ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 492, 2017-11-13 11:00

יעקב מרגי: בוקר טוב.

יעקב מרגי: אני פותח את הישיבה של ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: היום יום שני, כ"ד בחשוון תשע"ח, 13 בנובמבר 2017.

יעקב מרגי: הנושא – טיפול המחוז החרדי בשיבוץ בנות לסמינרים.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר מספר מילות פתיחה.

יעקב מרגי: השנה הייתה צריכה להיות שנה מכוננת בסוגית רישום התלמידות החרדיות לסמינרים.

יעקב מרגי: אני כיושב ראש ועדת החינוך תרמתי את עצמי יחד עם נציגי משרד החינוך.

יעקב מרגי: יחד ישבנו פגישה ועוד פגישה ועוד פגישה, להכין תקנות רישום מסודרות כדי להגיע אל היעד.

יעקב מרגי: איזה יעד?

יעקב מרגי: לא פסגת השאיפות.

יעקב מרגי: סך הכל שתלמידות חרדיות ב-30 ביוני, שזה תאריך סיום בית הספר היסודי, לפחות שב-30 ביוני התלמידה תדע היכן היא לומדה בשנה הבאה.

יעקב מרגי: מה שאצל בנות התיכון ובני התיכון המוסיקלי, נכון?

יעקב מרגי: יודעות זאת, ידעתם, נכון?

יעקב מרגי: כל אחד שסיימה ידעה איפה היא לומדת.

יעקב מרגי: אז תדעו לכן שיש בנות בגילכן שאצלן זה כמעט מדע בדיוני.

<קריאה: מדע מדויק שהיא לא מקבלת.

יעקב מרגי: מדע בדיוני.

יעקב מרגי: ואנחנו נסקור ככה ביעף את התהליך שעברו חלק מהתלמידות בשנה הזו, שאני חשבתי שהולכת להיות שנה מכוננת.

יעקב מרגי: אמרתי בסדר, קליטה, שנה ראשונה מיישמים תקנות חדשות.

יעקב מרגי: אנשים יחד איתי מכווני מטרה משרד החינוך, נגיע לסטייה.

יעקב מרגי: אם בשנה שעברה התעסקנו עם קרוב ל-100 בנות, פעם זה היה 600.

יעקב מרגי: נגיע ל-20.

יעקב מרגי: תהליך התאקלמות ואיך אומרים – השתלבות גלגלי השיניים הבירוקרטיים ועד שההורים יטמיעו והרשויות החרדיות יטמיעו את התהליך ייקח זמן.

יעקב מרגי: אז הנה אני אומר לכם כדי לא להלאות אתכם, אני לא הולך לקרוא את כל הקלסר הזה, על כל מחיצה שמתי פתק, ככה.

יעקב מרגי: בזמן שאני האמנתי שכולנו משלבים יחד לפתור את הבעיה, תוך כדי, ב-19 ביוני 2017 משרד החינוך, באמצעות המחוז החרדי, תוקע מקלות בגלגלים.

יעקב מרגי: איך?

יעקב מרגי: יש לנו מצוקה-.

יעקב מרגי: פז, אתה מפריע לי.

יעקב מרגי: זה על חשבון זמן הדיבור שלכם.

יעקב מרגי: בירושלים ישנה מצוקה.

יעקב מרגי: יש צפיפות בכיתות במחוז החרדי.

יעקב מרגי: יש 50 תלמידות בכיתה.

יעקב מרגי: יש תיכונים שעברו את מספר ה-50, אבל זה לא מפריע למחוז החרדי להוציא הנחיה לעיריית ירושלים ולאפשר להם לקבל תלמידות מחוז לירושלים.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: כנראה יש לחצים פוליטיים של יו"ר ועדת כספים.

יעקב מרגי: נכון, השוט שלו יותר חזק משל יושב ראש ועדת החינוך.

יעקב מרגי: וסגן שר החינוך במשרד החינוך, שאמור לדאוג לכל ילדי ישראל.

יעקב מרגי: אז הנה.

יעקב מרגי: אני לתומי חשבתי שכולנו משלבים ידיים כדי להצליח במשימה.

יעקב מרגי: יוני.

יעקב מרגי: אם אני לא טועה ב-19 ביוני, עדיין לא יצאנו לחופשה, נכון?

יעקב מרגי: עוד לא יצאנו.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: רבותי, ואני עכשיו בצורה טלגרפית רץ על המקרים ביעף.

יעקב מרגי: חלק מהמקרים - - -

מאיר כהן: אדוני, אולי יגיד כמה התקבלו בירושלים?

יעקב מרגי: רגע, רגע, לא.

יעקב מרגי: אחר כך תשאל מה שאתה רוצה.

