ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 487, 2017-11-20 10:00

שולי מועלם-רפאלי: בוקר טוב.

שולי מועלם-רפאלי: כמעט אני רוצה לומר – ואוו, כמה אוויר יש בדיון חוק הסדר הידיינויות במשפחה.

שולי מועלם-רפאלי: איפה כולם?

שולי מועלם-רפאלי: ב"ה.

שולי מועלם-רפאלי: בוקר טוב, ברוכים הבאים.

שולי מועלם-רפאלי: אני מברכת סטודנטים מבית הספר למשפטים במכללת ספיר על הצטרפותם לדיון.

שולי מועלם-רפאלי: בדרך כלל – אני מעדכנת אתכם - אין פה מקום להכניס סיכה בדיונים בנושא הזה, אבל היום, ברוך השם, כולם כבר הבינו את המסר, ומבינים שאנחנו מתקדמים.

שולי מועלם-רפאלי: אני גם מברכת אותך על ההחלפה של ענת.

שולי מועלם-רפאלי: בעצם הסיבה שהתכנסנו היום היא מה שדיברנו עליו כל הזמן ביחס לחוק הזה – שוועדת ההיגוי תצביע על דברים שדורשים שינוי, גם השטח – הן ביחידות הסיוע והן בבתי הדין הרבניים ובבתי המשפט לענייני משפחה יצביעו על שינויים, וכך אנחנו נתקדם להביא את החוק החשוב הזה להיות מיטבי, ולהשיג באופן הכי נכון וטוב את מטרותיו.

יעקב פרי: בוקר טוב.

יעקב פרי: אני יעקב פרידברג מייעוץ וחקיקה, משרד המשפטים.

יעקב פרי: אני גם מרכז את ועדת ההיגוי.

יעקב פרי: אתמול קיימנו ישיבה – אני רוצה לספר לוועדה שאתמול הגיעה לראשונה כבוד השופטת רבקה מקייס, שמייצגת את שופטי המשפחה, וניהלנו שיח מאוד קשוב ופורה בוועדה על האופן שבו החוק מיושם בבתי המשפט למשפחה.

יעקב פרי: אני מניח שתהיינה עוד פגישות כאלה.

יעקב פרי: עלו כל מיני נקודות שדורשות התייחסות וגם דברים שעובדים יפה, וטוב לדעת שכך.

יעקב פרי: התקנות הללו בעצם נשלחו לוועדה לפני כתשעה חודשים לדעתי, עוד לפני שוועדת היגוי התכנסה.

יעקב פרי: מאז למדנו עוד כל מיני דברים, וניהלנו אתמול שיח בוועדת ההיגוי על ההצעה הזו.

יעקב פרי: אנחנו חושבים שיש לשנות חלקים מתוכה לאור מה שעלה מהשטח.

יעקב פרי: אציג כעת את השינויים הללו.

שולי מועלם-רפאלי: על פניו, לפי הפרוטוקול, אם יש עוד דברים שלא מופיעים פה, אפשר לצרף אותם היום?

<נועה ברודסקי-לוי: כעיקרון בדיון בוועדה אפשר לעשות שינויים.

שולי מועלם-רפאלי: כי יכול להיות שאם עלו שינויים נוספים שהסכמתם עליהם, והם יובאו פה, ופה יוחלט שהם טובים, למה לא נכניס אותם כבר בשינוי של היום?

יעקב פרי: בינתיים נתמקד בזה.

יעקב פרי: גם לא כל דבר דורש את אישור הכנסת.

יעקב פרי: אני מאוד שמח על הישיבות העיתיות שיש פה כמו זו שהיתה בשבוע שעבר – שם אנחנו בהחלט נוכל לספר על דברים נוספים, אבל יש רק תקנות מסוימות שדורשות את אישור הכנסת.

יעקב פרי: היה תיקון במקביל לתקנות הללו, שהשרה חתמה עליו, שלא דרש את אישור הכנסת.

יעקב פרי: פשוט אקריא.

יעקב פרי: זה תיקון מס' 2 לתקנות להסדר התדיינויות בסכסוכי משפחה (הוראת שעה).

יעקב פרי: בתוקף סמכותי לפי סעיף 5 לחוק הסדר התדיינויות בסכסוכי משפחה (הוראת שעה), התשע"ה-2014 (להלן – החוק), סעיף 26 לחוק בתי המשפט לענייני משפחה, התשנ"ה-1995, סעיפים 107 עד 109 לחוק בתי המשפט [נוסח משולב], סעיף 27 לחוק הדיינים, באישור ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת ובהתייעצות עם ראשי בתי הדין הדתיים, אני מתקינה תקנות אלה.

יעקב פרי: תיקון תקנה 3.

יעקב פרי: בתקנות להסדר התדיינויות בסכסוכי משפחה, בתקנה 3, לאחר תקנת משנה(ד) יבוא ־ (ה).

יעקב פרי: כאן אני קורא נוסח שהוא מעט שונה ממה שהונח על שולחן הוועדה: הוגשה בקשה ליישוב סכסוך יחד עם בקשה לסעד דחוף, לפי תקנות 12א1, 2 ו-4, יודיע המבקש לאחר מתן ההחלטה למזכירות הערכאה השיפוטית וליחידת הסיוע, אם יש עניינים נוספים שאותם הוא מבקש ליישב.

יעקב פרי: לא הודיע - אני מתלבט בעניין, ואשמח לשמוע את העמדות של חבריי - אני חושב שצריך לכתוב כך: לא הודיע תוך חודשיים – תימחק הבקשה ליישוב סכסוך.

יעקב פרי: אסביר מדוע אני חושב כך לאור מה שדיברנו אתמול.

יעקב פרי: אנחנו לא רוצים שיהיו תיקים פתוחים סתם.

יעקב פרי: אדם כזה, שהגיש את הבקשה הזאת – אפנה אתכם לסעיפים 1, 2 ו-4 בתקנה 12 שדיברנו עליהן - בעצם מדובר על סעדים דחופים באופיים בצורה אינהרנטית, שזה בקשה לאישור פעולה דחופה רפואית בקטין, בקשה להנפקת דרכון ולאישור יציאת קטין מהארץ ותובענה דחופה לגירושין, כשהנתבע שמתגורר מחוץ לישראל, נמצא בישראל.

יעקב פרי: מבחינתנו, אלה סעדים דחופים שיש לטפל בהם באופן מיידי, ולכן הם חריגים לחוק.

יעקב פרי: הם הולכים ישר לבית המשפט או לבית הדין.

