הוועדה המיוחדת לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 99, 2017-11-16 15:00

מכלוף מיקי זוהר: אדם שלא מתרגש זה בן אדם שאין לו - - - כשאת מתרגשת ממשהו, כשאת נהנית ממשהו, כשאת בוכה כל פעם מחדש זה יוצר את האמביציה כל הזמן ל - - - זה בסדר גמור.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אז אני באמת מתרגשת גם, בלי קשר, כשיש סיורים, זה פשוט טוב לנו, זה מחבר את עצמנו לעצמנו ולעניין עצמו, אבל הסיור הזה, גם בנוכחות ראש העיר ובנוכחות כל גורמי ובכירי העירייה ומנכ"ל העירייה ובנוכחותך, יושב ראש הוועדה וחבר הכנסת מיקי זוהר, ונשיא התאחדות הסטודנטים, כולם ביחד בסיור אחד, זה ממש ממש משמח ומרגש.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: גם סמנכ"לית ההתאחדות.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אני לא אלך עכשיו אחד אחד ואציג, אבל יש פה באמת מבחינתנו אירוע היסטורי וסגירת מעגל, גם מבחינת איך שאנחנו עובדים וגם מבחינת מי שנמצא כאן.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: תמיד אומרים אותם בסוף, אני אגיד אותם בהתחלה, גם הסטודנטים שנמצאים כאן איתנו והצטרפו אלינו וגם הבוגרים שנמצאים כאן, כדי קצת לבטא את מה שאנחנו מאמינים ומה שאנחנו פועלים ומה זה בכלל תוצרת בכלל ומה הקטע של ההתאחדות.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אבל לפני שנתחיל נשמח שראש העיר יברך ויגיד כמה מילים, גם על העיר וגם על האתגרים שקשורים לצעירים וכמובן עוד המון המון דברים.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אני רוצה להגיד משהו קטן, שראש העיר, אני לא יודעת מה הקשר בדרך כלל בין ראשי ערים וראשי רשויות מקומיות לבין סטודנטים, אבל מבחינתנו, ואני עוד מעט אגדיר את זה גם יותר לעומק, יש פה משהו שהוא מרגש אותי באמת.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: יש פה קשר בין הרשות המקומית והסטודנטים, גם כמגזר שלישי וגם כהתארגנות אזרחית וגם של העירייה שהיא פשוט מדהימה.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: היא מאפשרת לנו לחלום, להוציא את החלומות שלנו ובאמת אתה שותף מבחינתנו, גם חבר וגם מאפשר לנו לחלום.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: המון המון חלומות הצליחו לצאת לפועל וזו הזדמנות להגיד לך תודה.

<יאיר רביבו: שלום.

<יאיר רביבו: חבר יקר, מיקי מכלוף זוהר, אתה פה גם כחבר וגם כיושב ראש הוועדה לצדק חברתי, אביב איטח, כל בכירי העירייה, המנכ"ל, הדובר, ההתאחדות.

<יאיר רביבו: אתה כבר מכיר, שיגעתי אותך הרבה על העיר, אני משגע אותך הרבה, אז אנחנו שנינו מצטיינים, אני ראש העיר הכי זמין והוא חבר הכנסת הכי זמין, אבל הוא יותר ממני, הוא עם שני טלפונים, הוא בשיחה פה ויש לו אחת פה.

<יאיר רביבו: הוא גם מהדור הצעיר שבאינפוזיה, אבל אנחנו צריכים להשתחרר קצת מהזמינות, כי גם כשאנחנו מגיעים הביתה תקועים במסך וגם כשהולכים לחתונה.

<יאיר רביבו: אתמול הזמינו אותי לשבע ברכות ותוך כדי אני, בתוך החתונה - - - זה משהו שלקחנו על עצמנו, אבל באמת לוד, אחרי הרבה שנים שלא היה לה מנהיג מקומי, הייתה בוועדה קרואה, אחת - - - בכלל בעולם המערבי, חיפשה מישהו.

<יאיר רביבו: ועדה קרואה זה מישהו שהוא פקיד, טוב ככל שיהיה, בטח האחרון שהיה פה, מאיר ניצן, הוא בא והולך הביתה, הוא לא נשאר איתנו פה בערבים ולא בסופי שבוע ולא חווה איתנו ולא מגיע, לא לשמחות, או חלילה לאבל של התושבים, לא קשור אליהם בקטע הרגשי והיום יש, ולכן התושבים מאוד מאוד מחפשים בכל הזדמנות להיאחז בי וגם שאכבד אותם כשאני מגיע לכל אירוע ואני משתדל ככל שהקדוש ברוך הוא נותן לי כוח לעשות כמה שיותר.

<יאיר רביבו: חשבתי על זה שלוד נמצאת בנקודה שהיום אפשר להסתכל עליה כנקודה טובה, כנקודה של התפתחות.

<יאיר רביבו: יש ארבעה גורמים שכשהם חוברים להם ביחד אז אפשר להוביל שינוי בתוך יישוב.

<יאיר רביבו: האחד זה הנהגה מקומית, הדבר השני זה שלטון מרכזי שמסייע, הדבר השלישי זה הציבור, כשהציבור רוצה לינוק כמה שיותר, והדבר הרביעי זה החיבור הנכון ועמידה נכונה של המגזר השלישי.

<יאיר רביבו: אפשר להוסיף גם את המגזר הפרטי שהוא גם סוג של תולדה, גוף מתערב במידה הנכונה.

<יאיר רביבו: ובאמת היום ברוך ה' בלוד יש לנו הנהגה מקומית, אנחנו כבר שנה חמישית, מי היה מאמין, זו למעשה אחת הקדנציות הארוכות של ראש עיר, בוודאי ברבע המאה האחרונה.

<יאיר רביבו: ברבע המאה האחרונה לא היה ראש עיר שהיה ארבע שנים ברציפות, לא כוועדה קרואה ולא כנבחר.

<יאיר רביבו: עכשיו אני חושב שזו פעם ראשונה, זה אומר סוף סוף יציבות.

<יאיר רביבו: משחרור העיר במבצע דני ביולי 48', כשהמקום הזה היה אחד הבסיסים של המפקדה הבריטית, אז מ-48' היו חמישה ראשי ערים עד אמצע שנות ה-90, כל אחד מהם 10 שנים, 50 שנה, וב-10-15 שנה האחרונות היו שבעה ראשי ערים, גם ועדה קרואה, גם ראש עיר שנפטר באמצע קדנציה, גם ראש עיר שיצא לכלא, שלושה ראשי ועדה קרואה, המון חוסר יציבות ויציבות מנהיגותית מקומית זה תנאי מאוד מאוד הכרחי לתושבים.

<יאיר רביבו: אני היום למשל מאוד מתגאה בזה שהתושבים אומרים לי 'אנחנו רוצים התחדשות עירונית ואנחנו רוצים שתבוא, כי אתה אבא שלנו.