יעקב מרגי: אין לי אלא את הנתונים שהגיעו אלי ואני אומר לכם שזה חלק מהנתונים ואני מאמין שיש הרבה הורים ותלמידות שלא פנו אלינו מחשש שמא יבולע להן בקהילתן.

יעקב מרגי: ועד היום במר נפשן הן יושבות בבית בוכיות, שחברות שלהן, אבל קיבלו עליהן את גזר הדין הזה.

יעקב מרגי: יש לי תלמידה כאן, מוריה, אני לא אומר את שם המשפחה כדי לא לחסוך, אני לא קיבלתי רשות.

יעקב מרגי: עד היום אין החלטה.

יעקב מרגי: המבחן מצוין.

יעקב מרגי: המחוז החרדי תקוע עדיין בערר.

יעקב מרגי: הילדה נמצאת בבית.

יעקב מרגי: קיבלה 105 במבחן.

יעקב מרגי: יש את ה-5 בונוס.

יעקב מרגי: 105.

יעקב מרגי: שרה – שיבוץ רשות במוסד בעיר קריית אתא.

יעקב מרגי: המוסד מסרב לקבל אותה.

יעקב מרגי: אנחנו מאלצים, אני כיושב ראש ועדת החינוך מנסה ללחוץ את משרד החינוך לדבר על ליבו של מנהל התיכון שם שקיבל את האישור שלו על דעת שהוא אזורי, אני מקבל עדויות שהפוך, שהמחוז החרדי מחזק את ידיו.

יעקב מרגי: אז הנה, אחר כך נראה איפה היא לומדת היום וכמה היא צריכה לנסוע.

יעקב מרגי: איילה ממטה יהודה – אין מפקחת מתכללת במועצה האזורית מטה יהודה.

יעקב מרגי: הילדה לא התחילה שנת לימוד.

יעקב מרגי: זה לא מעניין את משרד החינוך, למה היא חרדית.

יעקב מרגי: המחוז יש לו זמן, כי הוא עדיין דן בוועדות ערר.

יעקב מרגי: הדס – פנייה במאי 2017.

יעקב מרגי: עד היום המחוז לא עונה, לא מתייחס.

יעקב מרגי: התעללות.

יעקב מרגי: כשאני אומר עד היום זה לא שהם היו פאסיביים.

יעקב מרגי: זה הורים, תלמידים, מכתבים, טלפונים, פניות ואני לא רוצה לומר לכם תשובות של מפקחות מהמחוז חסרות רגש ורחמים.

יעקב מרגי: הכל מגובה בעדויות.

יעקב מרגי: ואני אדלג אחת כן, אחת לא, כדי לא לשעמם אתכם.

יעקב מרגי: ניתאי – קיבל שיבוץ.

יעקב מרגי: המוסד חזר בו.

יעקב מרגי: לא מוכן.

יעקב מרגי: המחוז לא אוכף זאת.

יעקב מרגי: הגענו להישג בשנה שעברה, לחץ, גם לא היה לי קל.

יעקב מרגי: אילצתי את משרד החינוך לפעול בפעולת אכיפה מול מוסדות סרבניים.

<קריאה: עם בית המשפט.

יעקב מרגי: אני מבקש לא לעזור לי.

יעקב מרגי: גם בלי בית המשפט ידענו להביא בשנה שעברה את משרד החינוך לאיים, לעצור תקציבים.

יעקב מרגי: השנה זה לא קיים בלקסיקון.

יעקב מרגי: מוסד שמסרב לשיבוץ זו החלטה שהייתה חלוטה.

יעקב מרגי: החלטה חלוטה, אבל זה לא הפריע למחוז לפתוח את התהליך מחדש ולהבין ולדון בעררים מחדש.

יעקב מרגי: בהחלטה חלוטה אין דבר כזה לחזור בו, למה?

יעקב מרגי: כי יש אוזן קשבת למוסדות.

יעקב מרגי: ההורים, התלמידים, הנשמה הרכה של הילדה הזו, של הילד הזה לא מעניינת אף אחד.

יעקב מרגי: כי קונים שקט.

יעקב מרגי: יש לנו הגמוניה חרדית במשרד החינוך.

יעקב מרגי: הודיה – ערעור על החלטת רשות.

יעקב מרגי: חודשיים ללא התייחסות.

יעקב מרגי: ועוד.

יעקב מרגי: כשמדברים נו, ו-, ו-, למחוז יש תשובה - עמדת המוסד.

יעקב מרגי: אני לא צריך את ועדת הערר.

יעקב מרגי: - - - תבטלו את ועדות הערר.

יעקב מרגי: בואו נחתוך את התקנות האלה לחצי, ממילא זה לא יתקיים.