יעקב פרי: החוק לא חל עליהם.

יעקב פרי: מבחינתנו, אדם שמגיש בקשה ליישוב סכסוך יחד עם הבקשות הללו, אחד משניים: או באמת מדובר במקרה חריג, ויש גם סכסוך נוסף.

יעקב פרי: סביר להניח שזה לא המצב, והוא פשוט טעה או קיבל הדרכה שגויה, והגיש בקשה ליישוב סכסוך שלא לצורך.

יעקב פרי: לכן אנו רוצים להעביר את הנטל אליו.

יעקב פרי: אדם כזה צריך להודיע לאחר שבית המשפט או בית הדין החלט בעניינו, האם עדיין יש צורך בפגישת מהות.

יעקב פרי: פגישת המהות נקבעה.

יעקב פרי: לכתחילה חשבנו לא לקבוע אותה, אבל בשיח אמרנו שאולי נקבע אותה.

<נועה ברודסקי-לוי: נסביר את זה, כי היתה פה דילמה בנושא הזה.

<נועה ברודסקי-לוי: השאלה שעלתה היא האם ברגע שאדם מגיש בקשה לסעד דחוף וליישוב סכסוך, האם כבר מייד לקבוע פגישה ביחידת הסיוע או להמתין לאחר החלטה לגבי הסעד הדחוף, ואז לקבוע את הישיבה מתוך מה שאני מבינה שעלה מהשטח, שהרבה אנשים, בלי להבין, מגישים גם בקשה ליישוב סכסוך, למרות שמה שהם צריכים, יימצא בסעד הדחוף.

יעקב פרי: לצערנו, עלה אתמול שבמרבית המקרים מוגשות גם בקשות לסעדים דחופים, ואם היינו קובעים את זה, בעצם היינו מגיעים למצב שבו במרבית המקרים לא היו קובעים ישיבת מהות.

יעקב פרי: זו לא מטרת החוק.

<נועה ברודסקי-לוי: מה שעלה כאן זה שכן יש פה חידוד, כי בטופס עצמו יהיו חייבים להגיש במפורש אם הם כן או לא מגישים בקשה ליישוב סכסוך בנוסף, אבל הדילמה שעלתה היא האם לקבוע בכל זאת, ישר לשריין מקום ביחידת הסיוע, כי אנו יודעים שממתינים הרבה זמן אחר כך, ואם ממתינים להחלטה בסעד הדחוף ואז רק נקבע את ישיבת המהות, אם יש בכך צורך, אנחנו מעכבים עוד את המבקש ואת המשיב, או אנחנו, כפי שהוצע מלכתחילה כאן, אנחנו ממתינים עד לאחר החלטה בסעד הדחוף.

שולי מועלם-רפאלי: מה היה בסופו של דבר המענה על זה, יעקב?

שולי מועלם-רפאלי: מה סוכם אתמול בוועדת ההיגוי?

יעקב פרי: היתה דילמה, והתנהל דיון ער בעניין.

יעקב פרי: בסופו של דבר נראה, שנקבע את המועדים, ונעביר את הנטל למבקש, להודיע אם יש בזה צורך באמת.

יעקב פרי: אם אין בזה צורך, זה יבוטל.

<נועה ברודסקי-לוי: כלומר כן תיקבע מראש ישיבה, והיא תבוטל אם אין צורך.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מגדירים לוח זמנים שבו הוא צריך להודיע?

יעקב פרי: מייד לאחר מתן ההחלטה בסעד הדחוף.

<נועה ברודסקי-לוי: יש לזכור שאנשים לא קוראים את התקנות, צריך לכן בטופס או איפשהו- - -

שולי מועלם-רפאלי: מצד אחד, צריך יהיה להסביר את זה לאנשים, שזה עובר אליהם, הצורך לומר כן או לא.

שולי מועלם-רפאלי: מצד שני, כמו בהרבה פעמים, עדיף אולי שיהיו כאלה שכנראה ישכחו להודיע, ונצטרך להתמודד עם העומס שזה יוצר ועם חוסר הבהירות הזו, אבל כך לפחות אלה שכן יצטרכו, יקבלו בזמן יותר שמתאים למה שאנחנו שואפים אליו.

יעקב פרי: בעקבות מה שעלה אתמול אני רוצה להדגיש, וזה דבר שאנחנו צריכים לתת עליו את הדעת:

יעקב פרי: לאור העובדה שיש גם תקנת משנה (3), פסקה (3) שזה בקשה לסעד דחוף בעניין מזונות או בעניין הבטחת קשר – שזה דבר שמלכתחילה לא היתה כוונה להכניס בתור סעד דחוף, והוכנס בעקבות הדיון על התקנות, כשאמרנו שמדובר רק במקרים חריגים שבהם המתנה לפגישת המהות הראשונה תגרום נזק של ממש לצדדים או לילדיהם.

יעקב פרי: אנחנו רואים שהנושא של נזק של ממש לצדדים מפורש במקומות מסוימים בצורה מאוד רחבה.

יעקב פרי: זה מסכל את כוונת המחוקק.

יעקב פרי: אנחנו צריכים לראות, איך אנחנו מתמודדים עם זה.

יעקב פרי: במקרים אלה ברור, שקובעים מהות באופן מיידי, ואין סיבה לא לנהל את המהות במקביל לבקשה הזו, כי למעשה, הבקשה הדחופה היא לב העניין, ומדובר בתובענה עיקרית.

יעקב פרי: זו היתה תקנת משנה (ה).

<נועה ברודסקי-לוי: לגבי הסיפא, מה שהעלית כבקשה, תוך כמה זמן תימחק הבקשה – השאלה, אם ממילא אמרנו שכן קובעים תאריך, ואם ממילא הצדדים אמורים להגיע, אם הוא לא הגיע- - -

יעקב פרי: לכן הצעתי שחודשיים – כי זה מועד עיכוב ההליכים המינימלי.

יעקב פרי: אם אדם לא מגיע ולא מודיע שיש עניין – כנראה שאין.

יעקב פרי: זו דעתי.

יעקב פרי: אם אתן חושבות אחרת- - -

<שירי לנג: שירי לנג, הנהלת בתי המשפט.

<שירי לנג: אני רק מנסה להבין את המשמעות של הסיפא.

<שירי לנג: בעצם אנחנו קובעים את מועד הגשת המהות כבר בתחילת ההליך, ברגע שמוגשת בקשה ליישוב סכסוך, ואם הוא לא הודיע שהוא מבקש לבטל, תתקיים פגישת המהות.

