמסלם: הרי אם היינו באים עכשיו באמת לשטח בתולי והיינו צריכים לתכנן אותו, אני מניח שלא היית מתכנן שם שדה תעופה כשהרצלייה הייתה שם.

דוד אמסלם: אז לכן אני אומר כרגע, מכל הצירים האלה צריך בסוף להביא איזה תבשיל הגיוני.

דוד אמסלם: אני מקבל רק את הטענה הבסיסית כרגע עד עכשיו ולכן אני לא רוצה להיכנס לגופו של תכנון.

דוד אמסלם: זה לא ישיבת תכנון, זה במסלולי התכנון.

דוד אמסלם: זאת אומרת מה ששאלתי קודם.

דוד אמסלם: אם זה נמצא בתכנית מתאר ארצית, שנמצאת בהתהוות ואתם שם יכולים לבוא ולהתווכח ולהראות חלופות וכו' וכו', אני לא יודע למה בינתיים מלמטה מישהו עושה פעולה.

<יונתן שילוני: כן, אבל אנחנו בכל מקרה לא נמצאים - - -

דוד אמסלם: זה הדבר שעוד לא קיבלתי עליו תשובה ומבחינתנו זה הדבר שלא עושה לי עוד סדר בראש.

דוד אמסלם: בסדר?

<יונתן שילוני: אוקיי, אבל מאחר שאנחנו לא נמצאים בחלל ריק, שדה התעופה העירוני הזה הוא עובדה קיימת והוא יכול לשדרג את החיים הרב תכליתיים של כל העיר הרצלייה.

דוד אמסלם: זה נכון תמיד.

דוד אמסלם: אתה יודע, בחיים תמיד יש וקטורים הפוכים.

דוד אמסלם: הרבה פעמים הווקטורים הם מנוגדים ואז אתה צריך לקבל החלטות.

דוד אמסלם: אז לכן שאלתי את השאלה, בוודאי שאנחנו לא שמים שם איזה שדה תעופה לטיסנים סתם, בשביל שני אנשים שהם חובבים ועושים שם רעש לכל השכונה.

דוד אמסלם: ברור שיש בו צורך.

דוד אמסלם: אם לא היה בו צורך, לא היה שם שדה.

דוד אמסלם: כפי שאמר קודם נתן, חלק מכל ההכשרות של הטייסים במדינת ישראל, האזרחיים, הם - - -

<צבי דותן: אדוני, אפשר מילה?

דוד אמסלם: לא צריך.

דוד אמסלם: לא, לא.

דוד אמסלם: חברה, אתם לא צריכים.

דוד אמסלם: תאמינו לי

<צבי דותן: ברחוב בונדי בסנטה מוניקה יש שדה על גבעה יפיפייה, שמשקיפה על הים.

<צבי דותן: יש שם שדה תעופה מקומי, שעובד יפה והוא בסך הכל 4 קילומטר סביב - - -

דוד אמסלם: אבל, צבי אני הבנתי אותך כבר קודם.

דוד אמסלם: כרגע אני רוצה להתקדם בדיון, יש עוד דוברים וחבל לנו על הזמן.

דוד אמסלם: בכל מקרה בעשר אני אמור לסגור את הדיון, מתחיל דיון חדש.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: יונתן, רק שאלה קטנה.

דוד אמסלם: לדעתך, בכל מה שעשית, בין 15,000 יחידות דיור שהמינהל רוצה לבנות שם, נניח באופן תיאורטי, כמה לדעתך אפשר לדחוס ועדיין שהשדה יהיה פעיל?

דוד אמסלם: בין 15,000 למה?

<יונתן שילוני: פחות ממחצית.

דוד אמסלם: פחות ממחצית.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: דליה כהן, בבקשה גברתי.

<דליה כהן: שלום.

<דליה כהן: אני גם תושבת הרצלייה בשכונת נחלת עדה שצמודה לשדה התעופה.

<דליה כהן: אני קרוב ל-50 שנה בשכונה.

<דליה כהן: אני חושבת שאנחנו יכולים פה לפתור איזו שהיא התפתלות והתלבטות של הממשלה, של המחליטים.

<דליה כהן: כאילו יש פה מפגש רצונות של תושבי השכונות שצמודות לשדה בהרצלייה ותושבים אחרים שבודקים.

<דליה כהן: בודקים בעמק חפר, בית הלוי, חיפה, כל הזמן שוברים את הראש לאן להעביר את השדה.

<דליה כהן: הם לא רוצים ואנחנו רוצים שהשדה יישאר.

<דליה כהן: השדה לא מפריע.

<דליה כהן: לא היו תאונות דרכים.

<דליה כהן: יש לו ערכים היסטוריים.

<דליה כהן: יש לו ערכים חינוכיים.

<דליה כהן: עושים שם סיורים היום לילדים בשדה.

<דליה כהן: פשוט אני רוצה להדגיש משהו גם בעניין התכניות שצביקה דיבר עליהן, תכניות הבנייה.

<דליה כהן: 16,000 יחידות הדיור שמתוכננות, תביאו בחשבון שבהרצלייה יש היום 33,000 יחידות דיור.

<דליה כהן: זאת אומרת זה גידול של 50% על שטח של 10% מהעיר.

<דליה כהן: זה משהו לא שפוי וזה לא אופייני רק להרצלייה, אלא כמו שנאמר, אנחנו חברים בקבוצה למאבק לבינוי שפוי, ששם לפחות 42 נציגים מרשויות שונות כבר התאגדו.

<דליה כהן: זה משהו שלא צריך לעשות אותו עכשיו.

<דליה כהן: אנחנו היינו גם בדיון בוועדה המחוזית עם דניאלה פוסק, שדחתה כרגע את תכנית המתאר של הרצלייה, בשיתוף כרגע גם עם ראש העיר, שמקשיב קצת לתושבים.

<דליה כהן: כיוון שאנחנו חושבים שבהתחלה מספיק את ההתחדשות העירונית, מה שנקרא.

<דליה כהן: זאת אומרת עשו חשבון ובהתחדשות עירונית, פינוי-בינוי, תמ"אות למיניהן וכאלה, כבר מכפילים את מספר התושבים.

<דליה כהן: אין צורך כרגע ביותר מזה.

<דליה כהן: חבל לפגוע בריאות ירוקות.

<דליה כהן: מבחינתנו השדה זה ריאה ירוקה וחשוב שתהיה בנייה שפויה באזור.

דוד אמסלם: הבנתי, דליה.

דוד אמסלם: הבנו את הרעיון.

דוד אמסלם: עמיר ריטוב, בבקשה.

<עמיר ריטוב: בוקר טוב ליושב הראש.

<עמיר ריטוב: אנחנו מודים על הכינוס הזה.

<עמיר ריטוב: אני רוצה רגע לחדד את מה שהתחלת.

<עמיר ריטוב: זאת אומרת כשאנחנו מדברים היום בעולם התכנון של ישראל, כולנו באמת רוצים את הראייה הרחבה ולא דברים קטנים, אבל לפעמים צריך גם דברים קטנים.

<עמיר ריטוב: אנחנו מודעים לכך.

<עמיר ריטוב: אם אנחנו רוצים - - - שתעבוד בצורה מסודרת, נרכז את כל התשתיות, אבל עד שזה יקרה חייבים להעביר חשמל לצפון.

<עמיר ריטוב: יש את הות"ל.