<יאיר רביבו: אנחנו לא מאמינים, לא ליזמים, אפילו לא לחבר'ה מהחברה הכלכלית שאתה שולח, רוצים לראות אותך.

<יאיר רביבו: אם תגיד לנו שזה בסדר נחתום'.

<יאיר רביבו: אני אומר, בסדר, אחלה.

<יאיר רביבו: אני מאוד שמח, כי פעם לא היו מאמינים בכלל, או שהיו אומרים 'תשמע, - - - זה יזם, הוא ייקח שתי דירות לעצמו'.

<יאיר רביבו: היום יש אמון והאמון הזה הוא כל כך חשוב.

<יאיר רביבו: זה הצד של המנהיגות המקומית.

<יאיר רביבו: ממשלה.

<יאיר רביבו: אין טובה מהממשלה הזאת, לא לעם ישראל ולא - - - של החברה הישראלית.

<יאיר רביבו: אם אתה רוצה ללמוד על תופעות חברתיות תבוא ללוד, כי בלוד יש בה את שיעור הערבים והיהודים, העולים מחבר העמים, העולים מאתיופיה, ממש בפילוח הארצי, הוא נמצא ממש פה בלוד.

<יאיר רביבו: היום הממשלה עוזרת לנו.

<יאיר רביבו: אפשר להגיד בחמש, שש, שבע השנים האחרונות הממשלה מגויסת לעיר הזו, ואני באופן אישי כחבר בתנועת הליכוד, אין בקשה שאני לא מבקש מחברי הכנסת, מהשרים, מראש הממשלה, שלא נענית.

<יאיר רביבו: ממש אני מרגיש שלפעמים אפילו דוחקים בי יותר 'תגיש, תציע, מה אתה עוד צריך?

<יאיר רביבו: איזה החלטת ממשלה?'.

<יאיר רביבו: אנחנו באמת רואים שהעיר לוד, הבינו שכדי לטפל בעיר המורכבת הזאת צריך לצאת מהקופסה ולכן יצאו מהקופסה.

<יאיר רביבו: זה מוביל אותי למגזר השלישי המדהים שנמצא פה.

<יאיר רביבו: אני רוצה להגיד מילה אחת מה זה אומר מגזר שלישי.

<יאיר רביבו: כשאנחנו באנו להנהיג את העיר מחדש מצאנו פה 150 עמותות שקמו בעיר.

<יאיר רביבו: זה יותר מדי.

<יאיר רביבו: שאלנו למה והבנו שמגזר שלישי בסוף בא למלא את החלל שהריבון לא נותן.

<יאיר רביבו: אם הריבון לא נותן רווחה אז יש איזה עמותת רווחה, אבל לפעמים האיזון הוא לא נכון ולפעמים המגזר השלישי רוצה להנהיג ולקבוע מדיניות ולפעמים הוא עושה יותר מדי פעילויות שאתה אומר 'רגע, רגע, זה לא מסתדר לי'.

<יאיר רביבו: כשהגענו לפה אמרנו רגע, בואו נרסן, בואו נרסן את העמותות, בואו נעשה סדר.

<יאיר רביבו: הפסקנו חלק מהפעולות, חידשנו חלק מהפעולות והיום אני שמח להגיד שיש איזון נכון בין המגזר השלישי לממשל המקומי, לרשות המקומית.

<יאיר רביבו: ואחד הדברים שבאמת היה חסר זה החיבור הזה לצעירים ולסטודנטים.

<יאיר רביבו: הפרויקט הנהדר הזה שהתחיל על ידי מאיר ניצן, יהודי זקן בן 80 שבא ואמר לי 'בוא נכניס סטודנטים', אמרתי לו 'למה סטודנטים?' זה לכאורה סקטור לא יצרני, לא עשיר, מה הוא תורם לעיר?

<יאיר רביבו: הוא אמר 'הסטודנטים זה הדבר הבא, זה הדבר שייתן לך תשתית'.

<יאיר רביבו: הוא תמיד אמר לי 'אי אפשר לבנות את המגדלים למעלה אם אין לך את התשתיות למטה, לכן תמיד תעשה את התשתיות'.

<יאיר רביבו: כמה שהציבור אולי לא יאהב את זה, אבל תמיד תשקיע בתשתיות שמתחת לפני האדמה, מים, ביוב, קודם תעשה את התשתיות האלה והוא אומר, אותו דבר בצד החברתי, תשקיע בתשתיות שלמטה ואז אתה תצמיח.

<יאיר רביבו: ובאמת אני רוצה להגיד שמאז שהתחילו הפעולות של איציק שמולי, לבוא לפה אחרי המחאה ברוטשילד, זה תפס באמת גובה והיום יש בעיר, ובטח החבר'ה הנהדרים האלה יפרטו פה מה יש בלוד ואת ההתפלגות של הסטודנטים, יש פה היום מאות סטודנטים בעשרות קהילות שונות, בסוגים שונים של קהילות, והדבר הזה משמח מאוד את תושבי העיר הוותיקים ואת הרשות המקומית.

<יאיר רביבו: הסטודנטים פעילים בצד הקהילתי, בצד החינוכי, רבים מבוגרי הקהילה השתקעו בעיר, ללא שום מלגה, אלא כבוגרים ותושבים לכל דבר.

<יאיר רביבו: רבים מבוגרי הקהילה והסטודנטים השתלבו במערכת העירונית וזה מאוד מאוד משמח אותנו שיש פה את נעמי ואחרים שנמצאים ועובדים בתוך העירייה ומושכים אותנו לעשות דברים שאולי בעבר לא היינו עושים, כמו פסטיבל קולנוע חברתי או כל מיני דברים כאלה ואחרים שאנחנו רואים ואללה, זה יוזמות של סטודנטים.

<יאיר רביבו: אגב, העיר לוד ש-15 שנה לא חילקה מלגה לסטודנטים מחלקת היום בהיקפים גדולים מאוד מלגות לסטודנטים וזה מראה באמת שהעיר הולכת קדימה.

<יאיר רביבו: בשתי דקות לאן העיר הולכת מכאן.

<יאיר רביבו: העיר חתמה על הסכם גג גדול מאוד בחודשים האחרונים, ההסכם הזה אמור להכפיל את העיר.

<יאיר רביבו: למדנו מטעויות שנעשו, כמו בעיר שאתה מגיע ממנה, ממקרית גת.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא הייתי מעורב בזה.

<יאיר רביבו: אני יודע.

<יאיר רביבו: ראינו מה צריך לדעת לבקש, איפה לקחת סיכון, איזה דברים לבקש, לא להתחייב על מה שאתה לא מקבל, כמובן תשתיות וכבישים ותחבורה והשקעה מסיבית בעיר הוותיקה.

<יאיר רביבו: העיר הוותיקה בלוד סבלה הרבה שנים מהזנחה ומהיעדר תשתיות ופיתחנו כאן עוד שני מנופים.