<נועה ברודסקי-לוי: אלא אם כן הם יצרו אתו קשר, ונודע להם שלא צריך.

יעקב פרי: מחיקת הבקשה היא עבורכם, כדי שלא יהיו תיקים פתוחים.

יעקב פרי: זה הכול.

<יהודית אסף קאופמן: הרי אחת התלונות, שהתיקים נשארים פתוחים, ואין מידע מה לעשות אתם.

שולי מועלם-רפאלי: אני מסכימה.

<נועה ברודסקי-לוי: מה קורה היום במקרים - לא קשור לסעד דחוף.

<נועה ברודסקי-לוי: הוגשה בקשה ליישוב סכסוך.

<נועה ברודסקי-לוי: מי שהגיש את הבקשה, לא הגיע לפגישת המהות.

<נועה ברודסקי-לוי: מה קורה אז?

<נועה ברודסקי-לוי: גם התיק נסגר?

<נועה ברודסקי-לוי: מה קורה בתיקים רגילים היום?

<הילה יפה: הילה יפה, מיחידות סיוע.

<הילה יפה: אנחנו מדווחים על אי-התייצבות, וכל שופט נוהג בדרך שלו.

<הילה יפה: יש שופט שימחק את התיק מייד, יש שופט שיקבע לעיון עוד חודש.

<הילה יפה: יש שופט שיורה ליחידת הסיוע לקבוע מועד נוסף.

<הילה יפה: כל אחד כראות עיניו.

יעקב פרי: לאור זאת אני חושב שנכון דווקא לכתוב את זה, כדי לעשות סדר בעניין.

<נועה ברודסקי-לוי: אז צריך לחדד את זה – שאם הוא לא הודיע ולא הגיע לישיבה, זה יימחק.

<נועה ברודסקי-לוי: אבל הוא לא התייצב לישיבה.

<נועה ברודסקי-לוי: זה לא שלא קבעו לו.

<נועה ברודסקי-לוי: הוא לא התייצב לישיבה ולא הודיע.

יעקב פרי: ננסח את זה ונשלח.

יעקב פרי: אני ממשיך להקריא את תיקון תקנה 11.

יעקב פרי: בתקנה 11(ב) לתקנות העיקריות, במקום ״תיקון בקשה ליישוב סכסוך או תשובה לסעד זמני שהוגשה לה, שלא נערכו בצורה קצרה ותמציתית או שכללו עובדות שאינן דרושות לצורך הדיון בבקשה או שנכתבו בלשון פוגענית״, יבוא ״תיקון של בקשה שלא הוגשה בטופס 5 או בקשה או תשובה לסעד זמני שהוגשה לה ושלא נערכה בצורה קצרה ותמציתית או שכללה עובדות שאינן דרושות לצורך הדיון בבקשה או שנכתבה בלשון פוגענית״.

יעקב פרי: כאן המטרה שאנו הצענו היא שייעשה שימוש בטפסים, כי בשעתו, כשהצענו את ההצעה הזו, עלה מהשטח והתברר, שהשימוש בטפסים, שהוא מאוד חשוב מבחינת יישום החוק, לא תמיד קורה.

יעקב פרי: אתמול בשיחה שניהלתי עם נועה עלתה אפשרות אחרת – והיתה הסכמה לעניין הזה, שהיא אפילו טובה יותר – שנוציא הוראה, שמזכירות לא תקבל בקשה לסעד דחוף שלא הוגש בטופס, בדומה למה שיש לנו כרגע בתקנה 2.

יעקב פרי: תקנה 2 המקורית אומרת: בקשה ליישוב סכסוך תוגש למזכירות ערכאה שיפוטית בידי מבקש או בא כוחו, ערוכה לפי טופס 1 שבתוספת, ואז ב-2א כתוב: לא תקבל מזכירות ערכאה שיפוטית - ננסח את זה בהתאם.

שולי מועלם-רפאלי: זה אותו נוסח.

<נועה ברודסקי-לוי: ואז אנחנו לא כותבים את מה שבתיקון 11ב, אלא נקבע במפורש שלא תקבל מזכירות ערכאה שיפוטית, בקשה לסעד זמני שמנוסח לפי טופס 5.

יעקב פרי: תיקון תקנה 12. 3.

יעקב פרי: בתקנה 12 לתקנות העיקריות, אחרי תקנת משנה(ג) יבוא: תקנת משנה (ד).

יעקב פרי: הגיש צד בקשה לסעד דחוף בעניינים המפורטים בתקנת משנה (א)(1), (2) ו-(4) או לצו עיכוב יציאה מן הארץ של קטין, יציין בטופס 6 האם הוא מעוניין ליישב את הסכסוך עם הצד האחר בעניינים נוספים ובמקרה כאמור יגיש לערכאה השיפוטית בקשה ליישוב סכסוך.

יעקב פרי: זה משלים את מה שאמרתי קודם.

יעקב פרי: יש פה תיקון של התוספת.

יעקב פרי: בתוספת הראשונה לתקנות העיקריות, בטופס 6 – (1) אחרי "בעניין שבין המבקש: " יבוא "ת"ז".

יעקב פרי: עלה שיש בזה צורך – כרגע בטופס אין תעודת זהות.

יעקב פרי: אחרי "לבין המשיב" יבוא "ת"ז".

יעקב פרי: זה פשוט טעויות בטופס.

יעקב פרי: אחרי "מוגשת בזה בקשה לסעד דחוף בלא בקשה ליישוב סכסוך לפי סעיף 3(ז)(1) לחוק להסדר התדיינויות יבוא: ריבוע – שצריך לשים וי - קיימים עניינים נוספים ביני ובין המשיב מלבד אלו המפורטים בבקשה זו לסעד דחוף שברצוני ליישבם עם המשיב וידוע לי כי לשם כך עלי להגיש בקשה ליישוב סכסוך לפי תקנה 2 לתקנות להסדר התדיינויות בסכסוכי משפחה(הוראת שעה).

יעקב פרי: אני רוצה לפרט מדוע זה חשוב.

יעקב פרי: בוועדת ההיגוי יושבים נציגי ציבור וגם עורכות דין, והם אמרו אתמול - וזה דבר שנאמר גם בעבר; זה דבר שבעיניי נובע מהבנה שגויה של החוק - שעורך דין שעושה מלאכתו נאמנה כלפי הלקוח שלו, תמיד יגיד לו להגיש בקשה ליישוב סכסוך יחד עם בקשה - העיקר לתפוס את הסמכות.

