הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 176, 2017-11-14 09:00

יפעת שאשא ביטון: בוקר טוב לכולם.

יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, אני פותחת את ישיבת הוועדה לזכויות הילד בנושא הטיפול בפגים, בפגיות ובקהילה.

יפעת שאשא ביטון: למעשה זה דיון המשך, דיון מעקב על דיון שקיימנו בדיוק לפני כשנה במסגרת היום המיוחד לפג שמובילה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ננסה לעמוד על הסוגיות בהן טיפלנו בדיון הקודם ולראות האם התקדמנו, ואם כן, באיזה אופן והאם אנחנו בכלל עומדים ביעדים ובמטרות.

יפעת שאשא ביטון: היכן שלא, כנראה שצריך עוד קצת להזכיר ולראות איך אנחנו דוחפים למציאת פתרונות.

יפעת שאשא ביטון: הסוגיות שעלו בעיקר בדיון הקודם עסקו בנושא של כוח אדם, המחסור ברופאים, גם כאלה שמתמחים בנושא של פגייה אבל אנחנו יודעים שהסיפור של רופאי ילדים ותינוקות בכלל הוא קשה ונמצא בחסר עוד לפני שאנחנו נכנסים לסוגיית הפגיות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים על תקנים שהיו אמורים להגיע ואנחנו נבקש לדעת מה קורה עם זה והאם באמת הועבר התקציב.

יפעת שאשא ביטון: דיברנו על חוזר המנכ"ל.

יפעת שאשא ביטון: התבשרנו באותו דיון שחוזר המנכ"ל בעצם הופץ ומאוד חשוב לדעת האם החוזר גם יושם והאם היה מעקב אחר היישום שלו.

יפעת שאשא ביטון: נרצה לדעת מה קרה בשנה שחלפה וכמובן על סוגיות נוספות שיעלו כאן כדי שנראה איך אנחנו מקדמים בצורה מיטבית את הטיפול בפגים.

יפעת שאשא ביטון: נשלחו ועלו לאתר נתונים גם לגבי מספר הפגים, הפגיות, הטיפול, הדברים שנמצאים בחסר והדברים האחרים שאנחנו כן הצלחנו להתקדם בהם.

יפעת שאשא ביטון: אני מניחה שעקבתם.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפתח עם משרד הבריאות שרוצה להציג את הנתונים ולאחר מכן נתקדם בדיון.

<סיגל ליברנט טאוב: בוקר טוב לכולם.

<סיגל ליברנט טאוב: אני ראש רפואה כללית, מינהל רפאה, משרד הבריאות.

<סיגל ליברנט טאוב: אני רוצה להציג מה עשה משרד הבריאות במהלך ארבע השנים האחרונות לטובת הפגים במדינת ישראל ואולי בבוקר זה להדגיש איך משרד הבריאות רואה את נתוני הפגים והפגיות במדינת ישראל וזאת באמת לאור תקשורת לא אוהדת שקיבלנו ברגעים אלה.

<סיגל ליברנט טאוב: אני רוצה להתחיל ולומר שנושא הטיפול בפגים וקידום הפגיות הוא אחד מתכניות הדגל של משרד הבריאות, של מינהל רפואה, ומתוך הראייה של חשיבות הפגים והפגיות יצרנו תכנית שיצרה מהפך בפגיות במדינת ישראל.

<סיגל ליברנט טאוב: בחמש-עשר דקות הקרובות אני רוצה להציג אותה.

<סיגל ליברנט טאוב: קצת רקע כללי.

<סיגל ליברנט טאוב: במדינת ישראל יש לנו 183 אלף תינוקות בשנה.

<סיגל ליברנט טאוב: המספרים הללו הולכים ועולים כאשר מספר הפגים מתחת ל-1,750 קילו, הפגים הקטנים, נשאר בסך הכול קבוע והוא עומד על 2,800, 2,600 פגים בשנה.

<סיגל ליברנט טאוב: בישראל יש שלושים פגיות עם 870 עריסות כאשר באסותא אשדוד שנפתחה החודש, גם בה יש פגייה.

<סיגל ליברנט טאוב: אכן לפני ארבע שנים, לפני שיצאנו לדרך, מצב הפגיות במדינת ישראל היה בכי רע.

<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו ראינו שיש בעיה בתשתיות, יש עומס, יש צפיפות, יש בעיה בכוח אדם, גם רופאים וגם אחיות, ואיכשהו באמת הפגיות היו החצר האחורית ולא במרכז העשייה של בתי החולים.

<סיגל ליברנט טאוב: גם דוח מבקר המדינה דיבר על כך.

<סיגל ליברנט טאוב: אז החלטנו ליצור איזושהי תכנית ובבסיסה הקמנו ועדה מקצועית של מינהל רפואה יחד עם איגוד הנאונטולוגים והסדרנו את הנושא על ידי חוזר מינהל רפואה שהתפרסם בשנת 2012-2013.

<סיגל ליברנט טאוב: קבענו את אמות המידה של תשתיות כוח האדם, הציוד ואיכות בפגיות מדינת ישראל.

<סיגל ליברנט טאוב: הסדרנו את נושא הנאונטולוגיה כמקצוע במצוקה על מנת להביא יותר רופאים למערכת אבל הדבר המרכזי שעשינו הוא שיצרנו תכנית תמרוץ ייעודית בה מדדנו את התשומות ואת התוצאות של הסטנדרט שמומלץ בחוזר מינהל רפואה, גם מבחינת התשתיות, גם מבחינת כוח אדם, גם מבחינת איכות.

<סיגל ליברנט טאוב: המודל מתמרץ את הפעילות של בית החולים בפגיות ועל ידי כך מכוון את משאבי בית החולים לנושא הספציפי הזה וכמובן כתוצאה מכך משפר את איכות הטיפול בפג.

<סיגל ליברנט טאוב: המודל הזה הוא מודל דינמי, הוא מתעדכן בין השנים.

<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו מנהלים אותו כבר ארבע שנים והיום אנחנו נציג את התוצאות שלו לאחר ארבע שנים.

<סיגל ליברנט טאוב: המודל הזה מתעדכן גם על פי תוצאות הבקרה שלנו, גם על פי עליית הסטנדרט הנדרש, גם על פי הפידבק שאנחנו מקבלים מהשטח וכמובן מהיועצים המקצועיים שלנו שזה איגוד הנאונטולוגים.

<סיגל ליברנט טאוב: המודל מדרג את הפגיות.

<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו בעצם עושים בקרה בכל פגייה פעם בשנה.

<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו בודקים את כלל הפרמטרים שהצבנו לעצמנו וכל פגייה מקבלת את הציון, כאשר הפגיות המצטיינות – הפגיות שהציון שלהן גבוה יותר – מתוגמלות כספית.

<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו מתגמלים כספית גם את השיפור בין השנים.

<סיגל ליברנט טאוב: זאת אומרת, אם פגייה השתפרה, למרות שהציון שלה היה נמוך אבל היא השתפרה, גם היא מתוגמלת.

<סיגל ליברנט טאוב: על ידי כך אנחנו מתמרצים את כל המערכת להשתפר.

<סיגל ליברנט טאוב: עד השנה כל 29 הפגיות, פרט לאסותא אשדוד שרק נפתחה, תוגמלו ממודל התמרוץ שלנו בצורה זו או אחרת.

<סיגל ליברנט טאוב: השנה אנחנו יצרנו במודל התמרוץ – כאמור, אנחנו משפרים אותו מדי שנה – שני דברים נוספים.

<סיגל ליברנט טאוב: האחד, חילקנו חלק מכספי המודל בצורה רוחבית לכלל הפגיות במדינת ישראל, מיליון שקלים לכל פגייה, על מנת ליצור איזושהי רמת ציוד בסיסית שאנחנו חושבים שצריכה להיות בכל פגייה במדינת ישראל.

<סיגל ליברנט טאוב: נתנו כסף לכל בית חולים להצטייד רשימת ציוד שאנחנו קבענו אותה כסטנדרט.

<סיגל ליברנט טאוב: דבר שני שעשינו הוא שחילקנו את הפגיות לשלושה בתים – לבתי חולים גדולים, לבתי חולים בינוניים ולבתי חולים קטנים – כאשר הבנו מהשטח, כאמור, זה מודל דינמי שאנחנו שומעים את השטח, שאי אפשר להשוות בין פגייה מאוד גדולה שתמהיל הפגים בה מסובך יותר ושונה לבין פגייה קטנה שאולי מתמודדת עם אתגרים אחרים.

<סיגל ליברנט טאוב: לכן חילקנו את הפגיות לשלושה בתים.

יפעת שאשא ביטון: ברשותך, אני רוצה לעצור אותך לרגע ולחבר בין השקף הזה לשקף הקודם.

יפעת שאשא ביטון: המודל שהוצג עם כל הפרמטרים של תקציב צבוע לטובת הפגיות וכל יתר הסעיפים, זה ברמה של בחינה ולא ברמה של חיוב.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אנחנו עדיין לא נמצאים במקום שאנחנו מחייבים צביעה של כסף שמגיע לפגיות לעבור לפגיות?

יפעת שאשא ביטון: אנחנו רק בודקים מי עושה את זה?

<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו לא מחייבים אבל זה שאנחנו מתמרצים, ראינו שההשקעה של בתי החולים בפגיות היא לאין ערוך גדולה ממה שהיה בעבר.

<סיגל ליברנט טאוב: בתי החולים רוצים להצטיין.

<סיגל ליברנט טאוב: בתי החולים משקיעים כסף כדי להצטיין.

<סיגל ליברנט טאוב: השנה, בזה שחילקנו מיליון שקלים לכל פגייה, ל-29 פגיות, בעצם צבענו את הכסף הזה לציוד לפגייה.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, הכסף שניתן לתוספת כתגמול צבוע.

<סיגל ליברנט טאוב: נכון.

יפעת שאשא ביטון: הכסף שמתוקצב בית החולים לצורך העניין, אתם בודקים מי השקיע את מרב הכסף שקיבל עבור הפגייה בפגיות?

<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו לא בודקים את ההשקעה הכספית.

<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו בודקים את התוצאות.

<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו בודקים את העמידה בבקרה שלנו.

<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו בודקים את העמידה במדדים שאנחנו קבענו ועבור זה הם נבדקים ומתוגמלים.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, עדיין יכול להיות מצב שבתי חולים מסוימים מקבלים כסף עבור הפגייה ומשתמשים בו גם לדברים אחרים.

<סיגל ליברנט טאוב: נכון.

<מועאויה כבהה: אני מאגף רפואה שמלווה את הפרויקט ביחד עם איגוד הנאונטולוגים ואגף התקציבים במשרד הבריאות.

<מועאויה כבהה: לפי התוצאות שאנחנו נציג, להערכתנו, בתי החולים השקיעו אפילו יותר מהכסף שניתן כמענקים.

<מועאויה כבהה: אחרי שסיגל תסיים את דבריה, אני אשמח להוסיף.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אתה רואה שזאת תופעה שהולכת ומצטמצמת.

<מועאויה כבהה: בהחלט.

יפעת שאשא ביטון: ויש אחרים שלוקחים את זה אפילו צעד קדימה.

<סיגל ליברנט טאוב: התוצאות שלנו.

<סיגל ליברנט טאוב: התוצאות משנת 2014 ל-2017.

<סיגל ליברנט טאוב: התחלנו את המודל, את התכנית שלנו, עם ציון ממוצע בבקרה של הפגיות שהוא 33 אחוזים.

<סיגל ליברנט טאוב: הפגיות היו באמת ברמה מאוד מאוד נמוכה.

<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו מסיימים את 2017 כאשר הציון הממוצע הוא 85 והשיפור עוד יותר ניכר משום שהרי הגדלנו והחמרנו את הסטנדרטים משנה לשנה כך שהשיפור הוא הרבה יותר בהשוואה מ-33 ל-85.

<סיגל ליברנט טאוב: כאשר התחלנו את המודל אמרו לנו שבטח הפריפריה תינזק ולא תתוגמל ולא תשתפר כמו בתי החולים במרכז.

<סיגל ליברנט טאוב: גם כאן הראינו, בציון הבקרות, משנת 2014 לשנת 2017, שהפגיות בפריפריה לא רק שמושוות מבחינת ציון הבקרות אלא עלות עליהן לקראת סוף 2017.

<סיגל ליברנט טאוב: אם נדבר על משהו שהוא באמת איכות ברפואה, זה נושא הזיהומים.

<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו התחלנו לבדוק משנת 2014 כל שנה את שיעור אלח הדם, הספסיס, בפגים לאלף ימי אשפוז.

<סיגל ליברנט טאוב: זה המדד שאנחנו בחרנו.