<יאיר רביבו: לעיר הזאת יש שני מנופים מרכזיים שיכולים להצמיח אותה, שנמצאים בצפון העיר.

<יאיר רביבו: אחד זה אזור התעשייה הנהדר שלנו, שלצערנו הרב כולם מכירים אותו כלהב 443, אבל יש שם את הבנקים, יש שם את החברה הממשלתית למתנ"סים.

מכלוף מיקי זוהר: אתם יושבים שם?

<יאיר רביבו: יושבים שם, בכניסה לעיר.

מכלוף מיקי זוהר: יש לך הרבה אורחים.

<יאיר רביבו: נכון, זה אחד האזורים המתוירים שיש, מגיעים ראשי מדינה, שרים.

מכלוף מיקי זוהר: ראשי ערים.

<יאיר רביבו: בשנה שעברה הלכתי לפתור שם בעיה של חניה של סטודנטים, פתאום אני רואה שם במדרכה ארבעה צלמים, אני אומר 'לא, לא, אני לא מפה'.

<יאיר רביבו: צלמים היו שם בכניסה לבניין.

מכלוף מיקי זוהר: מההיכרות שלי איתך אין סיכוי שאתה בא לשם.

<יאיר רביבו: היום אתה לא יודע מה לא עשית בסדר.

<יאיר רביבו: בקיצור יש לנו אזור תעשייה ואנחנו רוצים להכפיל אותו, כי המיקום שלו נהדר, יש פה רכבת בתדירות מדהימה.

<יאיר רביבו: הרכבת הקלה מציבה אתגרים גדולים מאוד של פקקים וכאלה שלא רוצים להיכנס פנימה לתוך תל אביב אז הרבה מחפשים פה שטחים וזה משהו שבהחלט אנחנו מפתחים אותו.

<יאיר רביבו: עכשיו קיבלנו מאלי כהן, שר הכלכלה, מיליון שקל להאב, שזה גם משהו שאנחנו רוצים לחזק, אפרופו צעירים סטודנטים, נושא של חממות אקולוגיות ואחרות, ובמקרה הזה אנחנו נעזרים בג'וינט.

<יאיר רביבו: זה אזור אחד.

<יאיר רביבו: האזור השני זה אזור העיר העתיקה שלנו, שאנחנו חושבים שיש לנו אופציה להרים שם משהו גדול, שהוא יהיה שובר שוויון של העיר.

<יאיר רביבו: עכשיו באתי משם.

<יאיר רביבו: היום זה חג לוד, יש חג שהוא נחוג בכל העולם הנוצרי, זה נקרא חג לוד על שם גאורגיוס הקדוש, סנט ג'ורג', 16 בנובמבר, הגיעו אלפים מכל העולם.

<יאיר רביבו: מצד אחד זה שימח אותי, מצד שני ראיתי שעדיין אין לנו תשתיות לקלוט את כל אותם האלפים וכשנסדר את התשתיות, שזה חלק מהאתגרים של הסכם הגג אפשר יהיה לראות פה גם יותר בתי מלון וגם יותר מסעדות ומוזיאונים וכו'.

<יאיר רביבו: יש לנו תכניות לדברים האלה ואני בטוח שכשזה יקרה אז זה יהיה הדבר שיהיה שונה מעיר אחרת, עיר עתיקה, תוססת.

<יאיר רביבו: כמו שאנחנו אוהבים כולנו ללכת לכל מקום בעולם לחפש את השוק הססגוני או את המקומות המיוחדים, יש לנו את זה בלוד, ממש קרוב, חמש דקות משדה התעופה.

<יאיר רביבו: זו הסיבה שאנחנו קצת מתקוטטים עכשיו, אני אומר לך את זה בפן של חקיקה בכנסת, מתקוטטים עכשיו עם הממשלה בשני נושאים, אחד זה אזור שדה התעופה, אנחנו רוצים חלק מההכנסות.

<יאיר רביבו: מגיע לעיר הזאת הכנסות משדה התעופה, זו רשות עשירה שמייצרת 2 מיליארד שקל בשנה עם עודף מטורף, אני חושב שצדק חלוקתי זה גם להביא לעיר הזו, שנמצאת ליד שדה התעופה, שהיה נקרא שדה התעופה לוד עד השנה שבה אני ואתה נולדנו.

<יאיר רביבו: לא נראה לי, 75' עד 77', ב-77' הקימו את רשות שדות התעופה ואנחנו חושבים שמגיע לנו חלק מהרווחים לפחות.

<יאיר רביבו: עכשיו פתחו את טרמינל 1 ועוד עשרות ומאות מיליונים שנכנסים לקופה של הרשות.

<יאיר רביבו: והדבר השני, מקימים בית מלון עכשיו בתוך הרשות, אמרנו למה?

<יאיר רביבו: תקימו אותו בעיר העתיקה בלוד, כחמש דקות נסיעה.

<יאיר רביבו: התייר יבוא לפה, על הדרך ישאיר פה כמה יורו או דולרים.

<יאיר רביבו: אז זה משהו שאנחנו חושבים שהוא - - - אני רוצה להודות לך שבאחד מהדיונים הראשונים של הוועדה שלך אתה זימנת אותי ונתת לי במה ודיברנו על כל העוולות האלה של פריפריה חברתית.

<יאיר רביבו: הממשלה עשתה צעד מסוים שאנחנו נהנים ממנו, יוצאים קולות קוראים של המשרד לפריפריה, שמאז הקמתו של המשרד העיר לוד יכולה להגיש קולות קוראים ואנחנו מקבלים מאות אלפי שקלים לשנה מהמשרד לפריפריה שעד היום היה נגב-גליל בלבד.

<יאיר רביבו: והחוק הזה הכניס את היישובים במרכז הארץ, סוציואקונומי 1 עד 4, שזה באמת תיקון עוול גדול, כי בסוף אני אומר, אותו עולה מאתיופיה, אותו בדואי, או אותו תושב מוחלש שגר פה, זה שהוא רואה את עזריאלי מהחלון והוא רואה את עזריאלי מהחלון לא עושה אותו עשיר או בעל אמצעים יותר גדולים מאשר החבר שלו שנמצא בטירה או בדימונה.

<יאיר רביבו: ולכן באתי לוועדה של חבר הכנסת זוהר וביקשתי שייקחו את החוק הזה של הפריפריה החברתית וינסו לעשות אותו רוחבי על שאר משרדי הממשלה, כי חוץ מהמשרד הזה אנחנו לא זכאים ליהנות מהדברים של פריפריה חברתית, לא בשיכון, לא בתעסוקה, לא בהעתקה של מפעלים, לא בתיירות וכו' וזה איזה שהוא צדק חלוקתי כי בסופו של דבר המדינה שלנו מאוד הצטמצמה.

<יאיר רביבו: הפריפריה הגיאוגרפית, המרחק די מיטשטש בשנים האחרונות כי בשעה נסיעה אפשר להגיע רחוק מאוד צפונה, אפשר להגיע כמעט עד דימונה בשעה נסיעה ממרכז הארץ, זה אומר שהמדינה שלנו התכווצה במהפכה התחבורתית.