<עמיר ריטוב: יושבת פה מתכננת הות"ל.

<עמיר ריטוב: הות"ל הוקם באמת כדי לקדם תשתיות לאומיות מהר.

<עמיר ריטוב: לא תמיד יכולים לחכות עד הראייה הרחבה, אבל לא זה המקרה.

<עמיר ריטוב: לצערי לא זה המקרה.

<עמיר ריטוב: אני לא רוצה להתווכח עכשיו עם החברה הנכבדים פה אם זה הובי או לא הובי, אם הם מצליחים גם לייצר ויש חשיבות, וגם להובי יש חשיבות וזה בסדר.

<עמיר ריטוב: אני ממש לא נכנס לזה ולתרומתם לתעופה האזרחית.

<עמיר ריטוב: כל הכבוד.

<עמיר ריטוב: אני מדבר על זה שכרגע ברור שאין לחץ, אלה מלחמת עולם לא לצאת מהרצלייה.

<עמיר ריטוב: שמעת.

<עמיר ריטוב: הם יתאבדו כדי לא לצאת מהרצלייה.

<עמיר ריטוב: חיפה כבר סוכם עם האוצר - - -

<קריאה: עם הטכני.

<עמיר ריטוב: שזה הולך להיות שם זמני, עד שיפעילו את הראיה הנכונה.

<עמיר ריטוב: והנה, יש לנו את כל הזמן שבעולם לראות הרבה מאד חלופות, כמו למשל למה – ודרך אגב, משהו משעשע שאף אחד לא העלה פה – אחד הקריטריונים שלנו זה קרבה לתל אביב, שהוא אמר קשה לו, פעם בשלושה שבועות יש לו זמן לטוס, שלא יצטרך לנסוע חס וחלילה עד חיפה.

<עמיר ריטוב: זה אחד הפרמטרים - - -

<קריאה: הוא בא מירושלים.

<עמיר ריטוב: זה אחד הפרמטרים.

<קריאה: לא זו פה הנקודה.

דוד אמסלם: אני מבקש לא להפריע.

<עמיר ריטוב: אחד הפרמטרים זה קרבה לתל אביב.

<עמיר ריטוב: למה קרבה לתל אביב, כבוד יושב הראש?

<עמיר ריטוב: למה - - -

דוד אמסלם: אתה יודע, קרבה זה דבר סובייקטיבי, אבל בוא נתקדם.

<עמיר ריטוב: לא, אז אני אומר למה שלא יהיה חלק שילמדו לטוס בחיפה?

<עמיר ריטוב: לומדים כבר היום.

<עמיר ריטוב: חלק ילמדו בחיפה - - -

דוד אמסלם: אבל למה לך להיכנס לזה, עמיר?

<עמיר ריטוב: לא, אני אומר בראייה הרחבה יותר אין היסטריה.

<עמיר ריטוב: ות"ל זה כשיש היסטריה והמדינה לא יכולה לחכות כרגע, חייבים.

דוד אמסלם: אני מסכים.

<עמיר ריטוב: בית המשפט הורה לפנות את הרצלייה ואין לאן.

<עמיר ריטוב: היסטריה.

<עמיר ריטוב: בואו מהר, מהר, זה בסדר.

<עמיר ריטוב: הסיטואציה הייתה היסטריה של בית משפט, לאחר מכן רמ"י רוצים וכולנו רוצים יחידות דיור, חוץ מהרצלייה שלא רוצים לידם.

<עמיר ריטוב: רוצים יחידות דיור ובזול לזוגות, הכל בסדר, אבל כרגע אין היסטריה.

<עמיר ריטוב: הרצלייה לא רוצים יחידות, חיפה מוכנים לקבל, בואו נשקול את הכל לאט לאט, בצורה יותר מושכלת, בלי לחץ.

<עמיר ריטוב: גילוי נאות, גם במועצה האזורית שלי יש חלופות שנבחנות, אבל אני מתייחס כרגע בתפקיד שלי כיושב ראש מרכז המועצות האזוריות בשלטון המקומי.

<עמיר ריטוב: אנחנו מדברים בשם כולנו, כי יש פה מועצות אזוריות, אבל גם חדרה, שזה לא בדיוק מועצה אזורית.

<עמיר ריטוב: אנחנו רוצים בחינה יותר מעמיקה, כדי למצוא אולי חלופה יותר נכונה וראויה, שתשרת את האינטרסים של כולם, בלי לחץ.

דוד אמסלם: תודה עמיר.

דוד אמסלם: רני, בבקשה.

<רני אידן: אני אעז ואקרא לך דודי, כי אני יודע שאתה מתעצבן כשקוראים לך יושב הראש.

דוד אמסלם: אתה צודק.

<רני אידן: אני רוצה להעלות כמה נקודות.

<רני אידן: קודם כל בעקבות תהייתך לגבי ות"ל, אני רוצה להעלות לך שתי אפיזודות של ות"ל.

<רני אידן: ות"ל הודיעו לנו תתכוננו על שלוש חלופות.

<רני אידן: אחת ליד ויתקין, אחת ליד גאולי תימן, אחת ליד עין החורש.

<רני אידן: גייסתי מומחים, הוצאתי כ-400,000 שקלים שיכתבו לנו דו"חות למה זה מתאים, למה זה לא מתאים וכו'.

<רני אידן: הגעתי לות"ל לדיון, אמרו לי אה, שכחנו להגיד לך, אלה כבר לא מעניינות, אנחנו עכשיו מתעסקים בחלופת בית הלוי.

<רני אידן: אמרתי לחלופת בית הלוי לא התכוננתי, אני צריך להכין חומר.

<רני אידן: לא, לא, לא.

דוד אמסלם: שגם עולה גם לירות.

<רני אידן: כן.

<רני אידן: הייתי צריך לאיים עליהם בצו על תנאי בשביל שיתנו לי חודש להתכונן לחלופת בית הלוי.

יעל כהן-פארן: בלי לעדכן אותך, בלי כלום, רק כשהגעת אמרו לך חלופת בית הלוי?

<רני אידן: כן, כן, בדיוק.

<רני אידן: ולא סתם, הם אפילו עוד לא התכוננו להגיד את זה ואז יועץ התעופה שלנו, נרי ירקוני, אומר ליושב הראש תגיד, אתה לא צריך להגיד להם משהו לפני שמתחיל הדיון?

<רני אידן: אז ככה הות"ל בערך עובדים.

<רני אידן: דבר שני שנודע לנו, נורא מעניין, שהקטגוריה של מרחק מתל אביב, כל פעם שונתה בשביל להראות איך אזור עמק חפר או לב השרון יותר מתאימים.

<רני אידן: אז אני חושב שזה נותן לך תשובה מאד ברורה לגבי החאפ-לאפ של אותו ות"ל.

<רני אידן: אנחנו מתדיינים מדי פעם בות"ל בכל מיני נושאים, שחלקם באמת מאד חשובים.

<רני אידן: אתה יודע, אם צריך להעביר את קו 400 דרך עמק חפר או איזה שהוא כביש, אין ברירה.

<רני אידן: אנחנו יודעים על המותניים הצרים של המדינה, מהים ועד הרשות הפלסטינית, וכל תשתיות האורך – נרצה לא נרצה – יעברו דרך עמק חפר.

<רני אידן: כל מה שאנחנו צריכים לעשות זה למזער נזקים, אבל ברור לנו שזה יעבור.