יעקב פרי: זו בעיניי ממש טעות.

יעקב פרי: בקשה לסעד דחוף זו בקשה שהחוק לא חל עליה.

יעקב פרי: כך יש להסתכל עליה.

יעקב פרי: מדובר בעניין דחוף שאין טעם לקיים בו הליך מהות.

יעקב פרי: לכן מגישים בקשה לשופט או לדיין, ומסתיים הסיפור.

יעקב פרי: זה מבהיר את העניין.

יעקב פרי: אנו מקווים שההבהרה הזו תעזור.

<שירי לנג: סליחה שאני מחזירה אתכם אחורה – יש לי הערה לסעיף הקודם, של המזכירות לא תקבל רישום.

<שירי לנג: בעצם אני רואה שיש פה שני עניינים: יש בקשה שהוגשה לא באמצעות הטופס, ששם כמובן המזכירות יכולה לא לקבל לרישום, ויש פה עניין נוסף – הוגשה בקשה או תשובה לסעד זמני שלא נערכה בצורה- - -

<נועה ברודסקי-לוי: לא, זה קיים בתקנה עצמה היום.

<שירי לנג: זה גם יהיה בסמכות המזכירות, לבדוק?

<נועה ברודסקי-לוי: לא.

<נועה ברודסקי-לוי: אנחנו לא משנים את התקנה.

<נועה ברודסקי-לוי: ההצעה היתה לתקן את 11ב ולהוסיף רק את נושא טופס 5.

<נועה ברודסקי-לוי: כל היתר כתוב כבר בתקנה היום.

<שירי לנג: אבל ברגע שנסמיך את המזכירות לא לקבל את זה שוב, חשוב לי שהסמכות הזו תוגבל רק למצבים שבהם הבקשה לא הוגשה בטופס.

<שירי לנג: שלא המזכירות תפעיל שיקול דעת.

שולי מועלם-רפאלי: לא, ממש לא.

יעקב פרי: אסיים ברשות

יעקב פרי: כם להקריא את הפרטים האחרונים.

במקום ״פרטים אישיים: (5) במקום ״בן/בת הזוג״ יבוא ״פרטי המשיב״.

במקום ״פרטים אישיים: (6) אחרי ״ילדים אם הסעד הדחוף נוגע להם, ״ יבוא ״ת"ז״.

במקום ״פרטים אישיים: זהו, אלה התיקונים המוצעים.

<נועה ברודסקי-לוי: יעקב, האם אתם באמת חושבים שזה יביא את הפתרון למה שהעלית קודם, של הוגשה בקשה רק- - -

יעקב פרי: לא.

יעקב פרי: אנצל את הבמה כאן כדי לספר לכם על קשיים שאנחנו מגלים.

יעקב פרי: הפתרון בעיניי הוא למחוק את פרט 3.

יעקב פרי: אבל זו דיה לצרה בשעתה.

יעקב פרי: כשנגיע לדיון בהוראת הקבע, לאחר שנשלים גם מחקר על ההשפעות של החוק וכו', נראה, האם באמת צריך סעד דחוף מהסוג הזה.

יעקב פרי: זה גם תלוי מאוד, איך השופטים יפרשו אותו.

יעקב פרי: אנחנו רואים הבדלים בין המחוזות.

שולי מועלם-רפאלי: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: בבקשה, גברתי, עו"ד עינת קליין.

<עינת קליין: בקשר לתקנה 12א(3), אני בכוונה נותנת את הצד הפרקטי; לא התיאורטי.

<עינת קליין: בצד הפרקטי כמעט אין תיק שבקשה שנפתחת ואין צורך בסעד זמני של מזונות זמניים או אין- - -

יעקב פרי: שימי לב שאת משתמשת במילה זמני ולא דחוף.

<עינת קליין: זמני מבחינתי זה דחוף, כי אם יש אם שגזרו לה את כרטיס האשראי – וזה קורה כמעט בכל תיק – אז אין אפשרות.

<עינת קליין: זה אחת.

<עינת קליין: שתיים, אב שרוצה הסדרי שהייה – מחליטים להיפרד – אין כמעט בקשה שאין סעד לקביעת הסדרי שהייה, כי חלילה זוג נפרד, וילד נשאר עם אמא, ואבא רוצה לראות את הילד, המשטרה לא יכולה לעשות כלום.

יעקב פרי: זה לא נדון כרגע.

<עינת קליין: אבל העניין הוא שאתה מעלה את הסוגיה שאתה מעלה אולי יש צורך - זה דבר אקוטי ודחוף.

<עינת קליין: אין דבר דחוף יותר מאוכל וכלכלה לילדים.

<עינת קליין: אין דבר יותר דחוף מאשר קשר עם שני הילדים.

<עינת קליין: אין תיק שלא מתחיל במצב כזה.

<עינת קליין: לכן לא ברור - בדרך כלל גם מגישים את זה עם בקשה ליישוב סכסוך, כי זה משהו שהוא דחוף להסדר.

<עינת קליין: יחד עם זאת, עדיין אנשים רוצים להגיע להסדר או לגישור או לבדוק- - -

יעקב פרי: אענה בקצרה, כי זה לא הנושא שאנחנו דנים בו – המשמעות של אמירה כזו, שאין טעם לקיים פגישות מהות, כי תמיד זה דחוף לנהל קודם תובענה.

<עינת קליין: זה לא לנהל תובענה.

<עינת קליין: זה לתת מענה של חדר מיון.

<עינת קליין: המשמעות של יחידת הסיוע היא חדר מיון.

יעקב פרי: אתמול שמענו את השופטת מקייס בדיוק בנושא הזה.

יעקב פרי: היא אמרה: אני מקבלת בקשה כזו לסעד דחוף, אז אני צריכה גם פרטים – תלושי משכורת, אני צריכה לדעת מה קורה.

יעקב פרי: אחרת איך אחליט?

יעקב פרי: זה בדיוק מה שבאנו לנסות למנוע.

יעקב פרי: הרעיון של החוק הזה ביסודו, הוא שאת הסכסוך בתחילת הדרך מנסים לנהל בפגישת מהות.

יעקב פרי: תקנה 12א3 אומרת שהמתנה לפגישת המהות הראשונה תגרום נזק של ממש לצדדים או לילדיהם, ואז השאלה איך אנחנו מפרשים את זה – בצמצום או בהרחבה.