יעקב מרגי: אחיזת עיניים עשיתם לנו.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, הנה, אני האדם החזק, יושב ראש ועדת החינוך, שהייתי – ככה הגדירו אותי, אני לא מבין למה – אימתם של מנהלי המוסדות, באו בצ'יק, עבדו עלי.

יעקב מרגי: הכנו תקנות.

יעקב מרגי: דוגרי, איך אומרים אצלנו בשכונה – עקצו אותי.

<קריאה: ואנחנו הזהרנו.

יעקב מרגי: ואני מדלג כמה.

מאיר כהן: בערבית אומרים כול - - -

<יהודית גידלי: ובאידיש?

מאיר כהן: במרוקאית.

<קריאה: תתרגם.

מאיר כהן: גילחו אותנו בלי קצף.

יעקב מרגי: ממש.

יעקב מרגי: ממש.

יעקב מרגי: הילדה הזו, מאחר שאמרתי את שם המשפחה אני לא אומר את העיר, המחוז יודע, אחרי התעללות ממושכת, בסוף בסוף בסוף קיבלו את הפנייה אחרי פתיחת שנת הלימודים.

יעקב מרגי: עדן עדיין בבית.

יעקב מרגי: אמצע נובמבר, עדיין בבית.

יעקב מרגי: יש לנו מושג חדש, אתם יודעים?

יעקב מרגי: יש מושג חדש במחוז החרדי – זה מוסד חדש, אין לנו אמצעי אכיפה עליו.

יעקב מרגי: למה, מוסד חדש בא עם איזו חסינות או איזו מעטפת או איזה מגן?

יעקב מרגי: טענה חדשה.

יעקב מרגי: תתעדכן, לאט לאט תתעדכן.

יעקב מרגי: מכובדי, סגן ראש עיריית ירושלים, ממונה על - - -

<קריאה: זה כאילו הוא שייך לסדום?

<קריאה: לא הבנתי.

יעקב מרגי: כנראה.

יעקב מרגי: אתה היטבת להגדיר.

יעקב מרגי: המצב שלנו אותו דבר.

יעקב מרגי: רבותי, יש תלמידה – רינת – התקבלה.

יעקב מרגי: מזל שיש במרחק של נסיעה שעה וחצי עיר שנקראת מגדל העמק והסכימו לקבל אותה.

מאיר כהן: היא נוסעת שעה וחצי?

יעקב מרגי: כן, שעה וחצי.

<קריאה: עם עוד עשרות מרכסים, מעוד מקומות.

יעקב מרגי: יש לה בית ספר מתאים על פי כל הכללים מתחת לבית.

יעקב מרגי: היא נוסעת שעה וחצי למגדל העמק.

יעקב מרגי: חני – אין לי אלא להגדיר את זה התייחסות מחוז לא ראויה.

יעקב מרגי: אין מענה להורים.

יעקב מרגי: יש שלושה עררים והרביעי התקיים.

יעקב מרגי: ברביעי המחוז כבר לא נותן תשובות.

יעקב מרגי: הדסה – התעללו בה שבועיים.

יעקב מרגי: לפני פתיחת הרישום הודיעו לה לא להגיע לבית הספר.

יעקב מרגי: אחרי כל ההתעללות השאירו אותה שבועיים לפני פתיחת שנת הלימודים לא להגיע לבית הספר ובליווי כמה איומים.

יעקב מרגי: הכל מתועד.

יעקב מרגי: רבותי, אני אחסוך לכם את הכל.

יעקב מרגי: מספיק אני סובל את זה, אבל אני סובל את זה עם התוכן, לא עם הפתקית בלבד.

יעקב מרגי: אני סובל את השיחות של ההורים.

יעקב מרגי: את הבכי של התלמידות.

יעקב מרגי: את הדמעות של האמא ואני קיבלתי – תסלחו לי על הביטוי – כתף קרה זו מילה עדינה – ממי שאמור לאכוף את חוק חינוך חובה, לאכוף את החוק.

יעקב מרגי: מי שאמור לדאוג לכל ילדה וילדה במדינת ישראל.

יעקב מרגי: אין לי אלא לומר, אני אומר לכם, והכל כמובן בהסתייגות, עד שנשמע את התגובות, מבחינתי זו מעילה באמון, מעילה בתפקיד שאליו ביקשתם להגיע.

יעקב מרגי: אני אומר לכם רבותי, תוך כדי עבודה אני שומע הקלטות של מפקחות במחוז החרדי על אמירות קשות להורים ולתלמידות.

יעקב מרגי: אני שומע ציטוטים מאד בעייתיים.

יעקב מרגי: הנחת העבודה של ברירת המחדל - מנהל המוסד הוא בסדר ובואו ננסה לפתור את הבעיה במחוזות אחרים – היא תקלה קשה.