<רני אידן: עכשיו תשים לב לטיפשות.

<רני אידן: הולכים לתקוע משהו שנראה כמו יבלת – שדה תעופה – שתופס איזה קילומטר או משהו כזה ומחר, כשיצטרכו להעביר עוד תשתית לאומית אורכית, כי אנחנו רק 15 קילומטרים רוחב, תהיה להם בעיה.

<רני אידן: ירו לעצמם ברגל.

<רני אידן: זה קורה כשעושים חאפ-לאפ.

<רני אידן: כי אם היו עובדים בצורה מסודרת והיו מבינים את הצרכים של מדינת ישראל מבחינת תשתיות צפון דרום, אני בטוח שהיו אומרים – במקום הכי צר של המדינה לא נדחוף כל מיני תשתיות רוחביות.

<רני אידן: ראה את נושא הגז בזמנו, שהיה עוד סוג של דבר לא חכם.

<רני אידן: אתמול היה לנו הפנינג.

<רני אידן: היו שם איזה 15,000 איש.

<רני אידן: לידי עמד איזה טייס צעיר מחיל האוויר, שעומד להשתחרר והוא טס גם טיסות פרטיות.

<רני אידן: והוא אומר לי אתה יודע, בחיל האוויר האזור שלכם מוגדר כאזור שחל איסור חמור לטוס בו בגלל סכנת הציפורים.

<רני אידן: ברגע שאני הופך לטייס אזרחי אני יכול לטוס איפה שמתחשק לי, זו בעיה שלי.

<רני אידן: תאר לך את פרחי הטיס האלה, הם טוענים שהם מכינים היום את רוב הטייסים, תאר לך את פרחי הטיס האלה, שעוד לא מנוסים, שעוד לא יודעים להטיס כמו שצריך, עולים לטיסת סולו ועולה ממולם להקה של שקנאים, כל ציפור כזאת שוקלת איזה 12-14 קילו וההוא מתחיל להתבלבל.

<רני אידן: אולי הוא לא יתקע בציפור, אבל יתקע במטוס שלידו.

<רני אידן: אולי הוא יתקע בקרקע.

<קריאה: ומתחת יש 500 ילדים.

<רני אידן: אין להגדיר את עוצמת חוסר השכל שנעשה בדבר הזה.

<רני אידן: ואז עשו עוד דבר חכם.

<רני אידן: היפנו קצת, הפריעה להם הזווית של שדה התעופה, אין לי מושג למה, והיפנו קצת – שוב, עם מעט מאד חשיבה – את זווית ההמראה של שדה התעופה.

<רני אידן: אתה יודע מעל מה הוא ממריא?

<רני אידן: מעל בית ספר יסודי של 500 ילדים.

<רני אידן: שתבין שכל אחד שמבין טיפה בנושאים של רעש, יודע שזה יהיה בית ספר ללקויות למידה.

<רני אידן: יש על זה דו"חות בין לאומיים, שמדברים על הנזק העצום שנעשה לילדים, שהרקמות שלהם עוד רכות, כאשר יש זמזום בלתי פוסק של מטוסים.

<רני אידן: אתה יודע, המטוס עושה את עיקר הרעש שלו כשהוא ממריא, כי הוא צריך הרבה אנרגיה.

<רני אידן: אז ההמראה מעל בית הספר.

<קריאה: והשקנאים שם גם.

<רני אידן: זה פשוט - - -

דוד אמסלם: אם לא הערתי לך פעם ראשונה, זה לא אומר שאת צריכה להפריע כל הזמן.

<רני אידן: דודי, זה פשוטי בלתי נתפס, הדבר הזה.

דוד אמסלם: הבנתי.

<רני אידן: תודה.

דוד אמסלם: תודה רני.

דוד אמסלם: טוב, עוד דובר לפני שאני עובר למינהל התכנון.

דוד אמסלם: אילן שדה, בבקשה ובאמת בשתי דקות.

<אילן שדה: טוב לי.

<אילן שדה: דודי, אנחנו די מנוסים במאבקים על איכות סביבה, איכות חיים ורק לומר לכם שהצלחנו והראית שאתה יודע להוביל דברים כאלה.

<אילן שדה: אני בנושא של שדה תעופה עם החברים יושב כבר מספר שנים, כי החלופה הראשונה הייתה עין שמר.

<אילן שדה: להעביר את שדה התעופה הרצלייה לעין שמר ואני אמרתי לחברים טעיתם.

<אילן שדה: אתם יושבים עם תצ"אות של 48.

<אילן שדה: משנת 1948 קרה משהו באזור.

<אילן שדה: קודם כל היישובים מסביב.

<אילן שדה: הצמוד לגמרי זה שער מנשה.

<אילן שדה: צמוד.

<אילן שדה: ממש על המסלול הוקמו בתקופה האחרונה גם כל המחלקות החדשות של שער מנשה.

<אילן שדה: מעבר לזה, צמוד מצד שני מושב מאור, שכונה חדשה.

<אילן שדה: ההיפך, עכשיו מזיזים את הגדר של הבסיס כדי שהשכונה בתב"ע המאושרת תוכל להיבנות, ומסביב עוד תלמיד אלעזר, גם שומרון, פרדס חנה, כרכור, הכל מתפתח.

<אילן שדה: אז מה, להעביר מהרצלייה למקום הזה?

<אילן שדה: אבל בפעם האחרונה פתאום התברר שאחת החלופות עולה על 6,000 יחידות חדשות בחדרה, שהות"ל החליט לבנות שם, בהסכמה, חצי הסכמה עם חדרה.

<אילן שדה: ואז מה עשו?

<אילן שדה: שמו חלופה – חדרה מזרח-מזרח על מנשה, שקצת לא תעלה על החלופה הזאת, שבכלל לא הייתה דרך אגב בין החלופות שנבדקו.

<אילן שדה: ואני אומר לך ולכם, יש חלופה אחת, אם רוצים במרכז הארץ ולא באיזה שהוא דרום, כי יש בעיה של מרחבי טיסה והכל, חיל האוויר.

<אילן שדה: יש את הים וצריך ללכת על פתרון ארוך טווח לים.

<אילן שדה: זה כבר הוצע, אבל כל פעם בורחים מזה.

<אילן שדה: זה הפתרון שצריך להיות בסופו של דבר.

דוד אמסלם: תודה אילן.

<קריאה: לא, הרצלייה זה הפתרון.

<קריאה: הרצלייה הפתרון.

דוד אמסלם: שנייה חברה, אנחנו לא שם.

דוד אמסלם: תודה אילן.

דוד אמסלם: רונן, באמת בדקה.

דוד אמסלם: אני רוצה לשמוע את מינהל התכנון.

דוד אמסלם: אנחנו חוזרים על עצמנו פחות או יותר.

<רונן הילף: בוקר טוב.

<רונן הילף: אני מחדרה.

<רונן הילף: נראה לי אני הנציג היחיד פה מחדרה.

<רונן הילף: אני בכלל תושב בעל קיוסק, אין לי שום רמת ידע במיקרו שאתם מדברים עליו.

<רונן הילף: אני באתי לדבר מהבטן.

<רונן הילף: אני שבוע שעבר דיברתי עם הבת שלי והיא אומרת לי אבא, קשה לי לנשום מהארובות.

<רונן הילף: אני יודע שזה לא קשור, אבל אני מנסה ליצור איזו שהיא סינרגיה מסוימת.