<סיגל ליברנט טאוב: ראינו ירידה משמעותית משנה לשנה כאשר אם אנחנו משווים את 2014 ל-2017, זאת ירידה של כשבעים אחוזים בכמות אירועי הזיהום בפגיות.

יפעת שאשא ביטון: זה מדד שתואם את המדד הבין לאומי?

יפעת שאשא ביטון: יש כאן איזושהי השוואה?

<סיגל ליברנט טאוב: יש השוואה.

<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו הולכים יד ביד עם איגוד הנאונטולוגים ואנחנו בודקים את זה יד ביד עם האיגוד שכמובן משווה את זה לנתונים בעולם.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שזה מדד שמקובל לבחון.

<סיגל ליברנט טאוב: בהחלט.

<סיגל ליברנט טאוב: את כל המדדים שאנחנו בוחרים למודל שלנו, אנחנו לא בוחרים בעצמנו.

<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו בוחרים את זה בשיתוף אנשי המקצוע שהם אלה שנותנים לנו את הזרקור לפיו אנחנו הולכים וחשוב להבין את זה.

<סיגל ליברנט טאוב: גם כאשר אנחנו מדברים על פריפריה לעומת מרכז בשיעורי ה-ספסיס, אנחנו רואים ירידה משמעותית ואפילו גדולה יותר בבתי החולים בפריפריה כך שאין ספק שהמודל הזה מראה שגם הפריפריה מסוגלת לעשות שיפור מאוד משמעותי ולהיות מתוגמלת מהמודל הזה.

<סיגל ליברנט טאוב: מה עוד עשינו במהלך ארבע השנים.

<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו שיפרנו את כוח האדם בפגיות.

<סיגל ליברנט טאוב: תכף נדבר על ההמשך.

<סיגל ליברנט טאוב: חשוב להבין שמשנת 2014 עד 2017 הוספנו 293 תקני אחיות, 121 מתוכן הן אחיות שעברו קורס על בסיסי בטיפול נמרץ בפגיות.

<סיגל ליברנט טאוב: הוספנו 16 אחיות מומחיות בנאונטולוגיה.

<סיגל ליברנט טאוב: הוספנו כחמישים רופאים נאונטולוגים מומחים ומתמחים.

<סיגל ליברנט טאוב: הוספנו שישים תקנים של מקצועות הבריאות למיניהם ולראשונה הוספנו גם תקן ייעודי של אחות למניעת זיהומים ספציפית לפגיות.

<סיגל ליברנט טאוב: לגבי שיפור בתשתיות.

יפעת שאשא ביטון: רגע, אני רוצה להתעכב על השקף של תקני האחיות.

יפעת שאשא ביטון: אין שאלה שיש כאן תוספת ואולי היא משמעותית, אם אנחנו מסתכלים בצורה אבסולוטית, אבל ביחס לצורך, זאת אומרת, אם אני בודקת את התוספת אל מול הפער בו אנחנו נמצאים, אנחנו מצמצמים אותו?

<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו עדיין נמצאים בפער.

<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו מצמצמים.

יפעת שאשא ביטון: מה הפער?

<סיגל ליברנט טאוב: בינואר 2018, כתוצאה מהסכם ההסתדרות - - -

יפעת שאשא ביטון: ראיתי.

יפעת שאשא ביטון: ייכנסו עוד 57 אחיות.

<סיגל ליברנט טאוב: שהן ייעודיות לפגיות.

יפעת שאשא ביטון: באיזה פער זה ישאיר אותנו?

<סיגל ליברנט טאוב: הפער הולך ומצטמצם משנה לשנה.

<סיגל ליברנט טאוב: פער של שלושים שנים, אי אפשר לצמצם בשנה אחת.

יפעת שאשא ביטון: זה ברור.

<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו כל הזמן פועלים כדי להגדיל תקנים.

<שמואל צנגן: עדיין יהיו חסרים מאות אחיות במערכת למרות שהתוספת הזאת היא צעד בכיוון הנכון.

<סיגל ליברנט טאוב: מאות אחיות במערכת.

<סיגל ליברנט טאוב: יש חסר בכלל מערכת הבריאות.

<סיגל ליברנט טאוב: זה לא ספציפי רק לפגיות.

<סיגל ליברנט טאוב: אני חושבת שבמהלך ארבע השנים הללו עשינו מהלכים מאוד משמעותיים כדי להגדיל את כמות תקני האחיות ספציפית לפגיות.

<סיגל ליברנט טאוב: לגבי שיפור בתשתיות.

<סיגל ליברנט טאוב: כפי שאמרתי, השנה עשינו איזשהו יישור קו לגבי התשתיות שאנחנו רוצים אותן בכל פגייה ופגייה.

<סיגל ליברנט טאוב: הגדרנו רשימה של ציוד, נתנו כסף ייעודי לכל פגייה ואני יכולה להגיד לכם שהיום, בסוף 2017, יש בכל שלושים הפגיות שלושים מכשירי רנטגן דיגיטלי מופחת קרינה, שזה ממש הסטנדרט הגבוה ביותר.

<סיגל ליברנט טאוב: יש את זה בכל פגייה במדינת ישראל.

<סיגל ליברנט טאוב: הוספנו 110 מיטות חדשות בפגיות, הוספנו חדרי הורים, הוספנו חדרי הנקה, הוספנו מטבחי חלב, הוספנו חדרי תרופות וחדרי בידוד.

<סיגל ליברנט טאוב: הבאנו את הפגיות מבחינת תשתיות לסטנדרט אחר לגמרי אחרי ארבע שנים בהן הפעלנו את מודל התמרוץ הייחודי שלנו.

<סיגל ליברנט טאוב: אם נדבר על התוצאות של דירוג המודל של 2017, כפי שאמרתי הפרדנו את הפגיות או קטלגנו אותן לשלושה בתים והשווינו ביניהם.

<סיגל ליברנט טאוב: חשוב לציין ששתיים או שלוש הפגיות הטובות בכל בית קיבלו את ההצטיינות וקיבלו כמובן תגמול על כך.

<סיגל ליברנט טאוב: גם הפגיות הטובות קיבלו תגמול על כך וגם הפגיות שהן לא מצטיינות ולא טובות אבל הראו שיפור משמעותי מעבר לממוצע באותו בית, קיבלו תגמול מהמודל שלנו.

<סיגל ליברנט טאוב: כפי שאתם רואים, שניידר, רמב"ם ושיבא הם המובילים.

<סיגל ליברנט טאוב: בבינוניים וולפסון והעמק.

<סיגל ליברנט טאוב: בקטנים כרמל הנצרתי האנגלי ופוריה.

<סיגל ליברנט טאוב: שוב, זה לא אומר שהפגיות האחרות לא טובות, הן מצוינות, אבל אלה המצוינות יותר.

<סיגל ליברנט טאוב: גם בקשר לפריפריה.

<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו רוצים שוב להדגיש.

<סיגל ליברנט טאוב: בשקף הזה אנחנו רואים ש-24 אחוזים מהלידות הן בפריפריה.

<סיגל ליברנט טאוב: הפריפריה קיבלה 27 אחוזים מהכספים של מודל התמרוץ.

<סיגל ליברנט טאוב: אנחנו שוב מדגישים את זה שהפריפריה בהחלט יכולה להצטיין וליהנות ממודל התמרוץ הזה.

<סיגל ליברנט טאוב: אלה הפגיות החדשות שנבנות.

<סיגל ליברנט טאוב: ניבנו בכרמל, רמב"ם, הדסה עין כרם, אסותא וסנט גוז'ט.

<סיגל ליברנט טאוב: אני מדברת על ארבע השנים האחרונות.

<סיגל ליברנט טאוב: פגיות ממוגנות נבנות כעת בנהריה, לניאדו ושניידר ותחל בנייה בשנת 2018 גם בהלל יפה, זיו, ברזילי, סורוקה והצרפתי.

<סיגל ליברנט טאוב: אין ספק שעשינו מהפכה בתחום הפגיות במדינת ישראל.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על הנתונים.

<מועאויה כבהה: בהמשך לדבריה של סיגל, תודה סיגל, אני חייב להתייחס לפרסום התקשורתי, וכולנו באנו מושפעים ואני מאוד אשמח שדרך הוועדה זה יעבור לציבור.

<מועאויה כבהה: היום מי שרואה את העיתונות ואת התקשורת, יכול לומר שזה היום השחור של מדינת ישראל מבחינת פגים.

<מועאויה כבהה: אני חייב לקלקל את זה.

<מועאויה כבהה: אני אומר שמבחינתי זה יום חג, כמי שמלווה את המודל ארבע שנים יחד עם דוקטור מולי צנגן.

<מועאויה כבהה: אני חושב שהייתה טעות לפרסם את יום הפג בצורה כזאת.

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל מה שטוב לא מעניין אף אחד.

<מועאויה כבהה: אני יודע שבכנסת יש מלחמה תקציבית על פרויקטים.

<מועאויה כבהה: לבוא להשקיע מאתיים מיליון שקלים בארבע שנים ולעלות בממוצע בצורה כזאת ולהשיג תוצאות של 300 אחיות בארבע שנים – כאשר באף תחום מתחומי הבריאות לא קרה – אני חושב שכן היה אפשר להתייחס.

<מועאויה כבהה: אנחנו לא מחפשים שיטפחו לנו על השכם, אנחנו רק מחפשים שהציבור ידע את האמת, שיש תכנית שמשפרת את הפגיות, שהפגיות היום נמצאות ברמה אחרת לגמרי מכפי שהתחלנו את תכנית הכוכבים.

<מועאויה כבהה: צריך שהציבור ידע גם את זה.

<מועאויה כבהה: אנחנו מבינים שיש בעיות, שיש סיבוכים אצל פגים, גם בזה אנחנו מטפלים וכבר ישבנו עם האיגוד והצענו פתרונות אבל אני חושב שצריכה להיות שקיפות מלאה גם לציבור שידע מה אחרים עושים למען הפגים.

<מועאויה כבהה: באמת, זה מקלקל את השמחה.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה להתייחס לסוגיה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: אני לא ראיתי את התקשורת הבוקר אבל קראתי את הנתונים המקצועיים.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שנחשפתי לנושא כבר בשנה שעברה, זו הייתה הפעם הראשונה שנחשפתי לנושא בצורה מאוד מעמיקה.

יפעת שאשא ביטון: ישבה כאן חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס וציינה בעצמה שהמצב הולך ומשתפר וכי אנחנו נמצאים במגמה חיובית וטובה.

יפעת שאשא ביטון: אני זוכרת את החיוכים בחדר.

יפעת שאשא ביטון: מתוך השמחה הזו לקחנו את מה שאנחנו יודעים שעדיין צריך לקדם ולשפר ועם זה יצאנו לדרך.

יפעת שאשא ביטון: לפחות סביב השולחן הזה אנשי המקצוע והאנשים השותפים כאן בבית יודעים שאנחנו נמצאים במגמה חיובית ואני שמחה, קודם כל בעיקר עבור הפגים והמשפחות כי אנחנו כאן בשבילם.

יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה אתך, אתה צודק, אכן צריך שזה ייאמר ואכן זה נאמר גם על ידי השותפים כאן.

יפעת שאשא ביטון: משרד הבריאות, נציג נוסף רוצה להתייחס?

<הדר ירדני: מנהלת המחלקה להתפתחות הילד ושיקומו, משרד הבריאות.

<הדר ירדני: כפי שהבטחנו, אכן החוזר יצא.

<הדר ירדני: מעבר לעבודה הרגילה שאנחנו עושים סביב הוצאת חוזרים במשרד, בגלל חשיבות החוזר ובגלל שבאמת רצינו לקבל שיתוף פעולה מלא מהקופות, יצאנו צוות של בכירי המשרד אישית לכל קופה וקופה להיפגש עם מובילי התחום בקופה, מובילי הבריאות בקופה, והצגנו בפניהם את החוזר וביקשנו מהם הערות.

<הדר ירדני: באמת היה חשוב לנו מאוד שהחוזר הזה יופץ לקהילה ויקוים.

<הדר ירדני: בשנה הראשונה בדרך כלל אנחנו לא עושים בקרות שיטתיות על חוזר אלא בודקים נקודתית.

<הדר ירדני: בבקרות שלנו אנחנו שאלנו במספר מקומות מה קורה עם החוזר.

<הדר ירדני: יש מקומות ששמענו שהוא יושם בצורה מאוד טובה, במקומות אחרים קצת פחות, אבל בכל אופן בתכנית הבקרות של 2018 זה מובנה בבקרה ואנחנו נבצע בקרה שיטתית של קיום החוזר הזה ונוכל בשנה הבאה ביום הפג להציג תוצאות.