יעקב פרי: כאשר פגישת מהות ראשונה נקבעת, נניח, תוך עשרה ימים או שבועיים, השאלה אם באמת- - -

<עינת קליין: אם אתה לא תראה את הילד שלך שבועיים – זה לא אני אמרתי.

שולי מועלם-רפאלי: בבקשה, היא רוצה לענות לך.

<הילה יפה: אני חושבת כמו יעקב, שהכול עניין של מינון.

<הילה יפה: אספר לכם חלק מהמקרים הדחופים, שמגיעים אלינו, כי ברוב-רובם של המקרים השופט ממילא מפנה את הצדדים - כמו פעם, בסיוע.

שולי מועלם-רפאלי: אבל אנחנו לא רוצים כמו פעם.

שולי מועלם-רפאלי: החוק הזה רוצה שינוי.

שולי מועלם-רפאלי: גברתי, אני לא יודעת אם היית פה בדיונים הרבים וארוכי השעות בכנסת הקודמת והנוכחית.

<עינת קליין: אני כמעט שנה נמצאת פה.

<הילה יפה: מקרים שמגיעים אלינו – למשל, עם סעד דחוף למזונות, אנשים עדיין גרים יחד, ואין שום שלילה לא של חשבון בנק ולא סגירה כלכלית ולא שום דבר.

<הילה יפה: אנשים עדיין גרים יחד, ורוצים, כדי להתחיל ולצאת לדרכם החדשה, מה יותר מובן מאשר לבקש מזונות זמניים.

<הילה יפה: זה לא נכנס להגדרה של דחוף, להבנתי, כפי שהיתה הכוונה פה.

<הילה יפה: דוגמאות נוספות שאני יכולה לתת: ויכוח על הפרש של חצי שעה בשעת האיסוף של הילד – ההורים גרושים, הילד נאסף כבר חמש שנים מהגן, רק יש ויכוח אם זה ב-17:00 או ב-17:30.

<הילה יפה: זה לא נראה לי בקשה דחופה.

<הילה יפה: צריך לשבת ולדבר על זה.

<הילה יפה: זה ממש לא נראה לי בקשה דחופה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: בבקשה.

<עינת קליין: אני יכולה להעיד מהמקום הפרטי של ומהמקום של חבריי, ויש פה אנשים שמכירים אותי – אני כמעט עשרים שנה בתחום.

<עינת קליין: אין כמעט תיק או בקשה, שאין בה סעד זמני של הסדרי שהייה או של מזונות זמניים.

<עינת קליין: מה שאת מתארת- - -

<הילה יפה: אבל רובם לא מוצדקים.

<עינת קליין: אני מסכימה אתך.

<עינת קליין: אני אומרת, תודה לאל, לא היה תיק אחד שניהלתי, ובזכות ההליך הזה – בין אם על-ידי משא ומתן במשרד שלי ובין אם על-ידי עזרת יחידת הסיוע, שעושה עבודתה נאמנה, לא הגעתי לתביעות, שזה מאוד ריגש, בשנה האחרונה.

<עינת קליין: במצב כזה לא צריך רק להסתכל שחור-לבן.

<עינת קליין: יש המון גוונים.

<עינת קליין: המטרה היא בכל הכוח לשכנע את הצדדים שהפתרון היחיד והטוב עבור הילדים ועבורם זה הסכם.

<עינת קליין: יחד עם זאת, אי-אפשר לתת פלטפורמה – חשוב כדי להבין, כי זה השטח: לקוחה שלי התקשרה אליי ב-18:00 בערב, והודיעה לי שהבן שלה בן שנה וחצי סוג של נחטף – לא חזר הביתה.

<עינת קליין: האב לא החזיר אותו, לא מוצאים, לא עונה לטלפון.

<עינת קליין: במצב כזה זה נשמע מאוד דחוף, שאין סיכוי להגיע להסדר.

<עינת קליין: לא כך.

<עינת קליין: היה משבר מאוד קשה.

<עינת קליין: מצאו אותו בסוף בעיר אחרת.

<עינת קליין: עירבנו שתי תחנות משטרה.

<עינת קליין: בסופו של יום, אחרי שנרגע, ויש מתח ויש פיקים – אנחנו יודעים מה זה להתעסק בדיני נפשות ומה זה משברים של דיני משפחה – בסופו של דבר ישבנו, אחרי שכולם בכו, כעסו, והגענו להסדר הוגן והגון.

<עינת קליין: לכן אני אומרת – אני לא הייתי מבטלת הכול.

<עינת קליין: נכון, יש המון קשיים בנושא של איך יקבעו, אם אין הדברים הרלוונטיים.

<עינת קליין: דווקא במצב כזה אפשר לתמצת.

<עינת קליין: אני חושבת שכל המוסיף גורע, ודווקא פה בבקשה הזאת, בעמוד אחד, זה מייעל את המערכת וגם את עבודת השופט פלאים.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: שלום, חברת הכנסת מרב מיכאלי.

שולי מועלם-רפאלי: מייד תדברי.

שולי מועלם-רפאלי: השופט מרכוס.

<פיליפ מרכוס: שלוש נקודות.

<פיליפ מרכוס: בהמשך למה שנאמר כאן, כאשר יש כשל בקשר בין הורה לילד, ואני משתמש במונח הזה דווקא ולא ניכור הורי, כי לפעמים זה לא ניכור הורי – לפעמים סרבנות קשר, לפעמים לא סרבנות קשר - אם יש חשש, שהקשר בין הילד הולך להיכשל, כי אז יש צורך בפעילות ענפה – יש הצעת חוק שהוגשה לפני שבוע-שבועיים בעניין הזה – לא יודע באיזו ועדה היא תידון, אבל כאן ייתכן מצב שיש להוסיף לסעדים הדחופים האלה, שצריכים לשמוע אותם עוד לפני שיש זמן ליחידת הסיוע, לקבוע ישיבה על-פי התקנות האלה – כמובן, השופט יעביר את העניין ליחידת הסיוע, במסגרת הסמכות הכללית שיש לו להעביר דברים ליחידת הסיוע, לפתרון, אבל לא הייתי מוציא את האפשרות, שתיתוסף בקשה דחופה להסדיר את הקשר, אם הקשר כבר נכשל, באותם דברים שעוקפים – לא מבטלים – את עניין פגישות המהות.

<פיליפ מרכוס: זו נקודה ראשונה.

<פיליפ מרכוס: נקודה שנייה, בכנס שהשתתפתי בו בשנה שעברה בארצות הברית היתה הרצאה מאלפת של שופט מאוסטרליה.