<רונן הילף: בקיצור, מה שאני בא להגיד לך אדוני, שלא יכול להיות מצב שאנחנו כל הזמן נהיה בדיונים רק על דברים כאלה.

<רונן הילף: אני גר בחדרה, אין לנו שום תעסוקה.

<רונן הילף: אין לנו שום אופק.

<רונן הילף: אין שום אופק לילדים שלי.

<רונן הילף: אין שום אופק לכלום.

<רונן הילף: אני בא, אני מבקש חזון.

<רונן הילף: אני מבקש להסתכל כמה צעדים קדימה.

<רונן הילף: קצת אקדמיה.

<רונן הילף: אולי משהו שקשור לרפואה.

<רונן הילף: איך בכלל, מה לנו ולמטוסים?

<רונן הילף: אנחנו בקושי מכוניות יכולים לקנות, מה לנו ולמטוסים?

<רונן הילף: אני מדבר מהלב.

<רונן הילף: אין לי את רמת הידע שיש פה ואין לי את הרמה, אבל אם יש השפעות שליליות, אז צריך טיפה למזער אותן.

<רונן הילף: צריך טיפה לבוא ולומר חברה, עיר כמו חדרה, שלא מגיעה פה לדיון, כי נלחמים על היום יום שלהם, אז צריך לעזור להם בהשפעות השליליות, כדי שלא נגדיל את הפער.

<רונן הילף: כדי שנקטין אותו.

<רונן הילף: אני לא מדבר ברמת המיקרו והמחקר וכל מה שמדברים פה.

<רונן הילף: אני מדבר גם על הותמ"ל.

<רונן הילף: צריך להסתכל גם כמה צעדים קדימה, לאן הכל מוביל.

<רונן הילף: אני באתי לדבר מהכאב בשביל הילדים של חדרה.

<רונן הילף: כואב לי.

<רונן הילף: כואב לי, אני עזבתי יום עבודה בתור עצמאי ועצוב לי שאין פה אף נציג מחדרה ואני הייתי צריך לבוא ולדבר מהכאב שלי.

<רונן הילף: כואב לי.

דוד אמסלם: תודה, תודה רונן.

דוד אמסלם: אמרת דברים מרגשים.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: נאוה, בבקשה.

<קריאה: סליחה, אני גם נרשמתי.

<קריאה: אני גם רוצה - - -

דוד אמסלם: שנייה, אני מבקש שתשב.

דוד אמסלם: נאווה, בבקשה.

<נאוה אלינסקי רדעי: אני רוצה לומר איפה אנחנו נמצאים.

<נאוה אלינסקי רדעי: ההליך בות"ל, פרויקט שמוגדר כתשתית לאומית, רשאי להיכנס ולהתקדם כתכנית לתשתית לאומית ושדה תעופה הוא כזה.

<נאוה אלינסקי רדעי: זה נכון שבמקביל מקודמות תכניות אחרות ויש מספר תכניות שמקודמות במקביל וזה נכון שבית המשפט הורה לסגור את שדה התעופה הרצלייה, היות ולא הייתה לו תכנית מאושרת תקפה.

<נאוה אלינסקי רדעי: לכן שדות התעופה - - -

<קריאה: זה לא נכון.

דוד אמסלם: שנייה, שנייה.

<קריאה: זה לא נכון.

דוד אמסלם: רק שנייה, דקה.

דוד אמסלם: מה זאת אומרת, כמה שנים השדה מופעל?

<קריאה: משנת 1949.

דוד אמסלם: משנת 1949 הוא לא הוסדר?

דוד אמסלם: הוא בלי תכנון?

דוד אמסלם: הוא לא מוסדר?

דוד אמסלם: חברה - - -

<נאוה אלינסקי רדעי: צריך הסדרה.

דוד אמסלם: ולמה התעוררו הבוקר?

<נאוה אלינסקי רדעי: לא, זה כבר משנת 2011 מדברים על הצורך בהסדרה שלו.

<נאוה אלינסקי רדעי: לכן היום שוקדים על תכנית להסדרה זמנית שלו, עד ש - - -

דוד אמסלם: מי שוקד על זה?

<נאוה אלינסקי רדעי: מועצה ארצית.

<נאוה אלינסקי רדעי: עד שתאותר החלופה.

<נאוה אלינסקי רדעי: לגבי הליך איתור החלופות והחששות שעלו כאן

<נאוה אלינסקי רדעי: מחלק מהדוברים, הות"ל אכן - - -

דוד אמסלם: שנייה, אני רוצה להבין.

דוד אמסלם: במסגרת הות"ל אתם מסדירים כרגע את המצב הקיים?

<נאוה אלינסקי רדעי: לא.

<נאוה אלינסקי רדעי: המועצה הארצית מסדירה את המצב הקיים.

<נאוה אלינסקי רדעי: זה צד אחד.

דוד אמסלם: יופי, אז למה זה במסגרת הות"ל?

<נאוה אלינסקי רדעי: זה יכול להיות גם במועצה הארצית וגם בות"ל.

דוד אמסלם: לא, אני שואל, הרי לות"ל אתם מביאים איזו שהיא תשתית לאומית, שגם היא דחופה - - -

<נאוה אלינסקי רדעי: אולי רשת ירצו לפרט על - - -

דוד אמסלם: לא, לא, לא.

<נאוה אלינסקי רדעי: על הדחיפות שהייתה בחלופה - - -

דוד אמסלם: אני שואל אותך, אני לא שואל את רשת בכוונה.

דוד אמסלם: אני שואל אחרת.

דוד אמסלם: בעצם המנגנון של הות"ל בא להסדיר תשתיות לאומיות כבדות, שאין לנו זמן לטפל בהן במסגרת הועדות הרגילות.

דוד אמסלם: זה כל ההיגיון.

דוד אמסלם: מאז קום המדינה יש לנו שם שדה לא מוסדר.

דוד אמסלם: דרך אגב יש עוד כמה דברים במדינה שהם לא מוסדרים מאז קום המדינה.

דוד אמסלם: יכול להיות שהשדה היה בכלל לפני קום המדינה.

דוד אמסלם: גם שאלה.

דוד אמסלם: כמו שאף אחד עוד לא הסדיר את מעמדו של הכותל.

דוד אמסלם: למה, כי הוא כבר היה לפני קום המדינה.

דוד אמסלם: לכן נניח שמישהו התעורר בבוקר לפני חמש שנים והחליט, לא יודע למה, אין לי מושג, לא נכנס לזה.

דוד אמסלם: אז קודם כל מסדירים את הנושא הקיים.

דוד אמסלם: עכשיו, למה אתם אמורים להביא את זה לות"ל ולא למוסדות התכנון הרגילים?

דוד אמסלם: מה עוד שאתם הובלתם באותו כובע את תכנית המתאר הארצית, מה שנקרא רה-תכנון לתכנית המתאר הארצית 15/2.

דוד אמסלם: אז זה לא מסתדר לי.

דוד אמסלם: זה הסיפור שלא מסתדר לי, אלא אם כן יש משהו אחר, סיבה אחרת.

דוד אמסלם: שדה התעופה לא מעניין וגם תכנית המתאר הארצית מתקדמת בגלל שבאמת אנחנו צריכים לדאוג למשהו ארצי.

דוד אמסלם: אנחנו ממהרים למה?

דוד אמסלם: אנחנו צריכים לבנות יחידות דיור וזה מה הסיפור שלנו כרגע.