<הדר ירדני: בנוסף כמובן בכל הבקרות במכונים להתפתחות הילד אנחנו מקפידים לשאול על קיום מרפאת פגים, מקפידים לשאול מה קורה עם אוכלוסיית הפגים של אותו אזור, היכן הם מקבלים את המענה, ממליצים על מרפאות - - -

יפעת שאשא ביטון: תוך כמה זמן הם מקבלים את המענה.

<הדר ירדני: ברור.

יפעת שאשא ביטון: מהדוחות שאני קיבלתי, ראיתי שיש פרקי זמן מאוד ארוכים בחלק מהמקומות בהם הם נדרשים להמתין.

<הדר ירדני: כאשר אנחנו מקבלים מידע נקודתי ויודעים לפנות אלי נקודתית, אנחנו באמת מטפלים בזה מיידית.

<הדר ירדני: אני חייבת לציין שביותר ויותר מכונים נפתחות מרפאות רב מקצועיות לטיפול בפג.

<הדר ירדני: בהחלט נושא הפג עלה על סדר היום גם במכונים בקהילה.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: אני רק אציין שאין לנו כאן – ותקנו אותי אם אני טועה – נציג של קופות החולים שהוזמנו ולא הגיעו.

יפעת שאשא ביטון: סליחה, קופת חולים כללית כאן.

יפעת שאשא ביטון: נשמח לשמוע את ההתייחסות שלכם בהמשך הדיון.

<לידיה גביס: אני ממכון להתפתחות הילד בתל השומר, מייצגת את הצד השני של הקופות בבתי החולים.

יפעת שאשא ביטון: חבר כנסת יוסף עטאונה.

יוסף עטאונה: בוקר טוב לכולם.

יוסף עטאונה: אי אפשר להתעלם מהמספרים שהוצגו גם לגבי תקנים וגם לגבי המקומות עצמם אבל בכל זאת ובמיוחד בפריפריה – אני בא מהנגב – עדיין יש מחסור בתקנים, גם בתקני אחיות וגם בתקני ההתמחויות עצמן בפגיות.

יוסף עטאונה: לכן יש מקום לאוצר כן להשקיע בכל מה שקשור בהתמחויות ולעודד מענקים שהופסקו בפריפריה כדי להביא כוח אדם מקצועי שיכול להתמחות ולעזור לנושא.

יוסף עטאונה: הסוגיה השנייה שברצוני להעלות היא סוגיית הכפרים הבלתי מוכרים בנגב.

יוסף עטאונה: ידוע שפגים ופגיות כשיוצאים מהפגיות, חוזרים הביתה והם מאוד רגישים גם לזיהומים וגם לסיבוכים.

יוסף עטאונה: לכן המציאות שם בכפרים הבלתי מוכרים בנגב – מאה אלף תושבים – היא כזאת שאין חשמל, אין מים, אין תנאים גם בתוך הבתים וגם שירותי הבריאות, במיוחד טיפות חלב וקופות חולים, עדיין לא יכולים לספק את השירות הראוי לפגים שמגיעים לבית.

יוסף עטאונה: לכן גם על קופות החולים וגם על משרד הבריאות להנגיש יותר ויותר ולפתח את שירותי הבריאות לילדים בכפרים הבלתי מוכרים הן ברמה של פתיחת קופות חולים וטיפות חלב בשדרוג השירות שניתן בהן וגם לגבי התנאים הפיזיים בכפרים עצמם וזה כבר לא קשור לוועדה הזו אבל זה מאוד מאוד חשוב.

יוסף עטאונה: גם נושא ההסברה לכל מי שיוצא משם, הוא מאוד משמעותי.

יוסף עטאונה: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: משרד הבריאות רוצה להתייחס?

<הדר ירדני: בשבוע שעבר היינו בבאר שבע ביום עבודה בנושא שותפות בבריאות לו היו שותפים רפואת הילדים בנגב, אוניברסיטת הנגב, עמותת גושן ואנחנו כמשרד הבריאות.

<הדר ירדני: יש לנו החודש הזה כנס מצפה, ב-28 לחודש, שמוקדש גם הוא – אמנם הוא יהיה בבאר שבע – לנושא.

<הדר ירדני: בהחלט הושם שם דגש על נושא החברה הבדואית בפזורה.

<הדר ירדני: בנוסף יש לנו גם במשרד במחלקה אותה אני מובילה תכניות ייחודיות לשיפור המענה במקומות האלה ואנחנו נהיה בשבוע הבא בנווה מדבר כדי לקדם שם תכנית שתהיה מותאמת תרבותית לאוכלוסייה שפחות יש לה היענות אולי לטיפול, שבאמת גרה במקומות שצריך להגיע אליה ולא ההפך.

<הדר ירדני: הנושא הזה הוא בהחלט על סדר היום במשרד.

יפעת שאשא ביטון: באחד הדיונים בוועדה כאשר עסקנו בנושא של הנגב והכפרים הלא מוכרים, זיהינו שמרבית האוכלוסייה שם כן מגיעה לטיפות החלב.

יפעת שאשא ביטון: השאלה אם במקרה של פגים יש לנו את האפשרות להגיע אליהם.

יוסף עטאונה: זה בדיוק העניין.

יוסף עטאונה: יש מרחק מאוד גדול ואנשים לא יכולים להגיע.

<הילה פיגל: אני ממינהל הסיעוד במשרד הבריאות.

<הילה פיגל: אני מדברת באופן כללי על הנושא של אחיות.

<הילה פיגל: חברתי ציינה כאן שיש מחסור מובנה באחיות במדינת ישראל, גם בנושאים אחרים וגם בפגים.

<הילה פיגל: אנחנו עושים מאמצים מאוד מאוד גדולים בתוך המשרד כדי לגייס כמות כמעט כפולה של אחיות כל שנה על מנת להגיע לשיעור הרצוי שלנו במדינת ישראל ולהתקרב עד כמה שניתן לממוצעים של ה-OECD.

<הילה פיגל: גם ברמה של אחיות מוסמכות, גיוס מאוד מוגבר והכשרה מוגברת של אחיות ברמה ארצית וברמה הלאומית.

<הילה פיגל: באופן ספציפי אנחנו עוסקים בתגבור ההכשרה של האחיות שהן ייעודיות לעבוד בפגייה.

<הילה פיגל: זאת אומרת, יש לנו קורסים ממוקדים.

<הילה פיגל: כל שנה מסיימות בסביבות שמונים אחיות כאלה שמקבלות גם ידע ומיומנויות ייחודיות וגם סמכויות.

יפעת שאשא ביטון: אגב, הן מסיימות והן נמצאות בפריסה ארצית?

יפעת שאשא ביטון: הרבה פעמים יש איזושהי התמקדות באזור המרכז.

<הילה פיגל: גם וגם.

<הילה פיגל: אנחנו נותנים מענה גם בפריסה ארצית אבל אם יש צורך באזור מסוים להכשרה מהירה ונקודתית של אחיות כאלה, למשל כאשר נפתחת פגייה חדשה, אנחנו פותחים קורס כזה ייעודי ונותנים להם את המענה.

<הילה פיגל: לגבי טיפות החלב בדרום וטיפות חלב בכלל.

<הילה פיגל: אחיות טיפות חלב כמובן מקבלות הכשרה ספציפית בנושא פגים ויש להן את הידע והמיומנויות לטפל ולתת את המענה הנדרש לפגים ולמשפחות שלהם.

<הילה פיגל: אותו דבר גם בפזורה בנגב, שם יש אחיות שיושבות בתוך טיפות החלב שנמצאות בתוך הפזורה ואנחנו יודעים שהמשפחות מגיעות אליהן.

יוסף עטאונה: את יודעת שלא בכל המקומות יש.

<הילה פיגל: נכון, וגם קשה להם להגיע.

<הילה פיגל: יש לנו פרויקט מאוד גדול במיקוד מנכ"ל, פרויקט של המשפחה הצעירה שממפה את הצרכים הייחודיים האלה באוכלוסיות הייחודיות האלה ואנחנו ננסה לתת את המענה הספציפי לנושא הזה.

<הדר ירדני: מעבר להכשרה הרגילה של האחיות, יש קורס ייעודי בנושא פגים אותו עברו שישים אחיות.

<הדר ירדני: יש לנו ניידות ובתכנית להפעיל משנה הבאה ניידות של טיפת חלב שיגיעו לאוכלוסייה.

<הדר ירדני: מעבר לזה, יש עבודת מטה בראשות המנכ"ל והמשנה למנכ"ל לטיפול בכל הנושא של טיפות חלב, הגיל הצעיר ומכונים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה למשרד הבריאות.

יפעת שאשא ביטון: פרופסור בנימין בר-עוז.

<בנימין בר-עוז: שלום.

<בנימין בר-עוז: אני מנהל הפגיות בהדסה.

<בנימין בר-עוז: אני רוצה להעכיר את השמחה.

<בנימין בר-עוז: כאשר אומרים שיש תקנים, זה נחמד אבל אין מי שיאייש אותם.

<בנימין בר-עוז: בית חולים או משרד הבריאות אומר שנתנו עשרים תקנים, אבל אין מי שיבוא כי נאונטולוגיה הוא מקצוע קשה, הוא מקצוע דורש, גם הרופאים וגם האחיות לא כל כך ששים לבוא למקצוע הזה.

<בנימין בר-עוז: אם לא יהיה איזשהו תמרוץ מיוחד לאנשי המקצוע הזה, אנשים פשוט לא יבואו.

<בנימין בר-עוז: יש תקנים.

<בנימין בר-עוז: הנהלת בית החולים אומרת לי שיש לי תקנים אבל צריך לאייש אותם.

<בנימין בר-עוז: אין.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אנחנו רואים את זה רוחבית בכל מה שקשור לרפואת ילדים.

יפעת שאשא ביטון: יצא לי לדבר על כך במליאה.

<בנימין בר-עוז: כן, גם ברפואת ילדים יש בעיה.

יפעת שאשא ביטון: יש לנו שם חוסר אמיתי.

<בנימין בר-עוז: מבחינת מודל התמרוץ.

<בנימין בר-עוז: מודל התמרוץ מבורך, בעיקר המודל של הצטיידות רוחבית של כל בתי החולים.

<בנימין בר-עוז: ברוב בתי החולים הכסף שנכנס למודל התמרוץ נשאב על ידי ההנהלה והוא לא צבוע לפגייה.

<בנימין בר-עוז: הם תמיד מוצאים איזשהו משהו.

<בנימין בר-עוז: עשינו לכם שיפוץ לפני שנתיים, אז זה הכסף עבור השיפוץ.

<בנימין בר-עוז: הכסף שלך מודל התמרוץ לא צבוע ולא מגיע לפגייה.

יפעת שאשא ביטון: זה נון לבית החולים.

יפעת שאשא ביטון: עוד לפני שאנחנו מתגלגלים הלאה על מי צריך לפקח.

<בנימין בר-עוז: אין שאלה בכלל.

יפעת שאשא ביטון: זה נון גדול לבית החולים שמקבל כסף עבור משהו מסוים ועושה בו משהו אחר.

<בנימין בר-עוז: אין שאלה.

<בנימין בר-עוז: אבל יש בית חולים אחד בארץ שאני מכיר שמנהל בית החולים קרא לאנשי הפגייה ואמר:

<בנימין בר-עוז: קיבלנו שניים וחצי מיליון שקלים בשבילכם, תגידו מה אתם רוצים לעשות.

<בנימין בר-עוז: כל השאר נשאב לתוך בית החולים להוצאות כאלה ואחרות.

<בנימין בר-עוז: בהדסה בכלל, בגלל המשבר, הכול הולך לאיזושהי קופה שלא ברורה לנו לגמרי.

יפעת שאשא ביטון: לגבי הדסה צריך לעשות חשיבה מחדש.

<בנימין בר-עוז: אני מקווה שהם יתחילו להתקוון כי בפגייה בהדסה עין כרם הפעם הם השקיעו.

יפעת שאשא ביטון: הוא מדבר בשם בית החולים שלו.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה מאוד מאוד ברור.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמע גם את בתי החולים האחרים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: אתה מתייחס לעניין של תמרוץ לכניסה למקצוע וגם לנושא של תקציב צבוע.

<בנימין בר-עוז: כן.

יפעת שאשא ביטון: פרופסור יוסף פרס, בבקשה.

<יוסף פרס: אני דווקא כן רוצה לברך את האיגוד הנאונטולוגי ואת משרד הבריאות על העבודה במודל הפגיות.

<יוסף פרס: זו הייתה השפעה מאוד חיובית שהכניסה אנרגיות מאוד חיובית לבית החולים.