<יאיר רביבו: מה שעוד לא נפתר לגמרי זה הפערים החברתיים.

<יאיר רביבו: הפערים החברתיים, ראוי לתת גם לנער בקרית שמונה וגם בירוחם, אבל גם בלוד ורמלה, כי בסך הכול, אגב, אין הרבה יישובים מוחלשים במרכז הארץ.

<יאיר רביבו: יש בסך הכול את לוד ורמלה, שני יישובים חרדיים, אלעד ובני ברק, כלומר רוב היישובים פה, לשמחתנו, חזקים מאוד והם מעל סוציואקונומי 6-7, חולון, שוהם, מודיעין וכו'.

<יאיר רביבו: אז זה בהחלט אתגר שאנחנו כן רוצים לצמצם אותו.

<יאיר רביבו: אנחנו מאמינים, ובזה אני אסכם, שהמהפכה הסטודנטיאלית שהגיעה ללוד מוכיחה שאפשר גם אחרת, אפשר להביא אוכלוסייה טובה, אקדמאית, שמאמינה באתגר חברתי וקהילתי והיא הוכיחה גם שאפשר להישאר במקום עם הסטיגמות הכי גדולות והם פשוט ניתצו את הסטיגמות כי בסוף החבר'ה האלה הם חבר'ה שיוצאים החוצה גם, הם יוצאים לבלות בחוץ, יש להם חברים במטרופולין של גוש דן, של תל אביב, והם רואים שיש פה עיר טובה, יש פה עיר חמה, יש פה עיר שאוהבת את הסטודנטים.

<יאיר רביבו: זה בסדר גם לא ללמוד רק איפה שיש אוניברסיטה, לא חייב תמיד לגור בתל אביב וללמוד באוניברסיטת תל אביב, אפשר לגור בלוד ואגב ברבע שעה נסיעה הם מוקפים ב-30 מוסדות להשכלה גבוהה וזה אחלה.

<יאיר רביבו: זה אפילו טוב, שובר את השגרה, רואים מקומות אחרים והם לא שונים מפה.

<יאיר רביבו: אז העיר לוד הרוויחה את הסטודנטים והאתגר שלי זה איך הם נשארים פה וגרים פה.

<יאיר רביבו: זה שתופסים אותי לא מעט חבר'ה ואומרים 'ראש העיר, מה עם הפרויקטים של הצעירים?', וזה הסכם הגג, הוא אמור לייצר פה המון פרויקטים במרכז העיר של צעירים ואני מקווה שזה יהיה במחירים שפויים וככה העיר תרוויח.

<יאיר רביבו: אז תודה רבה על ההקשבה ותודה רבה שאתה עוזר.

<יאיר רביבו: רק נזכיר ששכולם רבו על ערים אחרות מיקי זוהר התקשר אליי ואמר לי 'אני נותן לך 1.8 מיליון שקל לפעילות של מרכז צעירים'.

<יאיר רביבו: איפה ליאור שלנו?

<יאיר רביבו: הוא החליט שאיפה שאני נמצא הוא לא מגיע, וכל פעם אני אומר שזה האיש שתרם כליה והוא תורם מזמנו ומבריאותו והוא כל הזמן מתבייש בזה.

<יאיר רביבו: הבטחתי לו שאני לא אגיד את זה.

מכלוף מיקי זוהר: אלטרואיסטי.

<קריאה: אבל הוא לא פה.

<יאיר רביבו: הוא לא פה.

<יאיר רביבו: ליאור, אתה גם מכיר אותו באופן אישי, באמת אחד מהאנשים המדהימים שהעיר לוד הרוויחה.

<יאיר רביבו: כמו שאתה מכיר את ליאור, אז כולם פה מדהימים, כולם פה נשמות טובות, כולם מתגייסים לכל פעילות, בעדליידע של העיר, או במרוץ לוד, וכל פעילות אחרת כולם באים ואומרים 'מה אפשר לעזור?' וזה דבר אדיר שהעיר הזאת הרוויחה.

<יאיר רביבו: אני רוצה גם לברך את התאחדות הסטודנטים, שותפה מדהימה, גם ההתאחדות, גם איילים, שאני בשם עם ישראל מייחל שהם יחזרו לימים הטובים שלהם, כי הם באמת עשו דברים מדהימים למען עם ישראל ובשנתיים האחרונות קצת חבטו בהם, אבל צריך לזכור שהם שמו פה את היתד הראשון ביחד עם ההתאחדות, אז רק מילות ברכה ותודה.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: תודה.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: יש לנו גם מתנה קטנה, אבל נעשה את זה בחלק השני.

<יאיר רביבו: נתתם לי הרבה מתנות.

<יאיר רביבו: אני יכול לקבל עד 70 שקלים.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: זו לא מתנה כספית.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו החלטנו, מאז תיק 1000, לא לוקחים מתנות.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: נציג קרן שח"ף מצטרף אלינו.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: גם כדי לקצץ טיפה ולאחד את הזמנים, אני אתן קונטקסט, אנחנו נסביר על 'תוצרת הארץ', על הקשר להתאחדות הסטודנטים, אני אסביר על המיזם הזה ועל המשמעות שלו ואחר כך ניתן לסטודנטים להגיד כמה מילים ולנשיא התאחדות הסטודנטים ומשם נמשיך לאיזה שהוא מיזם מאוד משמעותי בשבילנו, אגב בוגרים, שזה גן חדש שנפתח ביחד עם התושבים, ביחד עם הרשות וביחד עם בוגרים שלנו.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אבל לפני שנתחיל לספר על הרעיון ועל איך הוקם ומה הוקם אני רוצה להגיד כמה מילים קצת אישיות.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: ראש העיר קצת הסביר, וזה מוזר, כי הוא באמת חבר, על סטודנטים שהגיעו לפה וכמה טוב להם וכמה נעים להם וכמה נכון להם ועל אנשים שהשתלבו בתעסוקה, שנמצאת פה גם מישהי שמחזיקה היום את התרבות ביד רמה, וליאור, שהיה מלווה שלנו בפרויקט, ועוד המון המון דוגמאות, אבל אני רוצה להגיד משהו אישי עליי.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אני הגעתי לפה לפני שש שנים, גרתי בהרצליה, הגעתי לפה סביב כל הסיפור של המחאה החברתית וההבנה שיש פה משהו חדש שקורה בלוד.

מכלוף מיקי זוהר: הגעת עם שמולי?

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אני עוד שנייה אסביר מי הגיע ואיך הגענו, אני הגעתי - - -

מכלוף מיקי זוהר: או שאת הבאת את שמולי לפה?