דוד אמסלם: לא שדה התעופה.

דוד אמסלם: הוא בכלל לא מעניין.

<נאוה אלינסקי רדעי: לא, החלטת המועצה הארצית המקורית משנת 2011, היא נולדה לפני עידן הדיור הנוכחי, אני חושבת.

דוד אמסלם: ומה אמרה?

<נאוה אלינסקי רדעי: ובית המשפט העליון הורה להגיש - - -

דוד אמסלם: להסדיר.

דוד אמסלם: את זה הבנו.

<נאוה אלינסקי רדעי: להסדיר.

<נאוה אלינסקי רדעי: זהו, אז זה צד אחד מסדיר וצד שני מחפש חלופה.

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: דבר אחד זה בית המשפט שביקש להסדיר את המצב הקיים.

דוד אמסלם: דרך אגב, יכולתם להסדיר את המצב החוקי הקיים.

דוד אמסלם: לבוא, לעשות את התב"ע, להוביל אותה רגיל אם יש שם תב"ע וזהו.

דוד אמסלם: הרצלייה.

דוד אמסלם: נניח שלא הייתה לנו בעיית דיור.

דוד אמסלם: נניח שהשדה בהרצלייה יושב במקום האופטימאלי והכל בסדר.

דוד אמסלם: באים לבית המשפט, מי שבא בזמנו, אמר רבותי, אין להם רישיון.

דוד אמסלם: בית המשפט אמר תעשו להם רישיון.

דוד אמסלם: הייתם עוברים את זה רגיל.

<נאוה אלינסקי רדעי: זה מה שעושים.

דוד אמסלם: כן, בסדר, עם זה אין לי בעיה.

דוד אמסלם: השאלה היא אחרת כרגע.

דוד אמסלם: למה - - -

<נאוה אלינסקי רדעי: אם מסדירים - - -

דוד אמסלם: אם זה בא לות"ל רק במסגרת ההסדרה הזמנית, אחלה.

<נאוה אלינסקי רדעי: לא, לא.

דוד אמסלם: אם זה בא לות"ל כדי בעצם לסגור אותו ולהתחיל עכשיו לחפש חלופות בגלל צורך הדיור ולכן זה המהירות כאן, אז אני מבין את הרעיון, אבל אני לא מקבל את הסיבה.

יעל כהן-פארן: היא גם אומרת יותר מזה, שבמקביל מסדירים במועצה הארצית וגם מחפשים בות"ל מהר מהר מהר חלופה.

דוד אמסלם: כן, אז זה מה שאני אומר, אז משהו לא מסתדר לי.

<קריאה: חלם, ממש חלם.

דוד אמסלם: הרי אם במועצה הארצית, ותראי, אם אתם מובילים רה-תכנון לתמ"א הארצית ואני חושב שזה נכון, כי בסופו של דבר מדינת ישראל צריכה לראות ולעשות עבודת עומק לגבי כל נושא התעופה במדינת ישראל.

דוד אמסלם: זו מדינה שמתפתחת בקצב מהיר.

דוד אמסלם: צריך לתת תשובות.

דוד אמסלם: גם הצרכים משתנים.

דוד אמסלם: מה שטסו לפני 30 שנה זה לא מה שיש היום.

דוד אמסלם: לכן בוודאי.

דוד אמסלם: ואגב, זו סוגיה כבדה.

דוד אמסלם: זה לא קיוסק.

דוד אמסלם: בכל אופן, שדה תעופה זה שדה תעופה.

דוד אמסלם: יש לו השלכות משמעותיות על כל האזור.

<רונן הילף: שאני לא איעלב.

דוד אמסלם: למה, יש לך קיוסק?

<רונן הילף: אמרתי.

דוד אמסלם: אל תיעלב.

דוד אמסלם: אנחנו משווים בין שדה תעופה לקיוסק, אתה יודע.

דוד אמסלם: קיוסק בינתיים לא צריך את כל הכאב ראש הזה.

יעל כהן-פארן: קיוסק לא צריך ות"ל.

דוד אמסלם: אז לכן אני אומר שבגדול אני לא הצלחתי להבין את ההזדרזות שלכם בעניין הזה.

דוד אמסלם: את איתי, או שאת מדברת איתה?

<נאוה אלינסקי רדעי: כן, אני איתך.

<נאוה אלינסקי רדעי: גם.

דוד אמסלם: לא, אולי אני אעשה הפסקה עד שתסיימו.

דוד אמסלם: לכן אני לא מצליח להבין ולא הצלחתם לשכנע אותנו בתהליכים.

דוד אמסלם: באמת אני לא נכנס, אני מבין את הצורך.

דוד אמסלם: אני גם לא בא לפסוק כרגע האם שדה התעופה צריך להיות כאן או לעבור.

דוד אמסלם: זה לא המגרש שלנו פה וגם אני שמעתי את רני, הוא אמר דברים שהם-.

דוד אמסלם: אבל זה לא המנדט שלי.

דוד אמסלם: אני לא נכנס כרגע לתכנון המפורט לראות באמת איפה המסלול, איפה השקנאים ואיפה בתי הספר.

דוד אמסלם: איפה הזווית ויכול להיות שזה צריך להיות בים.

דוד אמסלם: הכל פתוח.

דוד אמסלם: בשביל זה יש מה שנקרא, כשאתה מוביל את תכנית המתאר הארצית בצורה מסודרת, אז הוא בא והוא בא וכל אחד בא ודנים ופותחים חלופות, חוזרים.

דוד אמסלם: זה לא דבר של מה בכך.

דוד אמסלם: זה לא נגמר בחודש.

דוד אמסלם: בעצם תכנית מתאר ארצית בנושא הזה היא תכנית מאד מורכבת, מאד כבדה.

דוד אמסלם: היא באמת לטעמי אחת התכניות הכי מסובכות ומורכבות, יותר מתכניות הבינוי.

דוד אמסלם: בגלל שיש להן השלכות עצומות לגבי כל האזור.

דוד אמסלם: אז כאן אתה מועיל וכאן אתה מזיק וגם פה אתה מזיק ופה אתה מועיל.

דוד אמסלם: אז לכן אתה צריך לעשות איזו שהיא אגרגציה של כל התועלות מול כל הנזקים וזה סיפור לא פשוט.

דוד אמסלם: אז אני מבין, אז לכן זה תהליך ארוך שאי אפשר לקצר אותו.

<נאוה אלינסקי רדעי: אבל התהליך הוא לא קצר, הוא לא מקוצר.

דוד אמסלם: לא, אז לכן לא הבנתי למה לקחתם שדה אחד שהוא הכי קטן - - -

<נאוה אלינסקי רדעי: כי הוא היה הכי דחוף.

דוד אמסלם: למה הוא דחוף?

<נאוה אלינסקי רדעי: כי הייתה הוראת בית משפט לסגור אותו.

דוד אמסלם: אז תסדירו אותו.

<קריאה: לא - - -

דוד אמסלם: שנייה, לא להפריע לי.

דוד אמסלם: תסדירו אותו.

דוד אמסלם: אני מבין שבית המשפט - - -

<נאוה אלינסקי רדעי: ההסדרה שלו היא זמנית.

<נאוה אלינסקי רדעי: היא לתקופת ביניים בלבד.

דוד אמסלם: אני מניח שבית המשפט לא אמר בואו נסגור, אלא אמר תסדירו.