<יוסף פרס: כמו שאמר כאן מר כבהה, זה שקיבלנו מענקים, אנחנו השקענו הרבה יותר כסף בקידום הפגייה שלנו מכפי שקיבלנו כי האמנו שכוח אדם, ציוד ושיפור תנאי העבודה ישפר את הטיפול בפגים.

<יוסף פרס: אני חושב שהייתה השפעה מאוד חשובה לפגייה שלנו.

<יוסף פרס: קלטנו מספר לא קטן של אחיות, והיו לנו גם מתמחים חדשים.

<יוסף פרס: נכון שהגיוס הוא לא פשוט, האטרקטיביות היא לא גדולה אבל בכל מקרה הצלחנו לגייס שני אנשים.

<יוסף פרס: אני חושב שנעשתה עבודה מאוד גדולה.

<יוסף פרס: לפי התוצאות הייתה ירידה משמעותית בזיהומים בפגייה וללא כל ספק ההשקעה הצדיקה את עצמה והראתה שיפור מאוד ניכר בעבודה והטיפול בפגים.

<יוסף פרס: שוב, תודה.

יפעת שאשא ביטון: אתה מרגיש שאנחנו נמצאים במגמה חיובית מבחינת התהליכים שנעשים בתחום הפגים בישראל?

<יוסף פרס: חד משמעית, כן.

<יוסף פרס: זו הגישה הנכונה ואני חושב שבשנים האחרונות, מ-2014, היה שינוי ניכר.

<יוסף פרס: זה לא סתם לתת כסף, הכסף ברובו צבוע וללא כל ספק זה מביא את התוצאות.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה פרופסור פרס.

יפעת שאשא ביטון: דוקטור שמואל צנגן.

<שמואל צנגן: בוקר טוב יפעת ותודה רבה שבחרת לנתב את הנושא הזה, כלומר, להקדיש את זמננו לטובת הנושא של הפג.

<שמואל צנגן: אני מסכים עם עמדת משרד הבריאות שזה יום חג כי יש הרבה הישגים ולצד ההישגים כמובן צריך להציג גם את האתגרים.

<שמואל צנגן: מבחינת הנתונים.

<שמואל צנגן: כפי שכבר הוזכר, 13 אלף פגים נולדו בשנה האחרונה במדינת ישראל, מתוכם כ-1,600 פגים מתחת למשקל של קילו וחצי ו-630 פגים זעירים שהם אפילו מתחת למשקל של קילו.

<שמואל צנגן: הישגים רבים נרשמו עד כה עבור הפגים ואני אציין רק את חלקם.

<שמואל צנגן: הנושא הזה - אני מחכה להתבשר על זה באופן רשמי – שיתווספו אחיות – לא מספיק – הוא צעד בכיוון הנכון וזה מעולה.

<שמואל צנגן: אני לא יודע אם אתם יודעים, אבל עומד לקום בנק חלב אם בישראל בשעה טובה.

<שמואל צנגן: אף פעם לא היינו כל כך קרובים לזה.

<שמואל צנגן: זה יהיה ממש בחודשים הקרובים וזאת בשורה.

<שמואל צנגן: מודל התמריצים שמשרד הבריאות מוביל כבר למעלה מארבע שנים הביא לשינויים מבורכים אבל התפקיד ביום חגיגי זה הוא לציין את ההישגים, לברך אותם ולהצביע על יעדים שאנחנו צריכים להמשיך לעשות ולפתח.

<שמואל צנגן: ברשותך, אני רוצה להתמקד דווקא בנושא של הפג בקהילה כי הבנתי שזה הנושא העיקרי.

<שמואל צנגן: הנושאים של הטיפול בפגים המאושפזים, אני מניח שנוכל להרחיב על כך בוועדות אחרות.

<שמואל צנגן: אני אוכל להרחיב כאן אבל אני רוצה להתמקד יותר באתגרים של הטיפול בפג בקהילה, במה שאנחנו קוראים רציפות הטיפול.

<שמואל צנגן: גם כאן אני זוכר שאנחנו יחד תוך כדי הוועדה בשנה שעברה התבשרנו שאכן הופץ ויצא חוזר בנושא רציפות הטיפול.

<שמואל צנגן: הנה נכנסת אורלי היקרה שכל כך תומכת בנו.

אורלי לוי אבקסיס: בוקר טוב.

אורלי לוי אבקסיס: סליחה על האיחור.

אורלי לוי אבקסיס: היו פקקים מטורפים בדרך.

<שמואל צנגן: לגבי הנושא של רציפות הטיפול והטיפול בפג בקהילה.

<שמואל צנגן: כמו שאת זוכרת, יפעת, אנחנו התבשרנו על אישור והפצת החוזר בדיוק ביום הפג הקודם.

<שמואל צנגן: שנה חלפה, אנחנו מבינים ששנה במושגים של שינוי תהליכים זאת תקופה קצרה.

<שמואל צנגן: עוד מעט תשמעו את נציגי עמותת לה"ב, הורים למען הפגים, שעשו איזושהי עבודת סקר כדי לראות היכן באמת נמצאות הקופות על בסיס מה שמתוקף שנה מהפצת החוזר.

<שמואל צנגן: אני יכול לציין מהשטח, מהורים שאני משוחח אתם, שיש איזשהו באז חיובי והקופות כעיקרון נערכות במידות שונות של היענות ליישם את החוזר.

<שמואל צנגן: שלחנו מכתב למנכ"לי הקופות כדי שיבואו לכאן וישתפו אותנו בסטטוס, מה הם הספיקו לעשות.

<שמואל צנגן: אני כן יכול לומר מהשטח שקופת חולים מכבי וקופת חולים מאוחדת מתייחסות ברצינות רבה לחוזר.

<שמואל צנגן: הייתי שמח לשמוע אם יש נציגים אחרים.

יפעת שאשא ביטון: יש נציגים של הכללית ואנחנו בהחלט נאפשר להם להתייחס.

<שמואל צנגן: אם הם יוכלו לפרט מה הם עשו.

<שמואל צנגן: צריך לדרוש, משרד הבריאות צריך לדרוש, מהקופות להציג בשלב זה תכניות עבודה, האם יש רכזי תחום בכל קופה שמלווים את נושא הפגים, האם יש איזושהי טבלת מעקב, האם הם פגשו שש פעמים במשך השנה וחצי הראשונות את רופא הילדים, האם רופא הילדים הזה עבר הכשרה כמו שצריך, האם הם ראו את הפיזיותרפיסט, האם הם ראו את הריפוי בעיסוק, האם התזונאית ראתה אותם.

<שמואל צנגן: החוזר הוא מאוד מאוד מובנה ומה שצריך עכשיו זה לבקש מקופות החולים להציג תכניות עבודה.

<שמואל צנגן: עוד אני מציע, והוזכר הנושא הזה של מודל התמריצים לפגיות שהוא היה מודל התמריצים הראשון שמשרד הבריאות הנהיג והצליח, והוא מהווה מודל לחיקוי למודלים נוספים, להנהיג אולי מודל תמריצים כדי לתמרץ את הקופות להשקיע ביישום החוזר הזה.

<שמואל צנגן: אני חושב שהקופות מאוד ירצו גם לקבל מוניטין וגם להיות מתומרצות.

<שמואל צנגן: למשל, מחוז צפון של כללית נמצא במקום הראשון מבחינת יישום החוזר ודאגה לרווחתו, לעומת מחוז אחר – סתם דוגמה – של לאומית שנמצא במקום אחר.

<שמואל צנגן: אני חושב שזה רעיון מבורך.

<שמואל צנגן: הצגתי את זה למשרד הבריאות ואני חושב שהם עשויים לשקול את זה בחיוב לשנה הבאה.

<שמואל צנגן: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: הצטרפה אלינו חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: ראשית, תודה רבה לך על שהסכמת לקבוע את הדיון הזה.

אורלי לוי אבקסיס: מדי שנה בשנה אנחנו מציינים בכנסת וגם אנחנו עושים צ'ק ליסט, בודקים מה הספקנו לעשות ומה עוד נשאר.

אורלי לוי אבקסיס: במשך שש – אולי זו השנה השישית או השביעית – השנים שאנחנו מציינים כאן בכנסת, חלו תמורות בכל מה שקשור לנושא של הטיפול בפגים, ההתייחסות של מערכת הבריאות לפגים וגם אפילו של שוק העבודה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת להודות שגם צנגן וגם לה"ב, ארגון ההורים, גם כאשר הילדים שלהם כבר גדולים, הם לא שוכחים את הרגע שבו הם היו במצוקה אמיתית ומלווים באופן אישי ממש את אותם הורים שנקלעו כי כולנו יודעים שזה לא משהו שאתה מתכנן, זה לא משהו שאתה מתכונן אליו אלא זה מופיע בהפתעה גמורה והזוגות האלו מגיעים למציאות בה הם לא באמת יודעים מה קורה אתם.

אורלי לוי אבקסיס: בצ'ק ליטס הזה באמת הצלחנו לתקן גם את העיוות הגדול של אותם הורים לילדים שנאלצים לשהות בבית החולים בגלל שהילד נכנס לאשפוז.

אורלי לוי אבקסיס: בעבר לא היו מקבלים תשלום והפרשות על אותם ימים וחופשת הלידה הייתה נגמרת עוד לפני שיצאו מבית החולים.

אורלי לוי אבקסיס: את זה אני שמחה לומר שתיקנו והיום עבור כל אשפוז ילוד, לא רק פגים, אותם הורים יכולים לישון בשקט לפחות בכל מה שקשור לפן הכלכלי.

אורלי לוי אבקסיס: הוצאות של משפחה שנקלעת למצב כזה הולכות וגדלות.

אורלי לוי אבקסיס: גילינו שלא מעט נשים עזבו את מקום העבודה שלהן ולא חזרו לשם.

אורלי לוי אבקסיס: גם אם חופשת הלידה הסתיימה, אתה ממשיך להיות הורה ואפילו עובד סיעודי כי כשאתה מגיע הביתה, אין לך את הצוות ואתה הופך להיות הצוות, אתה ובני משפחתך.

אורלי לוי אבקסיס: גם לגבי התקינה השתפרנו, גם לגבי החיסונים השתפרנו אבל יש עוד דרך ארוכה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על ילדים שאם אנחנו לא ניתן להם את הטיפול המיידי, הם כבר כאן.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נשים את זה על השולחן.

אורלי לוי אבקסיס: הילדים האלה הגיעו לעולם.

אורלי לוי אבקסיס: בטיפול לא נכון או באי הכנת ארגז הכלים הנכון, אנחנו נגרום לכך שהילדים האלה יסבלו מליקויים שילוו אותם לאורך כל החיים.

אורלי לוי אבקסיס: יש כאן טרגדיה אישית גדולה מאוד למשפחה ולילדים האלו אבל יש כאן גם חלם כלכלי כי כל לקות כזאת בסופו של דבר תביא את המדינה להוציא כסף כדי ללוות את הילדים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לזכור שגם מבחינת התקינה, למרות שהוספו תקנים לטיפול נמרץ ילודים, עדיין יש מחסור מטורף ביחס למדינות המערב.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לזכור שכאשר אנחנו לא שמים לב או לא נותנים מספיק כוח אדם לאותן מיטות בפגיות, אנחנו מעבירים זיהומים מאחד לשני.

אורלי לוי אבקסיס: לכן הנושא של הזיהומים הוא כל כך מסוכן לאותם ילדים אבל זה לא נגמר רק בזה.

אורלי לוי אבקסיס: תחשבו על אותם אנשים שעובדים במחלקות האלו, על הטירוף במקום.

אורלי לוי אבקסיס: יש שם נוכחות 24/7, לא כיפור, לא שבתות, לא חגים.

אורלי לוי אבקסיס: הם נמצאים במצב שהם יכולים להיות מוקפצים כל פעם והם לא יכולים לעשות השלמת הכנסה בכל מיני קליניקות פרטיות כאלו ואחרות.

אורלי לוי אבקסיס: אם אנשים הולכים למקום הזה, הם הולכים ממקום של שליחות וצריך לתגמל אותם.

אורלי לוי אבקסיס: צריך להבין שלנו יש אינטרס לתמרץ אנשים טובים שיגיעו להיות נאונטולוגים או אחיות בטיפול נמרץ ילודים וכדומה כי זה כוח האדם שאנחנו לא יכולים לאפשר לעצמנו לאבד.

אורלי לוי אבקסיס: לגבי הנושא של המעקב אחרי הפגים בקהילה.

אורלי לוי אבקסיס: לא יתכן שיש כאן ילדים שיצאו מבית החולים וארבעה חודשים לא הסתכלו עליהם.

אורלי לוי אבקסיס: לא בדקו את ההתפתחות שלהם, לא בדקו את העיכובים וכולי.

אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מדברים על פגים, אנחנו לא יכולים להסתכל על אותו סרגל שמודד את הילדים שנולדו בתאריך הנכון.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא אותו סרגל ובטח לא אותם כלים כדי להתמודד.

אורלי לוי אבקסיס: דוקטור צנגן, יושב ראש איגוד הנאונטולוגים בישראל, עושה עבודה מצוינת.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עשינו מהפכה עם כל מודל הכוכבים שהיום מתגאה בו משרד הבריאות אבל בואו נציין במה זה התחיל.

אורלי לוי אבקסיס: זה התחיל בכך שאנחנו ביקשנו לצבוע את הכספים שהמדינה מעבירה לפגיות וגילינו שמנהלי בתי החולים עושים שם סוג של הסבה של הכסף לכל מיני מחלקות אחרות.

אורלי לוי אבקסיס: לא יכולנו לצבוע את הכספים, לא היה לזה מספיק היתכנות מבחינת משרד האוצר ומשרד הבריאות, אז יצרנו יש מאין מודל כזה שבעצם בא לעודד את מנהלי בתי החולים שאם ישקיעו בפגיות, הם יקבלו אקסטרות, ואם הציונים יהיו טובים, הם יקבלו אקסטרות.

אורלי לוי אבקסיס: כשאני שומעת את מולי צנגן מדבר על אולי להציג מודל דומה לקופות החולים, אני שואלת קודם כל, לפני הכול, מהו מעמדו של חוזר מנכ"ל.

אורלי לוי אבקסיס: האם יכולות הקופות להתעלם מאותו חוזר מנכ"ל?

אורלי לוי אבקסיס: מה הכוח שיש למשרד הבריאות לעקוב אחרי אותן קופות אם הן קיימו או לא קיימו את חוזר המנכ"ל?

אורלי לוי אבקסיס: האם זה רק מן הפה אל החוץ?

אורלי לוי אבקסיס: האם יש ביקורת אם זה מיושם?

אורלי לוי אבקסיס: מה משרד הבריאות בודק ועושה ביחס לאותו חוזר מנכ"ל שהוציאו מתוך משרד הבריאות?

אורלי לוי אבקסיס: מישהו מבקר אותם?

אורלי לוי אבקסיס: מישהו בודק אם מספר הרופאים גדל?

אורלי לוי אבקסיס: מישהו בודק אם ההכשרות הן הכשרות מתאימות?

אורלי לוי אבקסיס: מישהו בודק האם הילדים האלו באמת מקבלים את הטיפול הראוי כדי שלא יסחבו לקויות אחר כך שילוו אותם כל החיים?

אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת את משרד הבריאות.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שהוצאתם חוזר מנכ"ל, מה קורה?

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה?

אורלי לוי אבקסיס: אתם בודקים אותם?

אורלי לוי אבקסיס: אתם מענישים את מי שלא עומד בחוזר?

יפעת שאשא ביטון: נאמר כאן לפני כן שיש תכנית בקרה.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אני לגמרי מזדהה עם הדברים.

יפעת שאשא ביטון: כשדיבר דוקטור צנגן, אמרתי בצד שמוזר לי שצריך לתמרץ גוף כדי שיעשה את העבודה שלו.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אנחנו נמצאים באיזשהו מקום שאנחנו צריכים לתמרץ את האנשים לעשות את מה שברור לנו שהם צריכים לעשות.

יפעת שאשא ביטון: הקופות ציינו שבשנת 2018 יש תכנית בקרה מאוד מובנית ואנחנו מקווים שאכן זה יהיה.

יפעת שאשא ביטון: הן הבטיחו שבשנה הבאה הן יבואו לעדכן.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מאוד נשמח לראות את זה בטבלאות ובגרפים באופן שוטף ואולי הגיע הזמן עכשיו שנתחיל מנקודת האפס כביכול, נצבע את התאריך הזה כנקודת האפס.

אורלי לוי אבקסיס: כל קופה תביא את מצב הפגים של המבוטחים שלה, את הטיפולים, את זמן ההמתנה וכך נראה עם מה אנחנו צריכים להתמודד.

אורלי לוי אבקסיס: זו אמורה להיות דרישה לא של הוועדה.

אורלי לוי אבקסיס: זו אמורה להיות דרישה של משרד הבריאות אב אם משרד הבריאות לא עושה את זה, ראוי שאנחנו כביקורת – כי הרי חלק מתפקיד הכנסת הוא לא רק לחוקק וכולנו היום יודעים שהיום המחוקק היא גם הרשות המבצעת אבל ברצונה, תיתן לנו לחוקק וברצונה תמנע מאתנו מלחוקק – אבל התפקיד המשמעותי ביותר שאי אפשר לקחת לכנסת הוא תפקיד הביקורת.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לבקר גם את משרד הבריאות וגם את הקופות אם צריך ולהבין שלא יתכן שהקופות לא מפתחות שירותים בפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: יש את הקושי של האנשים בפריפריה להשיג את הטיפולים האלו, את המטפל בעיסוק, את הפיזיותרפיסט, את כל מה שקשור, אפילו את התזונאית, וזה לא יתכן.

אורלי לוי אבקסיס: כל יום בחייו של פג הוא יום משמעותי במיוחד.

אורלי לוי אבקסיס: הוא לא כמו כל יום נוסף אצל ילד רגיל בלי סיכונים אחרים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו משחקים כאן בחיים של אנשים.

אורלי לוי אבקסיס: אמנם הם עכשיו קטנים ורכים ופגיעים, אבל הם יהפכו להיות הדור הבא או חלק מהדור של המדינה הזו ויש לנו מחויבות כלפיהם והמחויבות הזו צריכה להניע אותנו.

אורלי לוי אבקסיס: לכן אני חושבת שאנחנו צריכים לקבל הרבה תשובות ממשרד הבריאות ובנושא של חוזר מנכ"ל לדעת מה התשובות שקיבלו, איפה הדברים עומדים ומה הסנקציות, אם בכלל.

אורלי לוי אבקסיס: חוץ מתמריצים צריך להיות המקל והגזר.

יפעת שאשא ביטון: צריך להיות כאן תמריץ שלילי.

יפעת שאשא ביטון: גם בבתי החולים.

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי.

אורלי לוי אבקסיס: עונש או תמריץ.

אורלי לוי אבקסיס: בכל הנושא של הקפיטציה, כמו שאנחנו קוראים לזה, אני חושבת שדיש ליקוי אמיתי כי אם אף אחד לא בודק אם הם פיתחו את השירותים ואם הם הוסיפו כוח אדם, זה יותר בשביל ללכת בלי ולהרגיש עם.

אורלי לוי אבקסיס: בנושא הזה אסור שזה יקרה.

אורלי לוי אבקסיס: כאן אני בינתיים אסיים את דבריי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס שמובילה את היום המיוחד, את יום הפג.

יפעת שאשא ביטון: מנכ"לית עמותת לה"ב, רומי שחורי.

<רומי שחורי: ברשותך, אני אתן את זכות הדיבור לשלומית ואחר כך אני אתייחס.

יפעת שאשא ביטון: קיבלת.

<שלומית הראל שוורץ: אני פשוט הולכת לוועדה המקבילה שמתחילה בשעה 10:00.

<שלומית הראל שוורץ: אני מעמותת לה"ב.

<שלומית הראל שוורץ: אני למעשה הפעילה הוותיקה ביותר היום בעמותת לה?ב.

<שלומית הראל שוורץ: אנחנו ייסדנו את העמותה לפני 13 שנים וגם ייסדנו את יום הפג לפני שלוש שנים.

<שלומית הראל שוורץ: אני חייבת לציין שכאשר עשינו את זה, זה בדיוק מה שחלמנו שיקרה, מה שקורה כאן בוועדה.

<שלומית הראל שוורץ: לא חלמנו שתעמוד לצדנו חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס שהיא באמת החלום הרטוב שלנו.

<שלומית הראל שוורץ: אנחנו רוצים לברך על הטיפול שנעשה כאן בכנסת בכל נושא הפג לא רק ביום הפג אלא במהלך השנה כי התוצאות ניכרות בשטח.

<שלומית הראל שוורץ: אנחנו מרגישים את זה בבתי החולים, אנחנו מרגישים את זה בפגיות, גם החוזר של משרד הבריאות הוא בהחלט צעד גדול קדימה.

<שלומית הראל שוורץ: תכף רומי תרחיב כי לצערנו הוא עדיין לא מיושם.

<שלומית הראל שוורץ: אני מבינה שיש כוונה לעשות בקרה ויש דיווח אולי מהשטח שמנסים ליישם אותו אבל זה עדיין לגמרי לא הדיווח של ההורים ואנחנו בקשר עם אלפי הורים בעניין הזה.

<שלומית הראל שוורץ: בהחלט אנחנו רוצים לברך על הקו.

<שלומית הראל שוורץ: אני חושבת שגם בפגיות, גם ברמת הטיפול בפגייה עצמה אבל גם ברמת הטיפול בקהילה, בהחלט מורגש השיפור אבל יש עוד הרבה מה לעשות.

<שלומית הראל שוורץ: גם מההורים אנחנו מגלים את המצוקות שלהם לא רק בפגיות אלא גם בחוץ.

<שלומית הראל שוורץ: אמרה אורלי והיא צודקת שכאשר הפג נמצא בפגייה, יש מצוקה מאוד גדולה בתוך הפגייה, ואנחנו מרגישים את זה.

<שלומית הראל שוורץ: מבחינתנו זה עניין של חיים ומוות.

<שלומית הראל שוורץ: אני ילדתי תאומים, תאומה אחת נשארה בפגייה בין היתר על הרקע הזה.

<שלומית הראל שוורץ: יש לי היום ילד שחוגג החודש 12 שנים אבל שהוא יוצא החוצה, מתחילות בעיות גדולות וצריך לטפל ולעקוב.

<שלומית הראל שוורץ: ההבדל הזה שבין לקבוע תור להיום או לעוד חודש או לעוד חצי שנה, זה לא רק הבדל של סחבת בירוקרטית אלא זה הבדל של איכות חיים כי הטיפול שהוא לא יקבל בימים הראשונים ישפיע באופן משמעותי על ההתפתחות שלו קדימה.

<שלומית הראל שוורץ: קשה להבין את זה.

<שלומית הראל שוורץ: רק כשאתה בבית מטפל בילדים האלה ורואה את העיכוב בהתפתחות שלהם או לפעמים את הסיבוכים שנגרמים כתוצאה מהעיכוב בטיפולים אליהם הוא מופנה, אלה שמים וארץ מבחינת איכות החיים של הילד.

<שלומית הראל שוורץ: צודקת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס שבעניין הזה אנחנו חוסכים כסף אם מטפלים יותר מוקדם כי זה לא רק עניין של השקעה באותם רגעים של טיפול בפג בקהילה אלא זה חסכון לעתיד של הרבה טיפולים בהמשך.

<שלומית הראל שוורץ: מעבר לזה שיש כאן כוח עבודה שיכול לחזור לעבודה.

<שלומית הראל שוורץ: ככל שהטיפולים מתקדמים, ההורים יכולים לחזור לעבודה ובשקט.

<שלומית הראל שוורץ: ככל שלא, הם נשארים בבית ונדרשים לעזור ולהשקיע.

<שלומית הראל שוורץ: המצב נפשי, הלחץ הנפשי, כל מה שנלווה לזה משפיע על המשפחה כולה ומטלטל אותה.

<שלומית הראל שוורץ: לכן אנחנו בהחלט מקווים שבשנה הבאה כשנהיה כאן נוכל לראות שהתוצאות בשטח מראות שיפור.

<רומי שחורי: מנכ"לית עמותת לה"ב ואימא לליה, השבוע ה-29, 700 גרם.

<רומי שחורי: כיום היא בת שמונה וכל מה שנאמר כאן, אנחנו חווים על בשרנו.

<רומי שחורי: השתחררנו הביתה מהפגייה, השתחררנו עם תיק רפואי מאוד מאוד מכובד ורשימת מעקבים ובדיקות מכאן ועד מחר.

<רומי שחורי: אני בעצמי נאלצתי להישאר בבית שנתיים ושיניתי את כל מהלך הקריירה שלי.

<רומי שחורי: החוזר שיצא לפני שנה היה באמת בשורה מאוד גדולה כי זה בעצם הדבר שההורים לפגים צריכים כדי לזכות בקצת יותר רווחה בבית.

<רומי שחורי: אנחנו הפצנו סקר בשיתוף עם תל השומר ובין היתר בדקנו את הנושא של החוזר, לראות אם ההורים מרגישים את היישום בשטח.