<פיליפ מרכוס: באוסטרליה כידוע יש להם ההסדר שהצדדים חייבים להתייצב בפני גורם חיצוני לפני שמגישים את הבקשה.

<פיליפ מרכוס: היתה ירידה פלאים במספר התיקים שהוגשו לבית המשפט – כשליש מהתיקים נחסכו.

<פיליפ מרכוס: אבל בשנים האחרונות עורכי דין ניצלו את טוב לבם של רשמים, ומצאו אפשרות לעקוף את כל הפנייה והזו ולפנות ישירות לבית המשפט על בסיס, שהיתה אלימות לפני עשר שנים.

<פיליפ מרכוס: זה הצליח, שהם יכולים להגיע ישר לבית המשפט, ולעקוף את העניין הזה.

שולי מועלם-רפאלי: זה באוסטרליה, לא אצלנו.

שולי מועלם-רפאלי: פה כולם עובדים בצורה יוצאת מן הכלל.

<פיליפ מרכוס: תופעה כזו, שאולי היא מתפתחת או עלולה להתפתח, ויש למנוע אותה.

<פיליפ מרכוס: הדבר השלישי הוא דווקא בעניין המזכירות.

<פיליפ מרכוס: האם הרעיון הוא לתת למזכירות סמכות להכריע סוגיה, האם הלשון היא פוגענית?

יעקב פרי: ממש לא.

<פיליפ מרכוס: ואם כן, איזה אפשרות יש לערער על החלטת המזכירות?

<פיליפ מרכוס: לא הבנתי את הכוונה כאן.

יעקב פרי: אין כוונה כזו.

יעקב פרי: הכוונה היא רק לתת סמכות למזכירות לומר אם זה הוגש שלא בטופס.

יעקב פרי: הם יקבלו רק טפסים ולא תובענות שכתובות שלא בטופס.

מרב מיכאלי: בבקשה.

<קרן הורוביץ: עו"ד קרן הורוביץ, מרכז רקמן.

<קרן הורוביץ: יש לי שאלת הבהרה, שלא הצלחתי להבין מהנוסח, סעיף 1.

<קרן הורוביץ: יש שני סוגים לסעד דחוף.

<קרן הורוביץ: לפעמים הסעד הדחוף ממצה את ההליך המשפטי – יש להוציא דרכון, ובזה זה נגמר, ויש מקרים שהסעד הדחוף הוא באמת נלווה להליך ליישוב סכסוכים.

<קרן הורוביץ: השאלה שלא הצלחתי להבין – האם גם במקרה שהסעד הדחוף הוא נלווה ליישוב סכסוך, שיש מקום, כי לא הגישו בקשה לקיצור הליכים – האם גם אז תהיה דחייה של 21 יום?

<נועה ברודסקי-לוי: שינינו את זה.

<נועה ברודסקי-לוי: אמרנו, שאם אותו מבקש כן הודיע יש שעוד עניינים, יקבעו.

<קרן הורוביץ: תודה.

מרב מיכאלי: עוד משהו?

מרב מיכאלי: בבקשה.

<עינת קליין: יעקב, בהמשך לשבוע שעבר, לחוק הסדר ההידיינויות, העלינו את הנושא של מהות הבקשה.

<עינת קליין: יש מצב, שאדם מקבל בקשה, ולא יודע מה רוצים ממנו.

<עינת קליין: הרציונל היה באמת לעשות משהו נורא נקי.

<עינת קליין: בשטח זה יוצר אנדרלמוסיה, מתח.

<עינת קליין: אנחנו יודעים הרי שמפגש עם יחידת הסיוע זמן.

<עינת קליין: ההמתנה וחוסר הוודאות שאדם סוג של תובעים אותו, כי הוא מקבל זימון מבית משפט – זה לא בקשה להזמנה לחתונה.

<עינת קליין: הוא לא יודע מה, אז חשבנו ודיברנו על לעשות רובריקות של אילו נושאים מעוניינים להגיש.

<עינת קליין: מין מהות הבקשה.

יעקב פרי: הנושא הזה נדון אתמול בוועדת ההיגוי, והוא נבחן.

יעקב פרי: יש פנים לכאן ולכאן, וצריך להמשיך ולדון בנושא.

יעקב פרי: כמובן, הטעמים שאת אומרת נשמעים.

יעקב פרי: מאידך, יש טענות שאומרות שאם אפשר יהיה לכתוב את מהות הסכסוך, אפילו אם בכותרת, במידה רבה זה יכול לגרום להעצמת הסכסוך.

<עינת קליין: באיזה מובן?

יעקב פרי: אני מציע לא לפתוח את זה כאן.

מרב מיכאלי: אומר יותר מזה.

מרב מיכאלי: קודם כל, ההמתנה ואי-הוודאות – אני חושבת כמה זמן לוקח להמתין לדיון בבית משפט, בכל הכבוד.

מרב מיכאלי: כל הזמן הזה שמדברות והדיבור ובכלל, כמות הדיבור – דווקא לא מצדך בדרך כלל אלא בעיקר מצד עורכות ועורכי הדין שמתנגדים לחוק, על ההמתנה הארוכה ליחידת הסיוע - אפשר לחשוב שבית משפט – את דופקת בדלת, נכנסת, מקבלת גם כיבוד, ובית המשפט פנוי רק לך וחיכה לך שבוע – איפה היית?

מרב מיכאלי: כל הדיבור הוא ממש מופרך.

מרב מיכאלי: יש אי-ודאות במצב של סכסוך במשפחה, יש אי-ודאות חמורה כשהולכים לפרק את הבית, ולא יודעות ולא יודעים איך יחיו ולא יודעים מה יהיה עם הילדות והילדים ואיך יתקיימו כלכלית.

מרב מיכאלי: יש המון אי-ודאות.

מרב מיכאלי: ההלך של החוק להסדר הידיינויות לא הוא שיוצר את אי-הוודאות.

מרב מיכאלי: אם כבר, הוא מספק תחנה משמעותית, שמנמיכה דרמטית את אי-הוודאות, ומייצרת מקום לדבר עליה ולדבר עליה, ולפחות ודאי זה מה שהוא בא לעשות.

מרב מיכאלי: מה שעשינו כאן – לצערי, רוב הדיון היה בלעדיי, אבל בכל זאת עשיתם כאן – תיקונים קונקרטיים ספציפיים מתוך החצי שנה הראשונה.

מרב מיכאלי: החוק הזה, בסך הכול מלאו לו שנה.