יעקב מרגי: מבחינתי עד שאני לא מקבל הסברים ואני לא אקבל את מה שאני אדרוש בסיכום, כוועדת חינוך אני לא אשקוט.

יעקב מרגי: אני אנתק מגע מהמחוז החרדי.

יעקב מרגי: אני אדרוש אולי אפילו, במחשבה שנייה, לסגור אותו, כי הוא נולד לתקן מצב, לא להנציח ולהעצים מצב.

יעקב מרגי: הסתדרנו בלי המחוז החרדי, התמודדנו, צמצמנו את התופעה בלעדי המחוז החרדי.

יעקב מרגי: החמרנו את המצב.

יעקב מרגי: לצערי הרב החמרנו את המצב, כשאני המגן היחיד.

יעקב מרגי: כשכל חברי הכנסת החרדים ביקשו לבטל את המחוז החרדי אני עמדתי מנגד וחיזקתי אותו, כי האמנתי בזה ואני עדיין מאמין בזה.

יעקב מרגי: אם אני אקבל מהמשרד.

יעקב מרגי: אם לא, אני אומר לכם, בסיכום יש לי תובנות, התובנות מוכנות.

יעקב מרגי: אי אפשר לטפל במאות תלמידות - ידידי מאיר כהן, אתה ניהלת בית ספר, ניהלת רשות מקומית, היית ראש העיר - ועדת ערר אחת לכל אותה כמות תלמידות, שזה לפעמים דיון אחד ושניים ושלושה.

יעקב מרגי: אני התרעתי מראש - - -

מאיר כהן: שסיכומה מוכתב מראש – דוחים את הערר.

יעקב מרגי: התרעתי מראש.

<קריאה: בנוסף על תפקידם.

יעקב מרגי: רגע, אני מבקש לא להפריע לי.

יעקב מרגי: תקבל רשות דיבור, תדבר.

יעקב מרגי: התרעתי מראש שוועדה אחת לא תספיק.

יעקב מרגי: מה גם - יש לי תובנה נוספת שידעתי אותה מראש - הרכב ועדת הערר.

יעקב מרגי: לא יתכן שהמפקחת, שבחיי היום יום, בשגרה, מתפקדת מול מנהלי המוסדות, היא גם באה – סליחה – אני לא פרנואיד ולא קונספירטור.

יעקב מרגי: אין לי מחשבות קונספירטיות ואני לא חשוד בפראנויה.

יעקב מרגי: יש כאלה שלוקים בזה כלפי, אבל אני לא פרנואיד.

יעקב מרגי: אז הרכב ועד הערר צריך להיות מנותק מהוויה החרדית.

יעקב מרגי: יכולים לתת לה משקיף אחד, כן, שיישב - - -

<קריאה: אני מוכן להתנדב.

יעקב מרגי: לא אתה פוליטי, אתה לא איש מקצוע.

<קריאה: הוא ספרדי, הוא לא חרדי.

יעקב מרגי: סליחה, ככה ההגדרה, אתה איש פוליטי, אתה לא איש מקצוע.

יעקב מרגי: אני מבקש אנשי מקצוע ממשרד החינוך.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להצניח להם, אבל לא מהאגף, לא מהמחוז כי זה כישלון אחד גמור.

יעקב מרגי: כל מה שאמרתי, הנה אני אומר, כל מה שאמרתי זה בהסתייגות עד שאני אשמע את התגובות ונראה.

יעקב מרגי: הלוואי שתשכנעו אותי שאולי אני התייחסתי לאיזה מדינה אחרת על הגלובוס, לא על משרד החינוך הישראלי.

יעקב מרגי: אבל המצב הוא עגום.

יעקב מרגי: מצב של משבר אמון טוטאלי.

יעקב מרגי: אין לי אמון.

יעקב מרגי: יושב ראש ועדת החינוך מודיע חד משמעית – אין לי אמון בעבודתו של המחוז החרדי בכל מה שקשור בתהליך הרישום של בנות ספרד-.

יעקב מרגי: תלמידים בכלל במגזר החרדי.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני יושב הראש תודה רבה, שלום לכולם.

מאיר כהן: אני באמת מודה לך שאתה מדבר מדם ליבך, אבל אם לא אתה אז מי?

מאיר כהן: אני חושב שהאגף הזה - - -

יעקב מרגי: מחוז.

מאיר כהן: שאנשיו נמצאים כאן – וזה לא אישי נגד

מאיר כהן: כם – אתם כנראה נולדתם בכדי להכשיר שרץ מסוים.

מאיר כהן: היה צריך איזה אגף שינסה ליפות מציאות.

מאיר כהן: לצערי הגדול השנה טיפלו ב-250 או 300 פניות, רובן נדחו.