<נאוה אלינסקי רדעי: הוא לא עשה הסדרת קבע.

<קריאה: לא, זה לא - - -

דוד אמסלם: דקה, שנייה.

דוד אמסלם: אל תפריעו לי.

<נאוה אלינסקי רדעי: זו הסדרה זמנית, זו לא הסדרת קבע.

יעל כהן-פארן: מה זה הסדרה זמנית?

דוד אמסלם: רק שנייה נאווה, אני רוצה להבין.

<נאוה אלינסקי רדעי: עד שתמצא חלופה ולה תוגש תכנית.

דוד אמסלם: נאוה, לא, בגלל שסדר הפעולות שאתם החלטתם זה קודם כל - - -

<נאוה אלינסקי רדעי: זה כמה מהלכים מקבילים.

דוד אמסלם: כן, רק שנייה נאוה.

דוד אמסלם: תראי, את עושה לי כרגע איזה שקשוקה לא נכונה, אלא אם כן אני לא מבין אותה.

דוד אמסלם: בית המשפט בא לצורך הרישיון בלבד.

דוד אמסלם: הוא לא דן כרגע אם זה נכון או לא נכון.

דוד אמסלם: יש מוסדות מדינה שמחליטים איפה להעמיד.

דוד אמסלם: בית המשפט לא מחליט איפה לעשות שדה תעופה.

דוד אמסלם: הוא רק יכול להגיד רבותי, אם לשדה התעופה אין רישיון, אז אני מבקש או לסגור אותו או לעשות לו רישיון.

דוד אמסלם: זה כל הסיפור.

דוד אמסלם: אז יכולתם לבוא אתם לבית המשפט להגיד להם רבותי, אתם צודקים, אנחנו נסדיר את הרישיון.

דוד אמסלם: היות ואתם רוצים לעשות שם בינוי, אז אתם אומרים תשמע, אנחנו נעשה משהו זמני, למה, כי בין כה וכה, בלי קשר לבית המשפט אנחנו רוצים לפנות את המקום הזה.

<נאוה אלינסקי רדעי: אבל ההחלטה הזאת היא החלטה שהתקבלה על ידי המועצה הארצית, שהיא הגוף התכנוני שקובע מדיניות ואנחנו סומכים על החלטות המועצה הארצית והיא קבעה בשנת 2011 ששדה התעופה הרצלייה יתפנה ושתאותר חלופה לשדה במיקום אחר במקומו.

<נאוה אלינסקי רדעי: זאת אומרת בדיקת החלופות נעשית אצלנו בות"ל.

<נאוה אלינסקי רדעי: ועד שתמצא חלופה - - -

דוד אמסלם: למה היא נעשית בות"ל?

<נאוה אלינסקי רדעי: למה?

דוד אמסלם: תראי, אני אגיד משהו.

<נאוה אלינסקי רדעי: ניתן לעשות את זה - - -

דוד אמסלם: אני הבנתי, מה שאתם בעצם אומרים שאם שדה התעופה הרצלייה היה נסגר ובמקומו היה נבנה פארק גדול, אני מניח שאת מי שהיינו רואים כאן מולנו זה מקסימום את נתן, שהיה אומר רבותי, איפה הטייסים שלי?

דוד אמסלם: אז הבעיה הייתה מצטמצמת.

דוד אמסלם: לא היינו שומעים את אף אחד פה כמעט.

דוד אמסלם: כולם היו להיפך, מוחאים כפיים ואומרים רבותי, כל הכבוד.

דוד אמסלם: אבל מה קורה כאן?

דוד אמסלם: הסיפור של החלופות הוא הסיפור כרגע ובעצם זה הנגזרת של ההחלטה של הסגירה.

דוד אמסלם: אז לכן כל אחד כאן בא ואומר רבותי, למה אצלי במגרש?

דוד אמסלם: למה אצלי?

דוד אמסלם: הרי הבעיה כבר שם, נניח.

דוד אמסלם: עכשיו אתה רוצה להעתיק אותי אלי.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: מה, אני פה אזרח סוג ב'?

דוד אמסלם: איך אמר רונן – אני גר בחדרה, יש לי שם גם ככה את כל תחנות הכוח והכל, אף אחד לא מדבר על חדרה בפיתוח של אוניברסיטה, בפיתוח של פארקים, בפיתוח ירוק, בפיתוח של איזה הייטק.

דוד אמסלם: מביאים לנו פה רק את המפעלים ורק רעש וזיהום אוויר.

דוד אמסלם: אז הוא צודק.

דוד אמסלם: למה אצלנו?

דוד אמסלם: ורני אומר למה אצלי?

דוד אמסלם: אז לכן אני חושב שבסוף צריך להיות שדה תעופה במדינת ישראל ולכן זה אמור לבוא בוועדה הארצית וזה צריך לבוא במסגרת תכנית המתאר הארצית המסודרת במסלולים הרגילים, כדי לשמוע את כולם, לתת לכל אחד את הצ'אנס, לבדוק את כל החלופות.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני לא נכנס בכלל לתהליך שהוא עשה.

דוד אמסלם: בושה וחוצפה.

דוד אמסלם: 400,000 שקלים שהוא זרק, כספי ציבור.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל שמישהו לא עדכן אותו?

דוד אמסלם: מה זה הדבר הזה?

דוד אמסלם: מה זה, קפצונים?

דוד אמסלם: יאללה תקנה, תזרוק, לא משנה.

דוד אמסלם: אני לא נכנס לזה.

דוד אמסלם: זה שווה כשלעצמו ישיבה פה, איך עושים דברים כאלה, אבל בכל אופן זה כסף ציבורי.

דוד אמסלם: מישהו צריך לשלם על זה.

דוד אמסלם: אם מישהו קיבל החלטה מהסוג הזה, שהוא הוציא כסף מהכיס, שיפצה אותו, את המועצה.

דוד אמסלם: זה גם לא כסף שלו.

דוד אמסלם: אבל שימו את זה שנייה בצד.

דוד אמסלם: אני אומר בגדול אני חושב שזה נכון לעשות כאן תהליך מוסדר, ארוך, כדי לשמוע את כל ראשי הרשויות ואת הציבור ובסוף אם חותכים, הרי בסוף השדה ייצא באיזה שהוא מקום.

דוד אמסלם: אז יכול להיות שבסוף אנחנו החלטנו שזה יהיה במקום מסוים בגלל הקטע התכנוני ואני מניח שזה ייקח בחשבון את כל הנזקים ואנחנו מורידים את מינימום הנזקים שאנחנו יכולים לעשות.

דוד אמסלם: אבל נעשה תהליך מוסדר.

דוד אמסלם: משהו יותר ארוך.

דוד אמסלם: לא באים בות"ל – תיק, תק – שמענו, שמענו, יאללה חתכנו והכל בסדר.

דוד אמסלם: זז לא המטרה שהבאנו את הות"ל.

<נאוה אלינסקי רדעי: אבל הות"ל - - -

דוד אמסלם: מה עוד שמפריע לי שאני משוכנע לחלוטין שזה לא בא במסגרת התשתית הלאומית בות"ל כרגע, זה בא בגלל היבט אחר.

דוד אמסלם: בגלל הנושא של הבנייה.

דוד אמסלם: הרי אם לא היה את סיפור הבנייה אז היינו הולכים, הכל בסדר.

דוד אמסלם: אנחנו לא ממהרים.