<רומי שחורי: הנתונים עוד ראשוניים.

<רומי שחורי: כרגע ענו עליו 280 הורים, מתוכם כמאה רלוונטיים לשנה האחרונה, זאת אומרת, הפגים נולדו אחרי אוקטובר, ובאופן גורף אנחנו רואים שם שההורים לא מרגישים ביישום בכלל.

<רומי שחורי: אני שמחה מאוד לשמוע שיש תכניות ועבודה.

<רומי שחורי: חבל לי מאוד שנציגי קופות החולים לא באו לפרוס את האתגרים והקשיים כדי שכל הנוכחים כאן יוכלו לשמוע.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמע את קופת חולים כללית.

<רומי שחורי: נשמח מאוד לשמוע.

<רומי שחורי: החוזר מבורך וכל העשייה כאן מבורכת מאוד.

<רומי שחורי: אני מקווה מאוד שתוך שנה נוכל לבוא ולהציג דברים מצוינים מפי ההורים.

<רומי שחורי: אני כן רוצה לסיים בפרגון.

<רומי שחורי: הוזכר כאן פרויקט טיפות חלב.

<רומי שחורי: אם פעם הקולות בשטח היו אומרים מה זה האחיות האלה, הן לא מבינות פגים, אנחנו מגיעים ושמים את המשקלים על העקומות של ילדים שנולדו במועד, היום הקולות בשטח אומרים שהיא ממש ידעה להתייחס לפג.

<רומי שחורי: זה ממש מבורך וכל הכבוד.

<רומי שחורי: אנחנו מקווים גם לראות את זה בפריסה ארצית ושכל ההורים לפגים יוכלו לחוות את זה.

<רומי שחורי: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, רומי.

יפעת שאשא ביטון: אני אקרא ברשות

יפעת שאשא ביטון: כם לפרוטוקול: אני קובעת כי לפי סעיף 120 לתקנון, ככל שתהיה בקשה או שיעלה צורך יימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור פרטים מזהים של דוברים או של קטינים שעליהם דובר בדיון או חלקים מסוימים מתוך הדברים שנאמרו לפרוטוקול ככל שהדבר נדרש כדי להגן על עניינם של קטינים או ככל שהדבר נדרש לבקשת מי שהשתתף בישיבה אם העמדת הפרוטוקול לעיון הציבור עשויה לגרום לו נזק או לזולתו.

יפעת שאשא ביטון: דוקטור ורד פליישר שפר.

<ורד פליישר שפר: אני שנה רביעית או חמישית בכנסת.

<ורד פליישר שפר: אני אתחיל עם פרגון.

<ורד פליישר שפר: רואים את השינוי.

<ורד פליישר שפר: רואים אפילו את השינוי בהנהלות כאשר בהתחלה ביקשו שנשכנע אותן שזה יעבוד.

<ורד פליישר שפר: אני יכולה לומר שאני רואה בשנים האחרונות שגם הן מבינות והעניין של מיליון השקלים השנה, זה היה צבוע וזה היה מצוין וראינו תוצאות.

<ורד פליישר שפר: אני חייבת לומר למשרד הבריאות שכל הפגיות מצוינות.

<ורד פליישר שפר: אין פגיות שהן מצוינות יותר.

<ורד פליישר שפר: הדירוג שמופיע בעיתונים הוא דירוג של באיזה מקום הושקע יותר.

<ורד פליישר שפר: הציבור לא מבין את זה כך ואני אומרת את זה כבר השנה הרביעית.

<ורד פליישר שפר: הציבור לא מבין.

<ורד פליישר שפר: הציבור אומר שיש פגיות מצוינות וכל השאר פחות מצוינות.

<ורד פליישר שפר: אני מדברת מהשטח כי אני רואה את ההורים אצלי במחלקה.

<ורד פליישר שפר: אימא שיש לה פג מאוד קטן והיא קוראת את העיתון, שואלת אותי איפה אנחנו כאן.

<ורד פליישר שפר: היא אומרת שהיא רואה כמה אנחנו עובדים, כמה אנחנו משקיעים, ולמה אתם לא מופיעים ברשימה.

<ורד פליישר שפר: מאוד קשה לבוא ולהסביר לאימא כזאת שלא מדובר בפגייה עצמה כי אני בהחלט חושבת שהפריפריה עושה עבודה מצוינת.

<ורד פליישר שפר: אם אנחנו מדברים על התכנית, כי על זה דיברנו כאן, קודם כל, זאת האחריות שלנו לוודא שיש פגישות עם קופות החולים.

<ורד פליישר שפר: אני מאוד אשמח שמשרד הבריאות יבוא בשנה הבאה וייתן לי את התשובות כמה באמת יושם, כמה ילדים כאלה הגיעו להתפתחות הילד יותר מהר.

<ורד פליישר שפר: אני יודעת שאנחנו עושים ואני יודעת שחלק גדול מהחברים שלי עושים.

<ורד פליישר שפר: חלק כן נתקלו בבעיות מצד הקופות אבל זאת קודם כל האחריות שלנו כנאונטולוגים לוודא שהפג הזה יגיע בקהילה למקום הנכון.

<ורד פליישר שפר: תמשיכו להשקיע כי זה יעבוד.

<ורד פליישר שפר: אבל צביעת הכסף, אני מסכימה עם חברי, מעבר לזה שהנהלות הבינו שזה של הפגייה ולא ייגעו בו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: דוקטור אגניטה גולן ואחר כך נציגת קופת חולים כללית.

<אגניטה גולן: אני מנהלת מחלקת ילודים ופגים בבית חולים סורוקה.

<אגניטה גולן: השאלה שלי קצרה ולעניין.

<אגניטה גולן: השאלה לשי היא לרגולטור.

<אגניטה גולן: בית חולים סורוקה מ-1993 לא קיבל אף מיטה לפגייה ואי לכך הפערים של החוסרים רק גדלים.

<אגניטה גולן: הציון שלנו יורד כתוצאה ממחסור יותר גדול בפגים כי לא התווספו מיטות.

<אגניטה גולן: אני יכולה להיות פגייה מצוינת עם כל האיכויות כי האיכויות הן מאה אחוזים כי הצוות מאה אחוזים, אבל הפערים הולכים וגדלים כתוצאה מזה שלא הוספה אף מיטה ואף אחות למחלקת פגים בבית חולים סורוקה שמגיע ל-17 אלף לידות.

<אגניטה גולן: אני מזמינה את הרגולטור לבדוק איפה ה-110 מיטות האלה כי הן לא בסורוקה.

<מועאויה כבהה: אני אשמח להתייחס לזה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לחדד את השאלה שלך.

יפעת שאשא ביטון: יש מצב שבו בעצם יש פגים שאתם לא מסוגלים לקלוט לפגייה בגלל חוסר במקום?

<אגניטה גולן: בית חולים סורוקה מעביר באופן קבוע פגים לבתי חולים אחרים בארץ ועבודה יום יומית בטלפונים כיוון שאין לנו מספיק מיטות.

אורלי לוי אבקסיס: צריך להסביר גם מה הסיכון כשמעבירים ילודים כאלה ואיזה כוח אדם מתווסף להסעות.

<אגניטה גולן: אנחנו בדרך כלל משתדלים להעביר יולדת כך שאת הפג לא מסכנים אבל לנתק את המשפחה למשך שלושה-ארבעה חודשים מהדרום ולגור במרכז הארץ זה משהו קטלני לגבי המשפחה.

<אגניטה גולן: השנה נאלצנו גם להעביר פגים אחרי הלידה.

<אגניטה גולן: כמובן שהשיקול הרפואי הוא על הכתפיים שלי, להעביר פגים יציבים ולא לסכן אף אחד, אבל בוודאי שזה משהו מסוכן שלא עושים אותו בשום מקום בעולם.

<אגניטה גולן: פגים צריכים שתהיה להם מיטה.

<אגניטה גולן: 58 מיטות שהותקנו ב-1993, עת היו 13 אלף לידות בסורוקה, זה מצב בלתי נסבל מבחינתי כמנהלת.

<אגניטה גולן: האחריות שנופלת עלי כדי לספק את איכות הטיפול שאני מספקת היום, היא בחוסר משווע של כוח אדם.

<אגניטה גולן: בציוד אנחנו בסדר, ברצון טוב וכל מה שקשור באיכויות וזה בגלל שאנחנו, כל הצוות, הולכים הביתה ב-8:00 בערב.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להתנצל.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לפתוח ועדה נוספת, עדיין בנושא יום הפג.

אורלי לוי אבקסיס: יישר כוח לכל מי שלוקח חלק בדבר הזה ואנחנו נמשיך במאבק.

<חכים פהד: תרשי לי לומר משפט לפני שאת יוצאת, כפג.

<חכים פהד: אני כאן מנהל בית חולים ואני פג.

<חכים פהד: אני פג גאה.

<חכים פהד: אני בשבוע ה-31, קילו וחמישים גרם.

<חכים פהד: אימא שלי מודה לכולכם, הילדים שלי ואשתי.

<חכים פהד: זאת לא סתם אמירה.

<חכים פהד: יום הפג הוא יום חג לי אישית ולמשפחתי.

<חכים פהד: אני גם רופא ילדים במקצוע.

<חכים פהד: בשבילי כל שנה, זאת תוספת לחיים.

<חכים פהד: אין ספק שמה שמשרד הבריאות עשה זאת מהפכה והמהפכה הזאת צריכה לבוא לכל מקום.

<חכים פהד: אני מודה למועאויה כבהה באופן אישי.

<חכים פהד: אני מסכים שכל פג צריך את כולנו.

<חכים פהד: אין ספק בכך.

<חכים פהד: אנחנו בנצרת בית חולים ששנתיים ברצף מקבל פגייה מצטיינת וזה לא סתם.

<חכים פהד: ההשקעה של הנהלת בית החולים ובית החולים הייתה הרבה יותר מאשר שם משרד הבריאות.

<חכים פהד: מצד שני, אין ספק שאנחנו יושבים במקום שאין בו תקציבים.

<חכים פהד: אנחנו בכלל בית חולים שאומרים שתקנים זה לא אומר שיש לו תקציב.

<חכים פהד: התקן, אני צריך לממן אותו.

<חכים פהד: אלה לא דברים פשוטים.

<חכים פהד: אני חושב שעדיין המערכת לא הגיעה למצב שהיא יכולה להגיד שאנחנו בסדר גמור אבל בכל זאת יש אור.

<חכים פהד: לגבי הקהילה.

<חכים פהד: אני גם רופא בקהילה.

<חכים פהד: אני חושב שיש משהו שמפספסים אותו.

<חכים פהד: גם אם אנחנו נשב על קופות החולים, אין מספיק רופאים.

<חכים פהד: אין אנשים שיטפלו.

<חכים פהד: הפג שמגיע אלי – אני שותף של דוקטור ג'מלייה שמנהל את הפגייה בבית החולים הצרפתי – הרבה מאוד שנים כל הפגים מגיעים אלינו.

<חכים פהד: גם אני אוהב את זה וזאת לא בעיה.

<חכים פהד: אני גם רופא ריאות ויש לנו רופאת התפתחות בתוך קופת החולים שלנו, במרפאה הפרטית שלנו בקופה.

<חכים פהד: זה לוקח המון זמן.

<חכים פהד: זה לא ילד שאתה רואה אותו לרבע שעה אלא שעה וחצי, שעתיים.

<חכים פהד: אני חושב שצריך לחשוב על מודל אחר.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שעצם זה שהצלחנו להגדיר את מקצוע הנאונטולוגיה כמקצוע במצוקה, הוביל לכך שניתנו תמריצים לאותם רופאים או מתמחים צעירים ללכת ולעשות את ההתמחות שלהם בתחום הזה.

אורלי לוי אבקסיס: האם זה מספיק?

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: היינו במצוקה מטורפת של 28 נאונטולוגים ותיקים שהיו אמורים לצאת מהלופ ורק שני מתמחים היו בצנרת.

אורלי לוי אבקסיס: הצלחנו לתקן קצת.

אורלי לוי אבקסיס: עדיין צריך לראות איך אנחנו מושכים את הכוחות החדשים האלה לתחום הזה כי לא רק בבתי החולים יש מחסור אלא בעיקר בקהילה ובקופות.

אורלי לוי אבקסיס: גם הקופות צריכות לקחת את חלקן.

<חכים פהד: יכול להיות שצריך להוסיף מודל תמרוץ של שנתיים מעקב בתוך הפגיות ולמשוך בחזרה את הילדים לאן שהם נולדו ולתת לבתי החולים איכשהו לטפל בילדים לפני שמוציאים אותם.

<חכים פהד: לא יודע.

<חכים פהד: צריך לחשוב על זה.