מרב מיכאלי: אמנם הוראת שעה לשלוש שנים, אבל אין לי ספק שהוא יחוקק חיקוק קבע.

מרב מיכאלי: אני כבר מגישה את ההצעה הפרטית שלי לזה.

מרב מיכאלי: אני בטוחה שגם משרד המשפטים יניח את הגרסה, אבל זה זמן טוב לעשות את התיקונים, ככל שאנחנו לומדות תוך כדי עבודה ולמידה, ואדרבא.

מרב מיכאלי: וצריך גם – שמעתי את כל הדיון שלכם ואת התיאורים על מה זמני ומה דחוף.

מרב מיכאלי: מבחינתי, כשאני הנחתי את החוק הזה, המטרה הכי חשובה מבחינתי – להוריד את גובה הלהבות בכל הזירה המדממת הזאת של הגירושין והסכסוכים המשפחתיים האלה.

מרב מיכאלי: חלק מהדבר זה לומר: לא דרמה, עם כל הכבוד.

מרב מיכאלי: ייקבעו המזונות עוד שבועיים או עוד שלושה שבועות, או ייקבעו הסדרי הראייה עוד שלושה שבועות.

מרב מיכאלי: לא יקרה שום דבר.

מרב מיכאלי: אין באמת דרמה.

מרב מיכאלי: הסיבה שבגללה אמא או אבא לא תראה את הילד שלה שבועיים היא בגלל הסכסוך בין בני הזוג – לא בגלל החוק.

מרב מיכאלי: לא להתבלבל בזה.

מרב מיכאלי: ומה שהחוק בא לעשות – כמה שיותר לצמצם את הסכסוך ולהפוך אותו להידברות.

מרב מיכאלי: אני מאמינה שכולנו שותפות ושותפים לתקווה שהתיקון שעשינו כעת בתקנות יסייע לעשות או להגשים את המטרה הזו של החוק.

מרב מיכאלי: בבקשה.

<יסכה מזרחי: אני מבקשת חידוד.

<יסכה מזרחי: אני יסכה מזרחי מלשכת הטוענים הרבניים.

<יסכה מזרחי: אני מברכת על הגישה המהותית, כדי לא ליצור אנדרלמוסיה בכל הנושא של הליכי הגירושין.

<יסכה מזרחי: רציתי רק לבדוק את העניין של החרגת תיקים שכבר היו בהליכים קודמים - הן בבתי משפט והן בבתי הדין הרבניים, שנכון להיום, צריך לפתוח שוב הליך ליישוב סכסוך.

מרב מיכאלי: בכל מקרה זה לא הדיון עכשיו.

מרב מיכאלי: אני מציעה להעלות את זה בוועדת ההיגוי בכל מקרה.

יעקב פרי: יש הוראה בתקנות בעניין הזה.

מרב מיכאלי: אבל אם יש בעיה ביישום – יש כמה דברים שהגיעו גם אליי, דברים שהחוק אומר אותם מפורשות - לא משנה אם בחוק עצמו או בתקנות, אבל אם יש בעיות ביישום, חד-משמעית המקום לטפל בזה, זה דרך ועדת ההיגוי.

<אפרים גליקסברג: בעצם הבקשה שנציג שלנו ייכנס לוועדת ההיגוי, לשכת הטוענים הרבניים.

יעקב פרי: תפנו את הבקשה לשרה.

<אפרים גליקסברג: המכתב בדרך.

<נועה ברודסקי-לוי: בכל מקרה גם הגהה, אז כל הערות שיש, אפשר להעביר לוועדת ההיגוי.

<עינת קליין: אם אפשר לחדד נקודה – המטרה היא מטרה משותפת.

<עינת קליין: אנחנו רוצים שהחוק יצלח.

<עינת קליין: אני חושבת, כמגשרת המון-המון שנים, בעלת מרכז גישור משפחתי, שיש דברים שצריך לטפל בהם SOS.

<עינת קליין: ברגע שמטפלים בדברים האלה, אפשר להגיע למטרה.

<עינת קליין: בסך הכול, המטרה שלנו, שהצדדים כן יגיעו להידברות.

מרב מיכאלי: אין לנו ויכוח.

<עינת קליין: בנוגע לכך, אולי לחדד את הנושא של המזונות או הסדרי השהייה, זו הנקודה בדיוק שיכולה לשנות, האם ילכו למסלול ההסכמי, של ההידברות, או המסלול של בית המשפט.

<עינת קליין: לכן יש לכך חשיבות יתרה.

<עינת קליין: נקודה אחרונה, לעניין מהות הבקשה, אתן דוגמה – נניח, היום את מקבלת עיקול על חשבון הבנק שלך.

<עינת קליין: עיקול על החשבון ממדינת ישראל.

<עינת קליין: ביום ששי בבוקר את מקבלת את העיקול.

<עינת קליין: את לא יכולה להוציא כסף.

<עינת קליין: במצב כזה, כשאין מהות בקשה- - -

מרב מיכאלי: את מתפרצת פה לדלת פתוחה של העוסקות והעוסקים בהוצאה לפועל באופן קבוע.

<עינת קליין: אני לא מתפרצת.

מרב מיכאלי: חלקנו מכירות את זה היטב.

מרב מיכאלי: הנקודה ברורה.

<עינת קליין: מהות הבקשה, יש לה חשיבות כדי דווקא להפחית דווקא את המתח, ולדעת: יש פה מחלוקת, וננסה לפתור את זה בדרך הסכמית.

מרב מיכאלי: מצוין.

מרב מיכאלי: עוד משהון, נועה?

<נועה ברודסקי-לוי: כי הוא ממלא את זה בשני המקומות.

יעקב פרי: אם הוא לא הגיש בקשה פיזית או בשם בא כוחו, המזכירות לא תעשה דבר, כי היא לא קיבלה טופס.

יעקב פרי: זה שני טפסים: טופס 2 וטופס 6.

מרב מיכאלי: ואז תהיה אי-התאמה במזכירות – יהיה להם, מצד אחד, טופס שכתוב בו: אני מגיש או מגישה- - -

מרב מיכאלי: שלא נגיע למצב של האם הוגשה בקשה והלכה לאיבוד, האם לא הוגשה.

<נועה ברודסקי-לוי: אני חושבת שכדאי להדגיש את המשפט הזה.

יעקב פרי: האמת היא שמי שבאמת צריך לשים לב לדברים האלה, אלה ציבור עורכי הדין, כי הלקוחות לא קוראים את התקנות.