דוד אמסלם: אלא יש לחץ אחר שהוא לא ענייני לדעתי ולכן אנחנו רצים במסלול של התשתית הלאומית.

דוד אמסלם: בבקשה.

<קריאה: שיקול זר, בדיוק.

<נאוה אלינסקי רדעי: זהו, אתה כבר אמרת בהחלט את האמירה.

<נאוה אלינסקי רדעי: אני רק רוצה להגיד לך שהתהליך הוא לא מהיר ודורסני.

<נאוה אלינסקי רדעי: הוא לוקח המון זמן.

דוד אמסלם: אבל את שמעת אותם.

<נאוה אלינסקי רדעי: אני שומעת, אבל יש בדיקה נורא ארוכה - - -

<קריאה: שלא הסתיימה.

<נאוה אלינסקי רדעי: שלא הסתיימה, אז למה לבדוק?

<נאוה אלינסקי רדעי: אז למה לא - - -

<דליה כהן: אבל הכי פשוט תסדירו בהרצלייה וזהו.

יעל כהן-פארן: יש שאלה מי בכלל החליט שזה הולך לות"ל ואני מבינה שזה רשות מקרקעי ישראל, זה נכון?

<קריאה: רמ"י.

<קריאה: רמ"י הוא זה שדוחף את זה.

יעל כהן-פארן: מי החליט שזה יהיה בות"ל ולא במועצה הארצית?

דוד אמסלם: מי החליט?

<נאוה אלינסקי רדעי: אני אומר ככה, החוק מגדיר מי יכול להגיש תכנית לות"ל.

דוד אמסלם: מי יכול?

<נאוה אלינסקי רדעי: זה יכול להיות משרד ממשלתי, זה יכול להיות רשות שהוקמה על פי דין.

<נאוה אלינסקי רדעי: רשות שדות התעופה - - -

דוד אמסלם: מי במקרה הזה הגיש?

<נאוה אלינסקי רדעי: רשות שדות התעופה היא הגישה את התכנית.

<נאוה אלינסקי רדעי: היא רשאית להגיש אותה לות"ל והתכנית עונה על הגדרה של תשתית לאומית.

דוד אמסלם: דרך אגב, השדה הזה מופעל על ידי רשת?

<קריאה: כן, כן.

דוד אמסלם: הבנתי.

<נתן שרון: זו הוועדה לתשתיות לאומיות, שדה התעופה הוא תשתית לאומית.

דוד אמסלם: אני מבין הכל, אבל נתן - - -

<נתן שרון: רק שנייה.

<נתן שרון: בות"ל יש עכשיו דיון על 1,650 יחידות דיור בשביל לסגור את השדה.

דוד אמסלם: נתן, אתה לא מחדש לי כלום.

דוד אמסלם: אני כבר בדיון הבא.

דוד אמסלם: טוב, רבותי, אני רוצה לסכם את הדיון.

<יוסף שפיצר: סליחה, אני רשות תעופה אזרחית ולא קיבלת תשובות.

דוד אמסלם: אז רק שנייה.

דוד אמסלם: קח משפט.

<דוד איזנברג: משפט אחד.

<דוד איזנברג: שדה התעופה הרצלייה שווה תעופה כללית במדינת ישראל.

<דוד איזנברג: סוגרים או מנסים לפזר את הפעילות של שדה התעופה בהרצלייה, זה ברמה של מחסלים תעופה כללית במדינת ישראל.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: גם אתה רצית להגיד משפט?

דוד אמסלם: לא, לא, מספיק.

דוד אמסלם: רונן, אתה סיימת.

<יוסף שפיצר: אני מרשות תעופה אזרחית, יוסי שפיצר.

<יוסף שפיצר: מה שרציתי לומר, לחשיבות של שדה התעופה התייחסו פה והוא עמד במבחן בבתי משפט ובבית הדין הגבוה לצדק.

<יוסף שפיצר: רשות התעופה האזרחית זה לא הגוף שיזם את הסגירה הזאת.

דוד אמסלם: שאלתי מה אתה רוצה לומר.

<יוסף שפיצר: מה שאני רוצה זה לתת תשובות לשאלות שאדוני שאל.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: בדקה אתה יכול לתת לי?

<יוסף שפיצר: אני יכול גם בדקה.

<יוסף שפיצר: מי שקבע את סגירת השדה זה המועצה הארצית לתכנון ובנייה.

<יוסף שפיצר: המועצה הארצית לתכנון ובנייה בשנת 2015, שאני שותף בה, הוציאה כמה החלטות.

<יוסף שפיצר: אחת, הוא הוציא שהשדה בהרצלייה הוא שדה חשוב לתעופה כללית.

<יוסף שפיצר: כתוב שהמועצה קראה לוועדה לתשתיות לאומיות לקדם במהירות וביעילות תכנית לשדה תעופה חלופי לתעופה כללית.

<יוסף שפיצר: נושא נוסף, הצורך לאשר שדה תעופה במרכז הארץ בסמיכות לאזור אימוני טיס אזרחיים.

<יוסף שפיצר: חשוב מאד.

<יוסף שפיצר: ועוד כל מיני החלטות שאני שותף להן.

דוד אמסלם: תודה, תודה.

<יוסף שפיצר: סליחה אדוני.

<יוסף שפיצר: מבקר המדינה קבע בדו"ח 66 א' ששדה תעופה הוא תשתית לאומית.

דוד אמסלם: יוסי, עזוב את הכל.

דוד אמסלם: שורה תחתונה, מה אתה אומר בשורה אחרונה?

דוד אמסלם: מה חידשת לי פה עד עכשיו?

<יוסף שפיצר: מה שאני אומר, שאדוני שאל למה לא תמ"א 15.

<יוסף שפיצר: בגלל שמאז שתמ"א 15 אושרה, הוחלט על סגירת שני שדות תעופה, אחד שדה דב ואחד הרצלייה.

<יוסף שפיצר: ולכן אי אפשר לחכות עד ש - - -

דוד אמסלם: זאת אומרת אתה אומר שעד שלא יעדכנו - - -

<יוסף שפיצר: עד ש - - -

דוד אמסלם: רק שנייה, אני רוצה להבין.

דוד אמסלם: המדינה יצאה ומקדמת את תכנית תמ"א 15 / 2 שמדברת על שדה תעופה במדינת ישראל.

דוד אמסלם: כפי שאמרה נאוה יש תכנית 15 ישנה, אבל החליטו לעשות.

<יוסף שפיצר: אבל - - -

דוד אמסלם: רק שנייה, תן לי.

דוד אמסלם: מדי 50 שנה כדאי לעשות רי-שפל, אתה יודע, לבדוק האם קרה משהו במדינה או שנשאר אותו דבר.

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: אז אחרי 50 שנה החליטו, אז אתה אומר רק שנייה, זה לא קשור.

<יוסף שפיצר: לא, לא.

<יוסף שפיצר: מה שאמרתי שמאז שהתכנית הזאת אושרה, הוחלט על ידי רשויות התכנון לסגור שני שדות תעופה.

דוד אמסלם: אז זה הדבר הכי חמור שקורה פה.

דוד אמסלם: אתה לא מבין?

<יוסף שפיצר: ולכן - - -

דוד אמסלם: שמצד אחד מקדמים תכנון, מצד אחד סוגרים פה, מצד שני פותחים שם והתכנית הזאת מתקדמת - - -

<יוסף שפיצר: אתה צודק, נכון.