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אני הגעתי בכלל מאיילים, אבל אני אנסה לקצר את זה.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: בגדול אני הגעתי לפה כי סיימתי את הפרק של העשייה החברתית בצבא והרגשתי שיש לי משהו מאוד מאוד גדול ומשמעותי שעשיתי וכשהחלטתי להיות סטודנטית, כמו שהרבה סטודנטים שאני מאמינה שהם מרגישים, התחלתי ללמוד והרגשתי תחושת ריקנות ממש ממש גדולה שיש בתוכי.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אני הולכת ללימודים, אני חוזרת ואין לי שום ערך מוסף משמעותי ובעצם חיפשתי גם עשייה קהילתית או חיפשתי להיות חלק ממשהו שהוא גדול יותר ממני ושהוא נותן לי, בצורה הכי אגואיסטית ואישית שלי, איזה שהוא ערך מוסף עצמי ובדרך לא דרך התגלגלתי ללוד.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אני זוכרת שההורים לי והמשפחה שלי שאלו אותי, כאילו הרצליה יפה ויש בה הכול ויש בה ים והכול יפה, 'כאילו מה קשור לוד ולמה לעבור ללוד', ולוד, שלפני שש שנים באמת כמות הסטיגמות והבעיות והקשיים שהיו פה היו מאוד מאוד גדולים ולא ידעתי למה אני עוברת לפה.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: הייתה לי איזה שהיא תחושה שזה המקום וזה המקום שאני רוצה לקבוע בו את ביתי ואני מודה שבאתי ככה לפרק סטודנטיאלי וחשבתי שאני אבוא לפה לשנתיים, אעביר את השנתיים האלה ואמשיך הלאה ושבמה