מאיר כהן: לפני כמה חודשים, חצי שנה, קראו לי גם שר הפנים המהולל וגם שר החינוך פופוליסט ומה פתאום אתה מעלה הצעת חוק, יש תקנונים.

מאיר כהן: ומיד למחרת הצעת החוק שלי הייתה מסיבת עיתונאים של שר הפנים, יקרינו ושל שר החינוך, שאמרו שלא כצעקתה והם מיד קובעים תקנונים וזה לא יחזור על עצמו; ולא רק שזה חוסר על עצמו, אלא זה הולך מחריף.

מאיר כהן: עכשיו אני לא מבין, 25 שנים משנותיי הייתי מנהל בית ספר.

מאיר כהן: באיזה זכות המשרד הזה נותן כוח למנהלי מוסדות, שהוא לא להם.

מאיר כהן: כוח שהוא חסר – אין לזה אח ורע בשום מדינה דמוקרטית בעולם, תקשיבו, בעולם.

מאיר כהן: אין מקום שמנהל מוסד או מנהלת מוסד מקבלים החלטה ומצפצפים בצפצוף ארוך על משרד החינוך, על ההורים, על הכנסת, על חברי הכנסת.

מאיר כהן: זה כאילו אני ואפסי עוד.

מאיר כהן: אני מנהל המוסד, אני אחליט.

מאיר כהן: ואני שומע שמפקחים ומפקחות – זה בדיוק מזכיר לי כשהייתי שר הרווחה – הוצאתי פעם החלטה שיותר מפקחים לא יהיו בשום מסיבה של מפעילים שלנו.

מאיר כהן: אמרו מה, השתגעת?

מאיר כהן: הסתבר שמפקחים היו הולכים לחתונות, בר מצוות ואז הם היו צריכים גם לקבל החלטות לגבי המפעילים שלנו.

מאיר כהן: זה בדיוק אותו הדבר.

מאיר כהן: מפקחים משתפי פעולה עם מנהלי המוסדות, אדוני.

מאיר כהן: אליך עוד הם נגישים כי אתה באמת יושב ראש ועדת החינוך ואני שמח על זה שהם מבינים את ההגינות ופונים אליך.

מאיר כהן: אלי הם פונים, רחמנא ליצלן, הם אומרים לי מאיר, אפילו שלא ידעו, אל תגיד מאיזו עיר פנו אליך, הם יגיעו אלינו.

מאיר כהן: ואני לא מבין, אני אומר אלוהים אדירים, איפה אנחנו נמצאים?

מאיר כהן: אני לא ארפה.

מאיר כהן: אני מגיש גם השבוע את החוק ואני אגיש אותו – כל חצי שעה החוק הזה יגיע, עד שיבינו גם שר החינוך ושר הפנים, סליחה אדוני, אני לא רוצה להתנצח - - -

יעקב מרגי: ויושב ראש ועדת הכספים.

מאיר כהן: אני יודע שזה - - -

יעקב מרגי: כל חברי הכנסת, כולם.

מאיר כהן: יו"ר ועדת הכספים.

מאיר כהן: עד שיבינו שאין בזה פוליטיקה.

מאיר כהן: באמת - - -

יעקב מרגי: אני יכול לומר בהגינות, שר הפנים, לו היה תלוי בהבנות קואליציוניות ושותפות קואליציונית, הוא תמך בחוק.

יעקב מרגי: מה לעשות?

יעקב מרגי: גם אני אצביע נגדו, למרות שאני מאמין בו, כי זו משמעת קואליציונית.

יעקב מרגי: אני חייב להגן.

מאיר כהן: תשמע, מרגי, אני בא בטענות למנהיג המפלגה שלך, לא אליך.

מאיר כהן: אם לחתום – ואני לא רוצה להיכנס לזה, אבל אני אגיד את זה – כי הרי אם לחתום על הסכמים קואליציוניים - - -

יעקב מרגי: לא, זה שותפות.

יעקב מרגי: לא כתוב סעיף ספציפי, אבל כשהולכים על שותפות – שותפות.

מאיר כהן: אם לחתום על הסכמים קואליציוניים שבגללם נפשות של תלמידים הופכות להיות לנפש נסעת ומוכה וחבוטה, אז אוי לה לפוליטיקה הישראלית שמרשה כאלה דברים.

מאיר כהן: אנחנו שתקנו אז כשזה היה עם הילדים האתיופים וזה עדיין קיים, אבל שתיקת הכבשים אז של משרד החינוך, היום אלה פירות הבאושים שלה, שבתוך משרד החינוך יודע כל מי שיושב כאן שיש אפליה ברורה ושמנהלי מוסדות הם אלה שמחליטים והם יושבים כאן זחוחים.