דוד אמסלם: כאילו כלום לא קורה.

דוד אמסלם: אתה מבין למה אמרתי זה אולי קיוסק?

<יוסף שפיצר: אוקיי, אבל אי אפשר לעצור את התעופה ולכן - - -

דוד אמסלם: הבנתי, תודה.

דוד אמסלם: בבקשה יעל, בואי תגידי כמה משפטים ואחרי זה אני אסכם את הדיון.

דוד אמסלם: אנחנו כבר עוברים לדיון הבא.

יעל כהן-פארן: אוקיי, תודה.

יעל כהן-פארן: אז קודם כל ברור שמדינת ישראל היא קטנה, היא צפופה ובטח מרכז הארץ מגדרה לחדרה מאד מאד צפוף ואין מה לעשות.

יעל כהן-פארן: כדי לעשות תשתית כמו שדה תעופה, צריך לייצר תכנון נכון שמכליל בתוכו את כל השיקולים ושומע את כל הגורמים ואת כל בעלי העניין ואת התושבים, ראשי הרשויות.

יעל כהן-פארן: היום כמו שזה נראה כרגע ובאמת לאור התנגדות ציבורית מאד רחבה שיש באזור, באזור השרון, באזור עמק חפר ומוצדקת גם בגלל ערכי טבע, גם בגלל קרבה לבית ספר וליישובים, זה מאד מאד קרוב, אני חושבת שצריך לשים סטופ לתהליך הזה בות"ל.

יעל כהן-פארן: יש תהליך מקביל גם של הסדרה זמנית של הרצלייה, גם אישור של טיסות בחיפה וגם כמובן התהליך הכולל של תמ"א 15 / 2.

יעל כהן-פארן: צריך לעשות את התכנון כמו שצריך.

יעל כהן-פארן: לא יכול להיות חאפ-לאפ כזה.

יעל כהן-פארן: זו פשוט תהיה בכייה לדורות.

יעל כהן-פארן: תודה.

דוד אמסלם: טוב רבותי, ברשותכם אני רוצה לסכם את הדיון.

דוד אמסלם: אני מתחבר גם למה שאמרה יעל וגם אני אמרתי את זה בתחילת הדברים שלי.

דוד אמסלם: יש פה שני תהליכים שלטעמי הם לא קשורים אחד לשני, אבל קושרים אותם והיות וקושרים אותם התוצאה היא לא טובה.

דוד אמסלם: יש את הנושא של הבינוי במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אנחנו מסכימים, גם אני חלק מהעניין הזה, שתומך בעניין הזה.

דוד אמסלם: בוודאי ובוודאי אנחנו צריכים יחידות דיור לחברה הצעירים במדינת ישראל ועל זה אין מחלוקת.

דוד אמסלם: בלי קשר מתנהל איזה שהוא הליך כבר לא מאתמול, של לקדם את תמ"א 15 /2 בכל הנושא של שדות תעופה במדינת ישראל, שזה כולל את הכל, גם שדה דב וכו'.

דוד אמסלם: כל הבעיות שיש בכל שדות התעופה במדינת ישראל.

דוד אמסלם: ושם בעצם צריך להינתן איזה פתרון הוליסטי לגבי כל הנושא.

דוד אמסלם: בינתיים זה לא הגיוני.

דוד אמסלם: כדי לחבר בין שני הצרכים האלה, אתה מכניס איזה משהו לתוך איזה ות"ל, כשמדובר על שדה דב וגם השדה בהרצלייה, בגלל שאתה החלטת שסוגית הדיור היא הכי חשובה כרגע.

דוד אמסלם: לכן מה יקרה בסופו של דבר?

דוד אמסלם: שדה תעופה זה לא דבר פשוט.

דוד אמסלם: יכול להיות שאתה מייצר עוד בעיה עוד מעט שהיא תעלה ותצוף עוד 5, 7 שנים.

דוד אמסלם: הרי זה דבר שבעצם אתה צריך לתת לו אופק תכנוני ל-50, 70, 80 שנה הבאות.

דוד אמסלם: שגם אם עוד 50 שנה תרצה להזיז את השדה העתידי, אז באמת זה יהיה בטווחי הזמן האלה; ובוודאי אתה כרגע מנסה לצמצם את כל הנזקים שאתה עושה לסביבה, שהיום למשל כשאני דן ועשינו כאן דיונים לגבי שדה התעופה לוד עם כל היישובים שם.

דוד אמסלם: אני אומר לכם, אתם לא תאמינו מה הם עוברים שם, אבל מה נעשה?

דוד אמסלם: השדה כבר שם.

דוד אמסלם: ובואו תראו מה קורה באור יהודה ובואו תראו מה קורה בלוד וברמלה.

דוד אמסלם: וביישובים שעשיתי כאן דיונים עם הפתיחה של המסלול החדש, מה זה עושה ליישובים שם, שהמטוס פתאום 30 מטר מעל הבית שלו, איזה ג'מבו.

דוד אמסלם: אז יש פה בעיה.

דוד אמסלם: אנחנו נמצאים במציאות שאנחנו לא יודעים כל כך מה לעשות איתה כרגע, בגלל שמה נעשה?

דוד אמסלם: נסגור את שדה התעופה לוד? לא.

<נאוה אלינסקי רדעי: ברור.

דוד אמסלם: אבל מה יעשו התושבים?

דוד אמסלם: לפעמים סוף מעשה במחשבה תחילה.

דוד אמסלם: לכן אני מאמין שבדברים האלה, שונה מדברים אחרים, זה קריטי להקדיש פה המון זמן מחשבה ותכנון.

דוד אמסלם: בגלל שאם עשינו טעות, היא טעות קרדינאלית מאד, שאי אפשר או בסופו של דבר קשה מאד לתקן אותה.

דוד אמסלם: אז לכן מה שאני מבקש, באמת תשבו איתם.

דוד אמסלם: תנסו לשבת איתם כרגע, כולל גם עם עיריית הרצלייה ולראות איך אנחנו בעצם מובילים את הסיפור הזה.

דוד אמסלם: אני לא נכנס כרגע, אם צריך להזיז את השדה, אז יזיזו.

דוד אמסלם: אני לא נכנס לזה, אבל בוודאי ובוודאי צריך לייצר איזה שהוא משהו הגיוני בכל מה שמתנהל כאן.

דוד אמסלם: זאת אומרת לא יכול להיות שהמהירות בנושא של הדיור דוחקת לנו ואנחנו מתחילים להתקדם במהירות גם בנושא של תכנון שדה תעופה שהוא באופן לא מבוקר.

דוד אמסלם: עבר ות"ל, עבר זה, אבל לא בשביל זה זה מיועד.

דוד אמסלם: זה לא הקצב לדעתי שצריך להוביל שדה תעופה בקצב הזה, כרגע, בטח לא לדון על שדה תעופה אחד של הרצלייה ולא רואים את כל המכלול במדינת ישראל.

דוד אמסלם: אז זה בעצם מה שאני יכול כרגע.

דוד אמסלם: זו בעצם הבקשה שלי ממוסדות התכנון, לשבת איתם, לעשות עוד שנייה, לא קרה כלום ולהתחיל לבוא ולהתכנס לאיזה שהוא פתרון יותר הגיוני.

דוד אמסלם: תודה רבה לכולם.

דוד אמסלם: חודש טוב.