<ליאור ז'ורנו-חפץ: לך הפרק הסטודנטיאלי יהיה לי עוד איזה שהיא תחושה של עשייה חברתית משמעותית.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אני הגעתי במקור לאיילים והייתי שם ממקימי כפר הסטודנטים.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: לעמוד היום פה, אני מנכ"לית שותפה ב'תוצרת הארץ', שזאת עמותת בת של התאחדות הסטודנטים, ועוד שנייה אני אסביר, לעמוד פה היום ולהסתכל על זה שלפני שבע שנים עשיתי את ההכרעה מבחינתי ששינתה גם אותי, גם את הערכים שלי, גם את מי שאני וגם בסוף את הבחירות הכי קטנות של איפה לגור, איפה להשתקע ואיפה לשלוח את הילדים שלי למערכת החינוך, זה ממש לא מובן מאליו.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: זה המון המון המון בזכות תהליכים שקורים פה ובזכות זה שפשוט כיף לי להיות פה ולגדול כאן, יותר כיף לי מחברות שלי שגרות בהרצליה ויותר כיף לי מבעלי ומאפרת, חברים של מתן שנמצאים באפרת, ופשוט טוב לנו.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אז הגענו לפה לפני שש שנים, היום אני אמא לשני ילדים, הבכורה שלי נכנסה לגן העירוני פה בעיר ואני חושבת שהדבר הכי משמעותי שאנחנו מנסים לעשות פה זה לא רק להביא לפה סטודנטים, זה לא רק להביא לפה מתנדבים שיצילו, שיעשו, שיתרמו, אלא באמת אנשים צעירים חדשים שיבואו ויקבעו פה את ביתם ויתחברו גם למערכת העירונית, גם לפעולות, אבל גם בסופו של דבר שיהיה להם פה טוב ונעים.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אז אני פה.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: הרבה פעמים אנחנו - - - אבל באמת אני פה כי טוב לי פה וכיף לי פה וכיף לי לגדל את הילדים שלי וכיף לי שיש לי קבוצת אנשים שאני יכולה לחלום איתם ולהתקדם איתם.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: לפני שש שנים זה לא היה מובן מאליו, לא עליי, על זה שיש פה עוד 100 כאלה, שהם כבר בוגרים של התכנית.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: הם הגיעו לפני שש, חמש, ארבע ושלוש שנים והחליטו לקבוע פה את ביתם וזאת אחת ההחלטות הכי גדולות ומשמעותיות.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: זה קצת עליי, שזה סיפור שאני משערת שהוא נוגע בהרבה סטודנטים ולתת גם את הקונטקסט של 'תוצרת הארץ'.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אז כל מה שאמרת, יאיר, מבחינתי הוא אמיתי ומהלב ונוגע.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: נעבור להתאחדות הסטודנטים.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: במחאה החברתית, איציק שמולי היה יו"ר התאחדות הסטודנטים, יובל בדולח, שהיה אז ראש המעורבות החברתית, היו באמת המון המון המון בתוך המחאה החברתית, הם הוציאו את כולם לרחובות, חזרו אחרי המחאה החברתית, ישבו במסדרונות ההתאחדות והרגישו 'מה הלאה?', כאילו איך לוקחים את הכוח הזה בשילוב עם מאיר ניצן והמגאפון והעמדות שהיו שם ועושים איתם משהו הלכה למעשה ובעצם קם הרעיון של לקחת את לוד כעיר פריפריה חברתית שנמצאת רבע שעה בתל אביב ולעשות בה שינוי משמעותי.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אני מודה שהרעיון הראשוני היה להביא לפה פשוט מלגאים שיבואו, שיתרמו ושיילכו ומהר מאוד הבנו שאחד הנזקים הכי גדולים שאנחנו יכולים לייצר בדבר הזה זה פשוט לעשות עוד נזק מעודף גופים מתערבים שבאים והם לא חלק, הם לא תושבים, הם לא מתערבים והם לא חיים פה.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: ואז בעצם קם, ביחד עם התאחדות הסטודנטים, המודל שהיום הוא החזון שלנו, לבנות קהילות חיים שהן קהילות חיים משימתיות, אקטיביסטיות, שרוצות להתערב ולעשות משהו משמעותי בעיר, שהן קהילות שהמטרה שלהן לבוא לפה בפעם הראשונה כסטודנטים, אבל בסוף גם להישאר לגור פה ולהמשיך לפעול למען התושבים ולמען הסביבה בהמשך החיים שלהם.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אז משם הכול התחיל.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: כן, איציק שמולי היה באמת עם חבורה מאוד קטנה של אנשים חולמים, אקטיביסטים וחלוצים שהקימו את הדבר הזה.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: היום 'תוצרת הארץ', לשמחתי, בשנתיים האחרונות התרחבה ונמצאת היום בתשעה יישובים מקרית שמונה, טבריה, פרדס כץ, בני ברק, שיש שם קהילה חרדית ראשונה שפתחנו, לוד, שעוד מעט נעשה זום אין על לוד, קרית מלאכי, רהט, שדרות, קיבוץ נחל עוז, שפשוט ביקש גם להחזיר את הצעירים לקיבוץ בגלל המלחמות שהם יצאו משם, ונתיבות.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: היום יש לנו 600 סטודנטים שאני חושבת שבימים של לפני שש שנים, כשהיו מדברים איתנו על סיכוי כזה של לבנות קהילות ולהחליט שסטודנטים לא יגורו בתל אביב, בהרצליה או בקיבוצים ליד קרית שמונה, אלא יגורו בתוך הערים, בתוך הפריפריה החברתית ויחיו שם ויחיו שם טוב, זה היה משהו שמבחינתנו לא מובן מאליו והיום הוא איזה תנועה ארצית שמשנה באמת גם את השיח ואת הקהילה בעשייה חברתית משמעותית.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: הדבר הכי משמעותי מבחינתנו זה הבוגרים, זה ההבנה שלנו שבאמת מהיום הראשון שאנחנו מביאים סטודנטים, אנחנו לא מדברים איתם על 'בואו, תהיו פה סטודנטים ותמשיכו הלאה', אלא תבואו לערים, תבואו לקשיים, תהיו חלק מהקשיים ומשם תייצרו את השינוי ותשפיעו ותהיו חלק מהתושבים.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: זה היום בגדול 'תוצרת הארץ'.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אני לא אעבור על לוד, כי גם חבל על הזמן וגם ראש העיר דיבר על זה, אני רק אגיד שמבחינתנו לפני שש שנים להגיע לעיר כמו לוד, שהיו באמת קשיים והמון ועדות, אני זוכרת שכשהגענו לא היה מנהל אגף חינוך ולא היה מנהל אגף תרבות, והמון שירותים אלמנטריים של אזרח לא היו קיימים.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: לבוא ולהגיד לאנשים מהיום הראשון 'תבואו ותחיו פה', כשאין שירותים בסיסיים, זה היה מאוד מאוד מורכב.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: בהתחלה החלטנו לעשות איזה שהוא פיילוט כשאיציק שמולי, יובל בדולח ועוד אחרים וטובים היו פה, ליאור בניסטי היה מהקהילות הראשונות שלנו, הם הגיעו לפה ובעצם כינסנו את כולם ואמרנו, עכשיו, אחרי המחאה החברתית, חשבנו שיהיו פה מאות סטודנטים שירצו לעבור ללוד וירצו לעשות שינוי משמעותי, הגיעו לפה בעצם רק 27-28 הגיעו.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אנחנו חשבנו שזה יהיה משהו גדול, אחרי המחאה, יהיו מלא אקטיביסטים שירצו לעשות, אבל זה היה מאוד קשה לגייס אותם וזה היה 30 אנשים, היו 30 אנשים לפני שש שנים, היום יש לנו 250, אבל היה מאוד קשה לגייס 30 אנשים באותם ימים.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: קצת על המודל של איך אנחנו עובדים.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: כל קהילה מונה בערך 25 סטודנטים, הם מגיעים והם גרים בתוך השכונות.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אנחנו לא רוצים לייצר כפרים נפרדים או לייצר שכונות נפרדות, אלא הם גרים בתוך השכונות, בשכונות שאנחנו חושבים ביחד עם הרשות איזה שכונות כדאי למקם אותם ואיפה.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: הם גרים שם ומחויבים לשני דברים מרכזיים, הדבר הראשון זה לתת ערב קהילה בשבוע, שלוש שעות של מפגש, 25 חבר'ה שיושבים ביחד, חולמים ביחד והופכים מקבוצה לקהילה.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: והדבר השני זה עשייה חברתית של ארבע שעות שנעשית בהתאם לצרכים העירוניים ובהתאם להבנה שלנו של איפה יש ערך מוסף לתת שיהיה משמעותי ותהליכי וארוך טווח.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: הזכרת את העדליידע, את מרוץ לוד, את ההאב שאנחנו מנסים להקים.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: זה איזה שהם פרויקטים שהם לא לבוא, לעשות וללכת, אלא להיות חלק משינוי משמעותי וארוך טווח.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: היום נמצאים בלוד 12 קהילות סטודנטים, 150 סטודנטים שפרושים בכל העיר.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: יש גם קהילות ערביות ויש גם קהילות יהודיות.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: בתוך הקהילות היהודיות יש גם דתיים וגם חילוניים ובאמת יש פה איזה שהוא מיקרוקוסמוס של החברה הישראלית שעצם המפגש בעיניי הוא אחד מהערכים היותר מוספים שיש לתכנית.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: והדבר הזה, אנחנו הרבה פעמים רצים ל - - - אבל באמת לחשוב על לפני שש שנים על הדבר הזה, לא האמנו שנגיע לדבר הזה ושנהיה כך, אבל יותר משמעותי זה החלק האדום של מי שנמצא כאן, שזה, כבר הזכרתי כמה פעמים וזה באמת משמעותי, בין 80 ל-100 בוגרים שנשארו כמונו כתושבים לכל דבר שרוצים להיות חלק ולייצר שינוי בתוך המרחב שבו הם נמצאים וגרים.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אולי חלמנו על זה מהיום הראשון, אבל לראות קבוצה של 60, 80, 100 חבר'ה שנשארו פה זה כבר באמת מסה משמעותית והמקום הזה שאנחנו נמצאים בו הוא חלק מהבית שלהם, שהם מרגישים שהוא בית, שיש להם מקום לפעול עם הצעירים ולאט לאט אנחנו גם שומעים על צעירים לודאים, קהילות שהם גם בני מקום וגם לא בני מקום, צעירים לודאים שחשבו לעבור ופתאום נכנסים לתוך הקהילות שלנו ומרגישים ערך מוסף מאוד גבוה.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אני יכולה לתת דוגמה על שמואל בואני, שהוא היה סטודנט אצלנו באיילים והוא אמר לי 'באתי לפה רק כי שמעתי שיש מסה של סטודנטים, כל החברים שלי מכל השכבה לא גרים פה, כל מי שיכל לצאת יצא מפה ופתאום הייתה לי עוד קבוצה שאני יכול לפעול איתה ולחלום אותה'.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: היום הוא סגן מנהל בבית ספר, הוא החזיק את תיק הצעירים פה בעיר.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: מבחינתנו זאת העשייה וההצלחה הגדולה, גם להשאיר פה את הצעירים שנמצאים בלוד ולהביא עוד.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: ממש בקצרה, כי הסטודנטים יוסיפו על זה.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: כשהגענו בהתחלה בחרנו באיזה תחומי פעילות אנחנו רוצים להשתלב בהם, כשזה ממוקם פה בלוד, אז תרבות, בדגש על תרבות צעירה.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: היום יש מסיבת סטודנטים, אגב.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: פה יש מסיבת סטודנטים של פתיחת שנה, שזה שילוב גם של סטודנטים מאיילים וגם של ההתאחדות וגם של מרכז הצעירים, יש פה באמת מסה של 400 סטודנטים שנמצאת פה בעיר.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: חינוך בלתי פורמלי, שזה בעיקר במתנ"סים.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: לצורך העניין, דוגמה מאוד קטנה, ראש העיר, ביחד דיברנו על איזה משימות כדאי, איפה יש לנו ערך מוסף וככה פנייה הדדית משותפת זה לקחת את אחד המתנ"סים שלא היה פעיל כמה זמן ולהכניס לשם סטודנטים ולהתחיל לפעול בו כשהמטרה היא, שוב, בסוף שרשת המתנ"סים תבוא ותיקח אותו, לא שאנחנו נפעיל אותו לאורך זמן.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: והעצמה אזרחית, בהיבט של לייצר ועדי בתים, מנהיגות תושבים, מועצת תושבים וכו'.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אלה הם היום שלושה התחומים המרכזיים שאנחנו פועלים בלוד.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: לשמחתנו לצערנו התכנית הזאת היא באמת גדולה ומעמיסה, אני יכולה להגיד שבתור זו שבאתי מאיילים, בעצם הקהילה שלי היה מבנה מגורים בכפר הסטודנטים לא הבנתי למה נותנים לסטודנטים מלגות כדי לבוא ולהיפגש פעם אחת בשבוע.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: זה היה נראה לי לא הגיוני שמושיבים אנשים למפגש חברתי כיפי ונותנים להם גם על זה מלגה.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: היום בדיעבד אני חושבת שזה אחד הדברים החילוניים הכי גאוניים שיש.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: בעצם לעולם החילוני אין את המוסדות של בית הכנסת, הרבה פעמים המוסדות הפיזיים שמייצרים קהילה.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אני חושבת שעצם זה שמתרגלים להיפגש פעם בשבוע קבוע מאפשר להם לייצר את עצמם כאיזה שהיא קהילת חיים שאפשר לחלום איתה ובסוף זה הופך להיות איזה שהוא הרגל של מפגש קבוע שהוא מאוד מאוד משמעותי.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אני מצטערת בפני כל חובשי הכיפה - - -