מאיר כהן: הם זחוחים, אדוני, כי הם יודעים ששום דבר לא יקרה.

מאיר כהן: שאנחנו מחר נדבר ואתה תצביע נגד ואני אקשקש מעל במת הכנסת, אבל הם ימשיכו להיות אלה שאת השרץ הזה הם מלבינים.

מאיר כהן: כי אם היה מנהל, ואני חשבתי שמנהל האגף שנמצא כאן הוא באמת איזה סמכות - - -

יעקב מרגי: מנהל מחוז.

מאיר כהן: מחוז.

מאיר כהן: אבל אם יסתבר ומסתבר לי שהוא כלום שם, הוא מנוהל על ידי - - -

<לירון ספרד: - - - עם כל הכבוד.

מאיר כהן: סליחה אדוני, עם כל הכבוד מה?

<לירון ספרד: - - - ציבור - - - העלבת - - -

יעקב מרגי: אז תגיש נגדו תלונה.

מאיר כהן: אז תתבע אותי.

יעקב מרגי: לירון ספרד, הוא עוד לא אמר כלום.

מאיר כהן: תתבע אותי, מחצוף שכמוך.

יעקב מרגי: הוא לא אמר כלום.

יעקב מרגי: סליחה, מה הוא אמר?

יעקב מרגי: הוא אמר אם.

מאיר כהן: אני נמצא בוועדת החינוך, אתה תגיד לי מה להגיד?

יעקב מרגי: הוא אמר אם.

יעקב מרגי: הוא עדיין לא אמר.

יעקב מרגי: סליחה, הערה לא במקום.

מאיר כהן: תסלח לי אדוני.

יעקב מרגי: בבקשה מאיר, תמשיך.

מאיר כהן: ואם יסתבר שהוא לא עושה כלום והוא דואג שהעררים האלה – ויש לי את כל הנתונים – אתם לא יכולים ל-.

מאיר כהן: יש לנו את כל הנתונים מתוך המשרד שלכם.

מאיר כהן: ואמרתי, אני עבדתי שם 25 שנים.

מאיר כהן: זה לא מראה אלא על מדיניות של השתקה.

מאיר כהן: מדיניות של לראות אפליה במשרד שחרט על דגלו שמי שיפלה – ייענש.

מאיר כהן: אתם שותקים ועל הראש שלכם, של כולכם, כל הזחוחים האלה, על הראש שלכם הילדים שיושבים בבית, הבנות שיושבות בבית בוכות, מתקשרות לאנשי ציבור, מבכות את מצבן ומבוהלות שחס וחלילה לא נגיד את הפרטים שלהן.

יעקב מרגי: תודה מאיר.

מאיר כהן: יש לי עוד משפט אחד.

מאיר כהן: נמצאים כאן נציגי ההורים ואלף כואב לי הלב שרק אני ואתה נמצאים כאן.

יעקב מרגי: למה, מלכיאלי.

מאיר כהן: לא, לא, אה, הנה מלכיאלי.

מאיר כהן: יופי, טוב שבאת.

מאיר כהן: ברוך השם.

מאיר כהן: אבל אני אומר ואני פונה לחברי המורים וההורים, נכון לשבות על השכר של המורים ועל צמצום החופשות, אבל אם יש דבר שבגללו צריך לשבות במערכת החינוך הישראלית ולשנס מותניים – הורים ומנהלים ואנשי ציבור והכנסת כאחד – זה על תופעות של גזענות במערכת החינוך הישראלית.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: צביקה כהן, בבקשה.

יעקב מרגי: תציג את עצמך.

<צביקה כהן: צביקה כהן, סגן ראש עיריית ירושלים, מחזיק תיק חינוך חרדי.

<צביקה כהן: אלף תודה רבה שוב על ההזדמנות שאתה, אדוני יושב הראש, מאפשר בפנינו לבוא לשטוח, להסביר ולומר את המצוקה הכוללת שיש ברשויות המקומיות.

יעקב מרגי: לא שומעים אותך.

יעקב מרגי: לא, על תעקור אותו, רק תדבר בקול.

<צביקה כהן: אתה יודע, כשכואב צועקים, אז בתהליך.

<צביקה כהן: אני רוצה באמת להרגיש חופשי בשיחה הזו, מאחר שאין פה עסק חלילה עם מנהל מחוז או עם יועצים, מהשיחה בכללות הנושא.

<צביקה כהן: אני רואה את הנושא הזה מורכב משני השלבים – התהליך והתוצאה שבו.

<צביקה כהן: אתה הגעת, אדוני יושב הראש, עם תיק עב כרס, על התוצאות.

<צביקה כהן: זו וזו וזו והכאב של זו והמשפחה הזו והדמעות של זאת.

<צביקה כהן: אני רוצה לדבר על התהליך.