יפעת שאשא ביטון: ניצלת יפה את הצהרתה של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

יפעת שאשא ביטון: אתה פג ואנחנו מפרגנים לך.

יפעת שאשא ביטון: התייחסות לשאלה של דוקטור גולן.

<אורן פרלסמן: אגף תקציבים, משרד הבריאות.

<אורן פרלסמן: בתכנית המיטות לשנים 2011-2016 הוקצו מיטות לבית החולים סורוקה גם עבור הפגייה.

<אורן פרלסמן: בסיכום עם הנהלת כללית בשל התמשכות הבינוי, עדיין לא ניתנו אבל כן הוקצו.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שסורוקה הוא חלק מהתכנית.

<אורן פרלסמן: אתם בונים עכשיו טבלה חדשה עם מיטות מיוחדות.

יפעת שאשא ביטון: דוקטור גולן, אכן כך?

<אגניטה גולן: נכון להיום לא קיבלתי שום הודעה על תוספת מיטות.

<אגניטה גולן: הפגייה החדשה שצריכה להיבנות, עדיין לא התחילה למרות החלטת הממשלה מלפני שלוש שנים, אחרי חמישה פינויים מתוך הפגיות.

<אגניטה גולן: הפגייה כן התחילה להיות מתוכננת אבל היא עדיין רחוקה מלהתחיל להיבנות.

יפעת שאשא ביטון: היא לא תהיה ב-2018 כפי שהוצהר כאן?

<אגניטה גולן: הפגייה החדשה?

<אגניטה גולן: לא.

יפעת שאשא ביטון: אני שואלת כדי שהדברים יהיו רשומים בפרוטוקול.

<אורן פרלסמן: הפתיחה התעכבה בסיכום עם הנהלת כללית.

יפעת שאשא ביטון: מתי זה יהיה?

<אורן פרלסמן: צריך לקבל תשובות מהנהלת כללית.

יפעת שאשא ביטון: אני אומר לך למה אני בכוונה מחדדת וזה מהטעם הפשוט.

יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו יודעים שיש לנו שנת מעבר ואנחנו צריכים לנשום עמוק ולשרוד את השנה הזאת, חצי נחמה.

יפעת שאשא ביטון: אבל אם אנחנו יודעים שמדובר על צפי של שלוש, ארבע, חמש שנים ובתוך הזמן הארוך הזה יש פגים שלא יכולים לקבל מענה בתוך בית החולים, יכול להיות שאנחנו צריכים איזושהי תכנית ביניים, לראות איך אנחנו מתגברים את הפגייה עד אשר זה יקרה.

<אורן פרלסמן: משרד הבריאות מקבל את ההערה ויעבוד מול הנהלת כללית להסדיר את הנושא.

<אגניטה גולן: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכם.

יפעת שאשא ביטון: זהבית דבש, בבקשה.

<זהבית דבש: אני אימא לפגות תאומות שנולדו לפני כחמש שנים.

<זהבית דבש: בגדול זה שבוע שיחסית נחשב לשבוע שהוא בסדר, שבוע 35, כמו שאומרים זה פג לייט אבל אצלנו זה לא היה פג לייט אלא היינו ארבעה חודשים בפגייה ורוב הזמן היינו בטיפול נמרץ בעקבות זיהום שחטפה הבת שלי.

<זהבית דבש: לצערי גם אני נאלצתי אחרי ארבעת החודשים האלה לעזוב את מקום העבודה שלי.

<זהבית דבש: בגלל הזיהום שהבת שלי חטפה, היא איבדה את המעי הגס ונאלצו לכרות את כולו.

<זהבית דבש: היום היא כמעט בת חמש ועד היום היא עם סייעת רפואית צמודה.

<זהבית דבש: זאת אומרת, הטיפול לא הפסיק ולאורך שנים אנחנו נלחמים על איכות החיים שלה.

<זהבית דבש: אני מניחה שמה שרומי עושה כאן, זאת מתנה גדולה לכל ההורים ומה שאתם עושים.

<זהבית דבש: נראה לי שכמה שדברים השתנו, יש עוד כל כך הרבה מה לעשות.

<זהבית דבש: הצפיפות שמדברים עליה שלדעתי זה הגורם המכריע לזיהומים האלה, למה שקורה לתינוקות שלנו.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: לבי אתכם.

יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שיהיו בשורות טובות בהמשך.

יפעת שאשא ביטון: נציגת כללית.

<גליה ניב: כבר בזמן שהייתה טיוטת החוזר, הוקמה ועדה רב סקטוריאלית שבחנה את כל מה שקורה בקהילה.

<גליה ניב: בוצע מיפוי של כל המחוזות והפגיות כדי להבין מה הצרכים של פג בקהילה והיכן אנחנו מוצאים את הפערים.

<גליה ניב: עשינו סקר שביעות רצון הורים כדי להבין מה הם מוצאים שחסר בקהילה.

<גליה ניב: טיפלנו נקודתית.

<גליה ניב: יש בעיה מאוד מאוד גדולה בנושא של נאונטולוגים בקהילה.

<גליה ניב: הזמן שנדרש לבדיקה, זה בעצם הדבר המהותי שעלה מההורים.

<גליה ניב: בוועדה הזאת יש טיפול מתקדם בעניין הזה.

<גליה ניב: כל נושא התרופות שגם הוא היה בבעיה מאוד גדולה די מטופל כך שלא יהיה פער בין המינון שהפג מקבל בבית החולים לבין מה שהוא מקבל בקהילה.

<גליה ניב: יש הסדר בהכנה רוקחית עם בית מרקחת מסוים שמחויב להכין בדיוק כדי שההורה לא יתבלבל במינונים.

<גליה ניב: כל בעיה מופנית אלי ישירות ואני מטפלת מול אותו בית מרקחת שלא פעל נכון.

<גליה ניב: נושא ההצטיידות הוא בעייתי כי הוא לא בסל הבריאות.

<גליה ניב: הורים לפג בעצם נדרשים לשלם עבור ציוד שהוא לא בסל, למשל מוניטור, דפיברלטור, דברים שהם צריכים אותם לקיום היום יומי של הילדים.

<גליה ניב: הם בעצם צריכים לשלם למושלם או לאיזושהי חברת ביטוח כדי לקבל ציוד כל כך בסיסי וזה באמת הזוי שלא מוסדר עדיין בסל הבריאות ציוד אלמנטרי שפג צריך לקיום שלו.

<גליה ניב: זאת לא פריבילגיה ואלה לא איזה שהן מותרות חיים אלא ציוד מאוד מאוד בסיסי.

<גליה ניב: זה עולה שוב ושוב מהורים שלא עומדים בכל ההוצאות האלה.

<גליה ניב: לגבי תורים.

<גליה ניב: אנחנו ניסינו לפחות מול בתי החולים שהתורים שהפגים מקבלים לא יהיו מפוזרים במידה וניתן לרכז אותם.

<גליה ניב: זאת אומרת, אם הוא כבר בא באותו יום לבית חולים, המזכירות קיבלו הרשאות לתת ולרכז תורים למקסימום ביקורים באותו יום כדי שהוא באמת לא יתפזר.

<גליה ניב: כל הנושא של פיזיותרפיסטים די מסודר.

<גליה ניב: זאת אומרת, המחסור בפיזיותרפיסטים פחות בולט.

<גליה ניב: יש מחסור בדיאטניות, יש מחסור ברופאים.

<גליה ניב: אנחנו עוקבים.

<גליה ניב: עדיין רחוקים מלהיות מרוצים אבל בהחלט יש קפיצה מאוד מאוד משמעותית.

<גליה ניב: בנושא של הכשרה.

<גליה ניב: יש הכשרה ייעודית שמתחילה בינואר לפיזיותרפיסטים, לדיאטניות, למרפאים בעיסוק, לאחיות ולרופאים כדי שאותם צוותים בקהילה ידעו לטפל בפג, להשלים את פערי הידע האלה שבתי החולים מעניקים.

יפעת שאשא ביטון: יש חוזר ברור ומאוד מוגדר, מובנה ומדויק.

יפעת שאשא ביטון: כתוב שם בדיוק מה צריך לקרות מתי ועם מי.

יפעת שאשא ביטון: איפה אתם ביחס לחוזר הזה?

יפעת שאשא ביטון: יש לכם תכנית עבודה?

יפעת שאשא ביטון: אתם יודעים שאתם הולכים לקראת יישום בצורה שהיא באמת מובנית ושיטתית או שאתם כרגע זורמים עם מה שיש בתוך המערכת לנוכח מה שאת הצגת כאן?

<גליה ניב: יש תכנית מובנית.

<גליה ניב: קודם כל, אנחנו במאגרי המידע מנסים להגדיר פג מורכב ופג רגיל כדי אפשר יהיה לדלות מהנתונים - - -

יפעת שאשא ביטון: למרות שראינו שגם פג רגיל וגם פג לייט – זאת לא הגדרה שלי אלא היא הגדירה אותו כך - יכול להיות במצב סיכון מאוד מאוד גבוה.

<גליה ניב: אנחנו פועלים לפי העקרונות של הנוהל שהגדיר מה זה פג מורכב והגדיר מה זה פג רגיל כדי שלפחות בתחומים האלה נוכל לעקוב ולראות תוך איזה פרק זמן ראה רופא את הפג המורכב ואת הפג הרגיל, תוך כמה זמן דיאטנית ראתה אותו, תוך כמה זמן ראתה אותו מרפאה בעיסוק.

<גליה ניב: עובדים על הנתונים של הדאתה בייס כדי שבאמת אפשר יהיה לדעת ולפי זה אנחנו רואים באיזה תחומים יש לנו פערים.

<גליה ניב: יש תכנית סדורה.

<גליה ניב: אנחנו שנה עובדים על המתכונת שלה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: ד"ר לידיה גביס.

<לידיה גביס: אני מנהלת את המכון להתפתחות הילד בתל השומר.

<לידיה גביס: אני מייצגת כאן את המצב של המכונים בתוך בתי החולים וגם של הרופאים הנוירולוגים ההתפתחותיים שזה המקצוע שאמור לתת את המענה יום אחרי הפגייה.

<לידיה גביס: קודם כל, השינויים בפגיות מדהימים ומבורכים למרות שיש עדיין פערים מבחינת איוש משרות אבל התהליכים הולכים קדימה מאוד מאוד יפה.

<לידיה גביס: יש תהליך מאוד מאוד יפה עם החוזר אבל מיום יציאת הפג הביתה ויישום החוזר, יש פערים, כמו ששמעתם.

<לידיה גביס: אנחנו שיתפנו פעולה עם העמותה כדי להסתכל דווקא מהצד של ההורים, מה בסופו של דבר השירות שהם מקבלים והיישום הוא עדיין מאוד מאוד מצומצם.

<לידיה גביס: אני רוצה להצביע על כמה פערים מהכיוון שלנו.

<לידיה גביס: אנחנו במכונים להתפתחות הילד בבתי החולים, הדלת שלנו פתוחה לפגים באופן מיידי, גם בהתאם לחוזר אבל גם בהתאם לצרכים מיידיים שאנחנו מזהים בתוך הפגייה, אפילו שבוע אחרי השחרור.

<לידיה גביס: הדלת גם אמורה להיות פתוחה לאורך זמן כי שבעים אחוזים מהפגים יצטרכו אותנו גם בגילאים יותר מאוחרים, בגיל טרום בית ספר ושמעתם כאן על לקויות למידה ועל לקויות אחרות שאנחנו אמורים לעקוב לאורך זמן ובהיבט של צמצום הפערים גם לאתר מוקדם ולתת את המענה כמה שיותר מוקדם.

<לידיה גביס: הפערים שקיימים היום הם כאלה שבשמונה השנים האחרונות נסגרו תשעה מכונים של בתי חולים.

<לידיה גביס: כלומר, זה הולך להיות זן נכחד כשזה אמור להיות המקום עבור הפגים המורכבים.

<לידיה גביס: זה מצמצם עוד יותר גם את מקומות ההכשרה.

יפעת שאשא ביטון: איך זה מתיישב עם המשימה הלאומית לצורך העניין של קידום התחום?

יפעת שאשא ביטון: מישהו יכול להתייחס לזה?

<אורן פרלסמן: במשרד הבריאות מתבצעת עבודת מטה נרחבת גם לגבי מכוני ההתפתחות וכל סביבת הילד מהלידה או טרום לידה ועד להבשלה, אפילו גילאי גן.

<אורן פרלסמן: העבודה היא בעיצומה.

יפעת שאשא ביטון: השאלה היא אם במקביל לזה שנסגר משהו, הרי אם אנחנו מדברים על חוסר ועכשיו אנחנו מתבשרים על סגירה, איפה אנחנו מצמצמים את הפער?