<קריאה: לא, זה נשמע מתקדם מתקדם ואז הם חוזרים בתשובה.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אנקדוטה אישית, אני מנהלת חיים מעורבים, בעלי דתי ואני לא דתייה ואני באמת מקנא בו, הוא הולך לבית כנסת כל יום שישי, אני לא הולכת לבית הכנסת, יש לו את הקהילה שלו ואת האנשים שלו וככה תוך כדי הדבר הזה הבנתי שלנו, לחילוניים, אין מוסד היום שמאגד לנו קהילה אמיתית, שהיא לא רק פיזית.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אז אני חושבת שזה אחד הדברים הטובים שאנחנו עושים כאן, אנחנו מייצרים את זה, אבל מתוך מטרה אחר כך שהם ימשיכו לעשות את זה גם בלעדינו, וזה לפעמים גם אתגר, וזו המטרה.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: זו רשת השותפים הגדולה שלנו.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אני לא אעבור אחד אחד, אבל בראשם עיריית לוד, - - - נמצאת פה איתנו שתומכת בצד של הבוגרים.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: היום כמעט אף גוף לא תומך - - - בסטודנטים מאוד קל לתמוך, כולם נותנים מלגות ומאמינים בהם, ואז כשהם הופכים להיות בוגרים זו באמת גם שאלה למה לתמוך בתושבים שהם כבר לא סטודנטים.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: זה מאוד משמעותי לנו וזו הזדמנות להגיד תודה.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אני מסיימת.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אז התחלתי באיפה אנחנו.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: ואגב, בקשר לממשלה, לפני שלוש שנים כששי פירון היה שר חינוך הוא בא לביקור רגיל, סיפרנו לו בהתלהבות על לוד ועל המטרה ועל הרציונל וכל מה שקיים ואז בסוף הסיור הוא פשוט אמר 'אוקיי, מדהים, מקסים, אבל למה אתם לא לוקחים את מה שיש בלוד ומעבירים אותו לעוד יישובים?

<ליאור ז'ורנו-חפץ: ' ואנחנו מהירים, אז ישבנו ובנינו ביחד עם ההתאחדות ועם המון מחשבה והסכמים בנינו מודל חדש של שיתוף פעולה של מוסד אקדמי, רשות מקומית והתאחדות הסטודנטים, מודל של התרחבות, ובתוך שנתיים התרחבנו לכל תשעת היישובים האלה ואז הפכנו לתנועה ארצית שאני באמת מאמינה שהיא מכניסה בעיקר לשיח את הקהילתיות ואת העשייה החברתית, ובהקשר של הסיור פה, באמת את ההבנה שבפריפריה טוב ונעים וכיף ושיש פה פוטנציאל והזדמנות להרבה יותר צעירים לחלום ולפעול בה מאשר הרבה מקומות אחרים.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אני באה מהרצליה ואני מכירה את המקומות האחרים.

מכלוף מיקי זוהר: אתם באתם להגשים את מדיניות הוועדה שלי.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: לגמרי.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אנחנו עושים את זה היום.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: זה קרה תוך שנתיים.

מכלוף מיקי זוהר: אני רק שנה.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אגב, היינו אמורים להיות בקרית גת.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אני אתן דוגמה לרשות מקומית.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: היו שם כל מיני התנגדויות של הרשות המקומית, בכלל ברעיון הראשוני של להביא את הסטודנטים מבחוץ לתוך העיר, רצו לייצר רק קהילות בני מקום.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: אנחנו באמת מאמינים בשילוב הזה.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: כרגע זו אולי עיר שנתרחב אליה בהמשך או בעתיד, אבל ממש הסיפור שלנו שמכניס גם ממשלה, גם את התאחדות הסטודנטים וגם רשות מקומית בתוך ההבנה הזאת הוא אקוטי, כי אם לא, הם יסיימו להיות סטודנטים והם פשוט ימשיכו הלאה.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: בשלב הבא נלך לבקר - - - אחר כך, אבל זה אנחנו.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: בסוף יהיו גם שאלות.

מכלוף מיקי זוהר: פה פוליטיקאים אוהבים לדבר.

<ליאור ז'ורנו-חפץ: כן, אנחנו כבר שמנו מלא דוברים.

מכלוף מיקי זוהר: אז אני אגיד כמה מילים ונצא לסיור.

מכלוף מיקי זוהר: קודם כל אני מודה לראש העיר שכיבד אותנו בנוכחותו.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שהעיר לוד זכתה בראש עיר שהגיע לפה כמי שצמח מהמקום עם כל כך הרבה יכולות, אני מכיר אותו, אנחנו חברים עוד לפני שהוא נהיה ראש עיר ואנחנו נהיה חברים גם כשהוא יהיה חבר כנסת.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שהעיר לוד זכתה ואני באמת רואה את העבודה שהוא עושה, גם במסגרת הכנסת, כי ראש עיר שלא יודע לאגם משאבים מול משרדי ממשלה הוא לא ראש עיר שיכול להצליח ואת זה הוא עושה מצוין לעיר, יחד עם ניהול טוב ונכון ומאוד מאוד נקי וזה לא קל , יש המון לחצים.

מכלוף מיקי זוהר: דיברנו על זה קודם, לפני שנכנסנו למפגש, שזה לא פשוט והוא עושה את זה בגבורה ואני מאחל לך המשך עשייה ברוכה.