<צביקה כהן: אני רוצה לדבר ברשותך על התהליך.

<צביקה כהן: התהליך מורכב בשלב הראשון מאותו תהליך שקוראים לו שיבוץ העירייה.

<צביקה כהן: העירייה נכנסת לתהליך של שיבוץ אחרי שהוא רואה את העוולות שיש בשטח.

<צביקה כהן: לאחר מכן השליטה בתהליך, חוץ מאותו לוח זמנים שנקבע על ידי המחוז בשנה הקודמת, שיכול להיות שהוא סביר והוא טוב, אני לא מתווכח על התאריך, אני חושב שהוא סביר והוא טוב ובתאריך הזה המערכת כולה עוברת לשלב של שיבוץ בנות ירושלים, שזה מאפיין אני חושב משהו כללי כזה.

<צביקה כהן: נמצאות בשיבוץ.

<צביקה כהן: אין אחת שעומדת בלי שיבוץ, למיטב זיכרוני וידיעתי.

<צביקה כהן: אבל התהליך עצמו, אנחנו לא שולטים בו.

<צביקה כהן: כיוון שאם אתה בתחילת שנה מקבל כיתות במוסדות חינוך בירושלים, שהן כבר סיימו את קבלת הבנות משנים עברו, אותו מנהל סמינר או מנהלת סמינר חופרת בבית הספר ביסודי החל מכיתה ו'.

<צביקה כהן: בכיתה ו' מסתובבים להם מנהלי סמינרים ובודקים מי הילדה, מי אביה, מי אימה ומאיפה היא הגיעה.

<צביקה כהן: וכשהיא הגיעה כבר לכיתה ח' היא יודעת כבר באיזו מגמה היא תלמד בתיכון הזה.

<צביקה כהן: ותאר לעצמך את אותה מסכנה, שלא קיבלו אותה, מה היא עוברת.

<צביקה כהן: שלוש שנות לימוד ביסודי ועוד כמה חודשים עם כאלה כאבי בטן וכאבי ראש.

<צביקה כהן: איזה פסיכיאטר יכול להוציא אותה בתחילת הלימודים מהמצב שהיא נמצאת בו?

<צביקה כהן: על התהליך עצמו התחלתי לדבר.

<צביקה כהן: אתה נותן לרשות המקומית לבוא לנגוע בזמן אמת בשיבוץ.

<צביקה כהן: אני, צוות מקצועי שיושב פה איתנו, בא, מתייחס לתוצאה לקראת חודש אדר, סוף אדר, תחילת ניסן, מתחילים לבדוק - - -

יעקב מרגי: שזה בלועזי?

<צביקה כהן: בלועזי תעזור לי - - -

יעקב מרגי: מרס, אפריל.

<צביקה כהן: מרס אפריל.

<צביקה כהן: פותחים את לוח הזמנים, רואים בודקים, אנחנו נמצאים בתהליך.

<צביקה כהן: אומרים לנו עכשיו תיכנסו למשא ומתן עם הסמינרים.

<צביקה כהן: הצחקתם אותי.

<צביקה כהן: תדעו שבחודש חשוון – עכשיו – החודש הזה, אנחנו יודעים כבר מי לא התקבלה בסמינרים.

יעקב מרגי: אני דילגתי לכם - - -

<קריאה: לעוד שנתיים אתה יודע.

יעקב מרגי: רגע, רגע.

יעקב מרגי: אני דילגתי בהקראת הנתונים.

יעקב מרגי: יש גם מקרים והוכחות שרישום מוקדם, שזה אסור - - -

<צביקה כהן: זה פלילי, מה זאת אומרת?

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: נעשה רישום, גם שילמו דמי רישום לפני הזמן, זה תהליך רישום לפני הזמן.

יעקב מרגי: בחשוון זה רישום.

<צביקה כהן: אני רוצה לומר קצת ולחזק - - -

יעקב מרגי: או אמרנו הורה שקיבל פנייה אקטיבית של המוסד, אמרו לו שלא תעז, שלא תחשוב, השנה אל תפנה כי הבת שלך לא תתקבל.

יעקב מרגי: גם זה בעדות.

יעקב מרגי: בבקשה תמשיך.

יעקב מרגי: סליחה שהפרעתי.

<צביקה כהן: גם בתחילת הרישום – יכול לדעת עם איזה תלמידה תיפגש בתום הרישום שהיא לא התקבלה.

<צביקה כהן: בגלל שאתה יושב מול המורה או מול המנהלת והיא אומרת לך תקשיב, זאת וזאת וזאת – לא מסודרות ברישום.

<צביקה כהן: אתה תראה את זה בחודש עכשיו, בחודש נובמבר ואתה תראה את זה בחודש מרס, בגלל שהתהליך הרישומי שאתם בעצם נתתם לבתי ספר לרשום, הוא פשוט צחוק.