<לידיה גביס: זה הופיע בדוח מבקר המדינה האחרון, הפער הזה שאין לו כרגע איזה שהן תכניות גישור.

<לידיה גביס: כתוצאה מזה יש כדור שלג כאשר יש צמצום רב של מקומות הכשרה כי רוב הרופאים בתחום שלנו עושים את ההכשרה בתוך המכונים בבתי החולים.

<לידיה גביס: השנה, אם יעברו את הבחינה, יהיו בסך הכול עשרה רופאים חדשים בתחום הזה בכל הארץ וכרגיל רובם באזור המרכז.

<לידיה גביס: בנוסף זה יוצר פער עצום בהכשרה של מקצועות הבריאות שגם הם אמורים לקבל את ההכשרה המעשית.

<לידיה גביס: המועצה להשכלה גבוהה מצמצמת מקומות – מקומות לתואר ראשון בפיזיותרפיה ובמקצועות בריאות אחרים – משום שאין מספיק מקומות להכשרה שלהם בהמשך.

<לידיה גביס: מי שעוסק בתחום של ילדים במקצועות הבריאות, בין שבעים לשמונים אחוזים מהזמן שלו עוסק בטיפול בפגים, אם זה במעונות יום שיקומיים, אם זה במכונים שונים ואם זה ביחידות הטיפוליות.

<לידיה גביס: לכן יש משמעות גדולה לגדילה וצמיחה גם של רופאים שההכשרה שלהם היא 19 שנים ולכן ההסתכלות קדימה היא מאוד ארוכת טווח וגם של מקצועות הבריאות שצריכים מקומות להתנסות.

<אורן פרלסמן: לא נסגרו מכונים.

<אורן פרלסמן: יש חלק שצומצמה הפעילות עקב מחסור בכוח אדם.

<אורן פרלסמן: השירות ניתן בקהילה ולכן חלק מכוח האדם עבר לקהילה.

<לידיה גביס: בתוך בתי החולים יש תשעה מכונים שנסגרו.

<לידיה גביס: אני יכולה להעביר אליך את הרשימה.

<אורן פרלסמן: אני אשמח.

<לידיה גביס: האחרון שנסגר הוא בבית חולים ברזילי.

<אורן פרלסמן: לא נסגר.

<אורן פרלסמן: אולי צומצם כחלק מהפעילות אבל לא נסגר.

<אורן פרלסמן: לגבי השדות הקליניים.

<אורן פרלסמן: לא נסגרו שדות.

<אורן פרלסמן: לא הורחבו.

<לידיה גביס: לא נפתחו.

<לידיה גביס: לא אושרו.

<אורן פרלסמן: לא הורחבו.

<אורן פרלסמן: כן יש פיתוח.

<אורן פרלסמן: בכל אופן, לא צומצמו.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: פרופסור גיל קלינגר.

<גיל קלינגר: מנהל הפגייה בבית חולים שניידר שהשנה זכתה להכרה כאחת הפגיות המצטיינות.

<גיל קלינגר: אני רוצה להעלות נקודה ולהתייחס לנקודה שהעלו קודם וזה לגבי צפיפות בפגיות וחסר במיטות.

<גיל קלינגר: אני חושב שחלק מהצפיפות וחלק ממה שקוראים היעדר מיטות הוא משהו שהוא די פיקטיבי ולא אמיתי.

<גיל קלינגר: בתי החולים מתוגמלים בסכום מאוד גבוה על לידות של פגים מתחת למשקל של 1.750 קילו.

<גיל קלינגר: זה יוצר אינסנטיב מאוד מאוד חזק אצל בתי החולים לשמר בכל מחיר את הפגים האלה אצלם בבית החולים ואת היולדות אצלם בבית החולים.

<גיל קלינגר: הרבה פעמים נוצרים מצבים שפגיות בתפוסה מאוד מאוד גבוהה והנהלות בתי החולים לא מוכנות להעביר יולדות או להעביר פגים ממקום למקום וזאת מכיוון שכדאי להן כלכלית.

יפעת שאשא ביטון: אבל אם יש מקום, למה להעביר?

יפעת שאשא ביטון: מסורוקה אמרו לנו כאן שלהם אין מקום והם מניידים אותם.

<גיל קלינגר: זה נכון שדוקטור גולן מניידת הרבה פעמים אבל זה בעירבון מאוד מוגבל כי הנהלת בית החולים שלה מגבילה אותה במה שהיא מתירה לה להעביר ומתי.

<גיל קלינגר: היא לא יכולה להעביר כל דבר.

<גיל קלינגר: כשיש מיטות, גם צריך להבין מה המשמעות של מיטות.

<גיל קלינגר: כשפגייה מאוד מאוד מתקשה לעבוד כשהיא במאה אחוזי תפוסה, במיוחד כשאין לה כוח אדם, כבר כשהיא בתשעים אחוזים תפוסה ואולי אפילו פחות, היא כבר מתקשה לתפקד.

<גיל קלינגר: זה נכון שאולי על הנייר יש לה מיטות, אבל אין לה בהכרח כוח אדם שמאפשר לה לטפל.

<גיל קלינגר: מצד שני יכול להיות שבאותו זמן שפגייה יושבת על מאה אחוזי תפוסה או לפעמים אפילו קצת יותר, בפגייה גדולה במקום אחר התפוסה בה היא מאוד נמוכה.

<גיל קלינגר: אין שום ניסיון לווסת בין הפגיות, מה שיכול היה להוריד את התפוסה הממוצעת ולמנוע מצבים קיצוניים.

<גיל קלינגר: אני אומר שהעובדה שיש כדאיות כלכלית לבתי החולים להחזיק פגים קטנים, גורמת הרבה פעמים למצבים של צפיפות מאוד גדולה.

<גיל קלינגר: הפגייה בשניידר לפעמים מהווה מוצא של חלק מהפגיות האלה.

<גיל קלינגר: הפגייה עובדת כמרכז על בפועל למרות שאין הכרה לזה ואין שום תקצוב לכך.

<גיל קלינגר: אנחנו תמיד מוכנים לקבל ממקומות אחרים.

<גיל קלינגר: אני חייב להגיד שהרבה פעמים התפוסה שלנו היא לא מקסימלית ובמקומות אחרים המצב שונה לגמרי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

<שושנית רובינשטיין: אני ילדתי ב-2015 בשבוע ה-28 ובשנת 2016 ילדתי תינוקת שנולדה בשבוע ה-24 ב-445 גרם.

<שושנית רובינשטיין: הצוות שטיפל בנו ב-2015, רוב הצוות היה גם ב-2016.

<שושנית רובינשטיין: אני רוצה להתייחס לקטע השלילי וסיים בטוב.

<שושנית רובינשטיין: דיברו כאן על הצפיפות.

<שושנית רובינשטיין: בתל השומר ממש זה בא לידי ביטוי בכך שבטיפול נמרץ יש אחות אחת על שני תינוקות ולעומת זאת בחדרים זה אחרת לגמרי.

<שושנית רובינשטיין: יש חדר לפני שחרור בו בלילה יש אחות אחת שממונה על 13 תינוקות כך שאם מדובר לגבי האכלה בזמן, התינוקות לא מקבלים את מה שהם צריכים בזמן ומרגישים את זה.

יפעת שאשא ביטון: זה בתקן?

יפעת שאשא ביטון: אחות לן-13 פגים?

<קרן מקדש: גם אחות לעשרה תינוקות זה לא בתקן.

<קרן מקדש: אני אחות פגייה בתל השומר.

יפעת שאשא ביטון: אם זה לא בתקן, למה עושים את זה?

<קרן מקדש: יש מחסור שדוקטור קלינגר דיבר עליו.

<קרן מקדש: זה נושא של מקום.

יפעת שאשא ביטון: את זה הבנתי.

יפעת שאשא ביטון: הבנתי את מה שהוא אמר.

יפעת שאשא ביטון: אני מבינה עכשיו את המצוקה אבל בית חולים מתנהל שלא לפי התקן, זה נון של בית החולים.

יפעת שאשא ביטון: יש כאן מישהו שלוקח אחריות קצת אובר ממה שהוא יכול באמת לתת ואז נשאלת השאלה אם לא באמת כדאי לנייד למקום אחר בו הפגים כן יוכלו לקבל טיפול מיטבי למרות המחיר של הניוד.

<שושנית רובינשטיין: אלה תינוקות שנמצאים לפני שחרור.

<שושנית רובינשטיין: מה שקורה זה שהאחיות – באמת לבי אתן כי בסך הכול הן צריכות גם להחליף, גם להאכיל וכולי – בגלל שיש מחסור בכוח אדם, הן לא מגיעות לזה.

<שושנית רובינשטיין: מי שמשלם את המחיר, אלה התינוקות.

<שושנית רובינשטיין: עם זאת, בגלל שהיינו ב-2015 ובגלל שחזרנו ב-2016, אני רוצה לומר שמדהים השינוי שהפגייה עשתה, אם זה מבחינת השמירה להגיע לאפס זיהומים, אם זה מבחינת התייחסות לכל העניין של חלב אם.

<שושנית רובינשטיין: מדהים.

<שושנית רובינשטיין: באמת שיפור מדהים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: בנימה חיובית זו אני רוצה לסכם את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: חשוב לי שיצוין בסיכום שיש תמימות דעים סביב השולחן בקרב אנשי מקצוע, הורים ואחרים שיש הישגים ויש שיפור ניכר בשנים האחרונות בל מה שקשור לפגיות וטיפול בפגים.

יפעת שאשא ביטון: על פי מה שנאמר כאן, אנחנו נמצאים בכיוון חיובי ונכון.

יפעת שאשא ביטון: אני עדיין חושבת שמשרד הבריאות צריך להיערך לתכנית לאומית בכל מה שקשור לרופאי ילדים בכלל ולרופאי ילודים ופגים בפרט.

יפעת שאשא ביטון: הנושא של תמרוץ למקצוע, כבר בשלב ההכשרה ולא רק בתפקוד של הפגיות.

יפעת שאשא ביטון: לגבי הנושא של התקציב, הכספים הלא צבועים, יש את המודל שבעצם מתמרץ תמרוץ חיובי את מי שמשקיע יותר בפגייה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהמשרד, אם הוא מחליט שהוא לא צובע את הכסף, לפחות שיתמרץ בתמרוץ שלילי.

<אורן פרלסמן: אין אפשרות.

יפעת שאשא ביטון: למה?

<אורן פרלסמן: נמדדים בסוף השנה.

<אורן פרלסמן: הם מקבלים מראש ומקבלים שיפוי על מה שכבר הושקע.

יפעת שאשא ביטון: הנה, אני נותנת לכם רעיון שלצד זה שיש תמרוץ חיובי למי שמשקיע יותר, שיהיה תמרוץ שלילי למי שעושה דברים אחרים לחלוטין בכסף והכסף כמעט לא מגיע לפגיות.

יפעת שאשא ביטון: שמענו שגם זה קורה.

יפעת שאשא ביטון: גם אם זה קורה בבית חולים אחד, אני חושבת ששווה לעשות את זה כדי שבתי החולים כן יקבלו את המוטיבציה.

יפעת שאשא ביטון: אם הם לא עושים את מה שצריך, שלפחות שתהיה להם המוטיבציה להשתדל קצת יותר.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים שקופות החולים, כולן, תגשנה תכניות עבודה לגבי היישום של חוזר מנכ"ל לטיפול בקהילה.

יפעת שאשא ביטון: כולנו תמימי דעים שזה החלק שצריך לשים עליו עכשיו את הדגש, אחרי שאנחנו אומרים שיש תהליכים חיוביים בתוך בתי החולים כאשר גם שם אנחנו צריכים להמשיך ולפעול.

יפעת שאשא ביטון: הדגש צריך להיות בטיפול בקהילה.

יפעת שאשא ביטון: כמובן לקבל ממשרד הבריאות את המודל לבקרה שייעשה על החוזר כפי שנאמר כאן שמתוכנן לשנת 2018.

יפעת שאשא ביטון: עלתה כאן סוגיה מאוד חשובה של ציוד בסיסי אלמנטרי למשפחות עם פגים.

יפעת שאשא ביטון: לבחון את השילוב של זה או ההכנסה של זה לסל רק עבור אותן משפחות כדי שבאמת אנחנו נוכל לתת להן מענה מיטבי הוליסטי ולא רק משהו שהוא נקודתי כשהן מגיעות לטיפול.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להודות לכולכם.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להודות למי שעוסק במלאכה ובאמת משקיע כדי שהנושא הזה יטופל וילך וישתפר.

יפעת שאשא ביטון: תודה על הדיון.

יפעת שאשא ביטון: יום טוב.