<נועה ברודסקי-לוי: לכן אני מציעה שתשימו את זה בדגש.

מרב מיכאלי: חלקם.

מרב מיכאלי: יש עורכות ועורכי דין שאינם – שלא נכליל, אבל התנהלות של חלק מעורכות ועורכי הדין בחוק הזה לא הדגישה את תום הלב בהתנהלות שלהם, ולכן לא הייתי רוצה ליצור סדקים – אני לא אומרת את זה בציניות אלא אומרת את זה ברצינות – לא הייתי רוצה פרצות שהם יוכלו לנצל.

מרב מיכאלי: אני רוצה לוודא את זה.

<נועה ברודסקי-לוי: הייתי מדגישה את זה בתוך הטופס, בנוסף גם, במודגש או בדרך אחרת, שאת המשפט הזה לא יוכלו לפספס.

<נועה ברודסקי-לוי: אולי אפילו לכתוב במפורש בסוגריים, שאם לא הוגשה בקשה נפרדת זה ייחשב בקשה כסעד דחוף – ננסח את זה.

מרב מיכאלי: לא יתקיים דיון בנושאים אחרים ונוספים.

יעקב פרי: ברור.

יעקב פרי: בסדר גמור.

יעקב פרי: ננסח ונעביר.

מרב מיכאלי: בדיוק.

מרב מיכאלי: עוד משהו, נועה?

<נועה ברודסקי-לוי: לא.

מרב מיכאלי: בבקשה.

<עינת קליין: לגבי ההודעה, טופס 3, לאחר פגישת המהות הראשונה, יש טופס, האם אתה מעוניין להמשיך – טופס 3.

<עינת קליין: השאלה הנשאלת, מה קורה כשאדם לא מיוצג, ואנחנו בתחילת הליך לפעמים כן מעדיפים שיוכל אדם להגיש – הרי פגישת המהות הראשונה היא ללא נוכחות עורכי הדין.

<עינת קליין: בגלל הנושא האקוטי של מרוץ הסמכויות כבר נתקלנו בהמון פניות, שצד הגיש בקשה שהוא לא מעוניין, ואז הסתיים ההליך והתחיל מרוץ הסמכויות, והצד השני לא קיבל מיחידת הסיוע את המענה.

<עינת קליין: איך אפשר לתקן את זה בתקנות?

יעקב פרי: איך זה קשור לדיון בתקנות הנוכחיות?

מרב מיכאלי: זה לא קשור.

מרב מיכאלי: זה שוב פנייה קלאסית לוועדת ההיגוי שצריכה לבדוק איך באמת הדברים יעבדו כמו שצריך, ואם חלף הזמן ונפתח גם בין שאר המרוץ, למרבה הצער- - -

<עינת קליין: כמו שיש בתקנות, אולי כדאי לציין שאותן הודעות – הרי יש כבר הציון של הודעות הצדדים – גם בנוגע, אחרי פגישת המהות הראשונה שיוחלט, אם הם אינם מיוצגים, שבית המשפט יעביר את ההודעה, ומכאן יתחיל מרוץ הסמכויות, כדי שלא ייווצר מצב שצד שבא להגיש, נפגע בגלל המרוץ.

יעקב פרי: זה כתוב, אבל זה לא חלק מהדיון הזה.

שולי מועלם-רפאלי: <מרב מיכאלי (המחנה הציוני)> עינת, זו פנייה לוועדת ההיגוי, שתבדוק ותראה הם זה משהו ביישום או משהו שמחייב שינוי בתקנות - בכיף.

שולי מועלם-רפאלי: תודה.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מצביעים על השינויים בתקנות.

מרב מיכאלי: אמנם חלק מהדברים אמרתי בהיעדרך, אבל אומר שאני לא הייתי כאן לצערי בשבוע שעבר ושלא בטובתי בדיון שהוצגו נתונים, אבל כמובן הגיעו לידיי, ואין שמחה גדולה מההצלות הגדולות שיש ליחידת הסיוע – צריך לומר זאת – עם העבודה המדהימה שהן עושות.

מרב מיכאלי: כולנו תקווה שהנהלת בתי המשפט תצטרף אליהן לאט אבל בטוח, אבל באמת- - -

שולי מועלם-רפאלי: התחילו להצטרף בשבוע שעבר.

שולי מועלם-רפאלי: צריך לומר את זה.

מרב מיכאלי: עם כל הקשיים, ההשפעה היא מאוד משמחת.

מרב מיכאלי: השפעה טובה.

שולי מועלם-רפאלי: בעזרת השם.

שולי מועלם-רפאלי: בבקשה.

<שירי לנג: הבהרה קטנה.

<שירי לנג: לדיון הקודם לא יכולתי להגיע לצערי – הייתי באילת, והגיעה נציגה שלא ממש מכירה לעומק את מהות החוק ואת החוק.

<שירי לנג: אנחנו נמצאים במחסור של כוח אדם, ואני מבינה שהיתה פה תקלה, והדברים הובנו שלא כהלכה.

שולי מועלם-רפאלי: הם לא הובנו שלא כהלכה.

שולי מועלם-רפאלי: הם נמסרו שלא כהלכה.

שולי מועלם-רפאלי: צריך לדייק, דווקא בגלל המטען הרב שהחוק הזה נושא בקרבו - על לא עוול בקרבו בחלק מהזמן – ההצעה הכי טובה היא לדייק מאוד-מאוד במידע שנמסר בדיוני הוועדה.

<שירי לנג: תוך כדי הדיון יעקב סימס לי, וביקשתי שהנתונים יובהרו במהלך הדיון.

שולי מועלם-רפאלי: ואכן זה תוקן בהמשך הדיון.

<שירי לנג: אבל חשוב לי לומר שאין שום מחשבה שלילית על החוק במערכת בתי המשפט, נהפוך הוא – אנחנו רואים פה מגמה חיובית.

<שירי לנג: אנחנו מקווים שגם המחקר שייעשה בהמשך יעיד על זה.

<שירי לנג: הדברים הובנו אחרת ובצדק, אז זה לא כך.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה.

שולי מועלם-רפאלי: מי בעד תיקון התקנות?

שולי מועלם-רפאלי: אורי בא במיוחד בשביל זה.

שולי מועלם-רפאלי: הצבעה בעד התקנות – פה אחד תקנות להסדר התדיינויות בסכסוכי משפחה (הוראת שעה), (תיקון מס' 2), התשע"ז – 201, אושרו.

שולי מועלם-רפאלי: אושר פה אחד.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה, הישיבה נעולה.