מכלוף מיקי זוהר: ידידי אביב איטח, אני רוצה לומר שהפעילות שלך למען התאחדות הסטודנטים היא פעילות מבורכת בכל הרבדים שלה, לא רק בהקשר לסיור הזה, אלא באופן כללי, בכלל רחבי הארץ.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו עושים הרבה פעילות משותפת יחד מתוך אמונה ותפיסה שהמגזר הסטודנטיאלי הוא מגזר קריטי להצלחתה של מדינת ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מעודדים את הסוגיה הזאת גם בדיונים במסגרת הוועדה.

מכלוף מיקי זוהר: ערכנו הרבה דיונים, גם לגבי קיפוח של סטודנטים במקומות מסוימים, ואנחנו נמשיך לעשות, כי יש לזה משמעות אדירה ואני מברך את ההתאחדות ונמשיך לשתף פעולה, אני באמת מאמין בזה.

מכלוף מיקי זוהר: לגבי הגוף שאת מגיעה ממנו, איילים, זה גוף שפגשתי בו לפני כמה חודשים, הכרנו, אני אפילו מנסה לעזור להם תקציבית, לא כמו שפאינה עזרה, בצורה אחרת, בצורה חוקית, מבלי להתערב בתכנים, אלא רק תוך אמונה במדיניות, אני מנסה לעזור לגוף החשוב הזה.

מכלוף מיקי זוהר: פעילות מבורכת של חלוצים אמיתיים שמגיעים לאזורי הפריפריה בלי לפחד מהמונח הזה פריפריה ופשוט מפריחים את השממה.

מכלוף מיקי זוהר: את הדברים האלה בסופו של דבר אנחנו חייבים לחזק.

מכלוף מיקי זוהר: פטריוטיזם כזה בעיניי הוא אבן דרך בהצלחתה של מדינת ישראל ואני חושב שהמדינה שלנו ברוך ה' מצליחה, היא מצליחה קודם כל בזכות ההון האנושי שיש בה.

מכלוף מיקי זוהר: אין הון אנושי כמו שיש במדינת ישראל בכל רחבי העולם ואני אומר את זה בהכי צניעות, זה ההון האנושי הטוב ביותר בעולם כולו, מה לעשות, אנחנו גם המצאנו את הדברים הכי מיוחדים בעולם, זה הון אנושי מיוחד שבזכותו אנחנו מצליחים והגוף הזה, שאת מגיעה ממנו, הוא מבורך.

מכלוף מיקי זוהר: ספציפית לגבי הפעילות שלכם פה בעיר לוד, לפחות ממה שאני שמעתי טרם הסיור, דברים שאני בדקתי, באמת אני חושב שהמילים 'תוצרת הארץ' משקפים את הקונספט האמיתי של המקום הזה.

מכלוף מיקי זוהר: באמת אנשים שהגיעו, צברים אמיתיים, שלוקחים את ה - - - אני אגיד לכם מה בעיניי מיוחד, לא מובן מאליו בעיניי שצבר, בן אדם שנולד פה בארץ, ייקח על עצמו, אני לא אקרא לזה עול, אבל את המשימה החשובה הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: ההורים שלנו, רוב ההורים שלנו, כי חלק גם נולדו בארץ, אבל ההורים והסבים והסבתות שלנו הגיעו מחוץ לארץ, חלק ממדינות ערב, חלק ממדינות אשכנז, והם הגיעו לפה כשלא היה פה כלום ובהם הפטריוטיזם היה חייב להיות מושרש מעצם היותם אנשים שמגיעים מארץ חדשה ורוצים להקים פה את המדינה שלהם.

מכלוף מיקי זוהר: אז זה פטריוטיזם שהוא בא באופן טבעי, אף אחד בכלל לא יכול להיות מופתע מזה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל כשמישהו נולד פה כבר והכול מגיע לו, סליחה על הביטוי, עם כפית של זהב או כסף לפה, כי אנחנו לא עבדנו קשה בשביל להקים את המדינה הזאת, אנחנו קיבלנו את זה כבר מוכן, במיוחד הצעירים שבנו, שמה, אנחנו באים לפה לחיים יחסית מאוד נוחים, מה ההורים והסבים והסבתות שלנו חוו פה זה שמים וארץ, לא מובן מאליו שיהיה הפטריוטיזם הזה וזה, בעיניי, דבר שאנחנו צריכים לחזק אותו.

מכלוף מיקי זוהר: כי כמו שהקמנו את המדינה, על השגשוג הנפלא שלה בימים האלה, בזכות הפטריוטיזם הזה, אנחנו גם נוכל להצמיח אותה ולחזק אותה ולהוביל אותה להישגים רבים בזכות הפטריוטיזם.

מכלוף מיקי זוהר: לכן הגופים שאתם פועלים בהם אלה גופים שאני תמיד אהיה לצדם, בכל דרך שרק אוכל, מהפן הכלכלי, במסגרת היכולות שלי.

מכלוף מיקי זוהר: כשתקפו אותי על הכספים הקואליציוניים אז אנשים חשבו שאני לוקח את הכסף הביתה, אז הם טעו, לא לקחתי אגורה, אפילו לא חצי אגורה, ונתתי את זה לפעילות שאני באמת מאמין בה שהיא פעילות פריפריאלית.

מכלוף מיקי זוהר: ותתפלאו, אתם אולי לא תתפלאו כי אתם מכירים את זה, אבל הציבור אולי יתפלא לדעת שחלק גדול מהגופים שקיבלו את התקציבים האלה הם בכלל לא אנשי ימין, הם אפילו לא מתיימרים להיות אנשי ימין, אלה אנשים שהאידיאולוגיה של זהה לשלי ובנושאים מדיניים, נניח, אנחנו חלוקים.

מכלוף מיקי זוהר: ואין שום בעיה עם זה וזה היופי שבדמוקרטיה.

מכלוף מיקי זוהר: וכשתקפו אותי על הכספים הקואליציוניים כמי שרוצה לעשות בכסף הציבורי כבשלו זו הייתה אחת הדמגוגיות בעיניי הבאמת לא מכובדות של התקשורת.

מכלוף מיקי זוהר: אבל פיתחתי עור של פיל, אני כבר לא נפגע מכלי התקשורת, ההיפך, אני אפילו מחבב אותה מאוד.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שהפעילות שאנחנו עושים, כמדיניות, כמי שנבחר לכנסת ומאמין שהמדיניות שלו זה לחזק את הפריפריה הגיאוגרפית והחברתית של מדינת ישראל, אין לי שום בעיה עם הביקורת ובלבד שיהיו תוצאות וברוך ה' אני יכול לומר שהיו הרבה מאוד תוצאות.

מכלוף מיקי זוהר: אז אני קודם כל מברך אתכם על הפעילות, אני אשמח לצאת לסיור ולהתרשם ונמשיך בעשייה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.