<צביקה כהן: הוא תהליך שבא לעשות משהו טכני לחלוטין.

<צביקה כהן: את אותן בנות שהתקבלו וסגרו איתן במהות לפני שנה או שנתיים או חודש או חודשיים, מעבירים אותן את התהליך הזה.

<צביקה כהן: אבל אותן בנות שלא התקבלו באמת, הן לא יתקבלו, לא יעזור כלום.

<צביקה כהן: אני מקבל עשרות טלפונים ביום ואני לא עכשיו, כבר לפני חודשיים שלושה - תציג צביקה כהן, הבת שי - עד שאני מבין שמדברים איתי על שנה קדימה.

<צביקה כהן: אני עוד נמצא בשנה הקודמת, מתפתל בנפתולי התהליך ואומרים לי תגיד, צביקה.

<צביקה כהן: ואני אומר רבותי תגידו, זה פלילי.

<צביקה כהן: סליחה, אבל החברות כולן הסתדרו.

<צביקה כהן: הן לא הסתדרו.

<צביקה כהן: שאף אחד מפה לא ישלח אותנו לעשות שיעורי בית או לפתוח באיזה שהן בדיקות, חקירות עם חברות כאלה ואחרות.

<צביקה כהן: זה לא תפקידי.

<צביקה כהן: סליחה, זה אתם.

<צביקה כהן: אני לא מבין למה הדבר הזה לא נעצר.

<צביקה כהן: אחרי ככלות הכל - - -

יעקב מרגי: יש הרבה דברים שלא נעצרים במשרד החינוך, כמו התל"נים, השוד הזה של התל"נים.

יעקב מרגי: זה לא נעצר במשרד.

<צביקה כהן: בוא נתקדם רגע אחד.

<צביקה כהן: שוב אני אומר רבותי, בלוח הזמנים של השיבוץ אנחנו כן עומדים, אבל אני לא צריך שעות של אף אחד.

<צביקה כהן: אם אני אקבע לעצמי לוח זמנים לשיבוץ, הצוות המקצועי של עיריית ירושלים יעמוד בו.

<צביקה כהן: הוא זריז, הוא חרוץ, הוא יעשה את מה שמוטל עליו.

<צביקה כהן: חד וחלק.

<צביקה כהן: אבל בואו נראה את התהליך.

<צביקה כהן: כשאני בא לשבץ, מותר לי לשבץ, סליחה לא לשבץ, מותר לי לבוא למשא ומתן ולאחר מכן לשבץ בתום הרישום.

<צביקה כהן: בא אלי הרב מנדלסון המכובד והמלומד - - -

<קריאה: עוד רב כזה ואבדנו.

יעקב מרגי: אל תפריע לו.

<צביקה כהן: הוא אומר לי אדון עיריית ירושלים, אני סגרתי את הרישום.

<צביקה כהן: פותח את הרישום של הרב מנדלסון ואני רואה שיש שם בסך הכל 20% בנות - - -

מאיר כהן: צביקה סליחה, אני רוצה לשאול שאלה.

מאיר כהן: הרישום הוא על פי אמות המידה שלהם.

<צביקה כהן: שלהם, כן.

<צביקה כהן: בלבד.

<צביקה כהן: לי אין זכות נגיעה.

מאיר כהן: כלומר אין לך זכות.

<צביקה כהן: זכות מחשבה.

<צביקה כהן: אני יכול לקבל - - -

מאיר כהן: הם נותנים לך מצב קיים שאתה לא יכול - - -

<צביקה כהן: אני יכול לקבל מצבת תלמידות של 80% בנות מעדה מסוימת וה-20% הנוספים – אדוני, אתה לא יכול לשבץ, כי השיבוץ עצמו בנוי אחד ממקום, שניים מהתאמה.

<צביקה כהן: אנחנו לא נופלים בהתאמות, תודה לאל.

<צביקה כהן: יש לנו צוות מקצועי נפלא, שיודע, עושה עבודת קודש, באמת.

<צביקה כהן: הוא תיכף יתחיל, הצוות הזה לעשות סבב בכל בתי הספר והוא יידע מיד אילו בנות אנחנו הולכים להיפגש איתן בעוד חצי שנה.

<צביקה כהן: למה שילדה שלא התקבלה היא לא תתקבל ולא יעזור כלום.

<צביקה כהן: שהציבור הזה שקוראים לו רישום הוא צחוק, הצחקתם אותי.

<קריאה: זה עוזר קצת, לא כלום כלום.

<צביקה כהן: כלום.

<צביקה כהן: התאריך עצמו בא בתהליך.

<קריאה: העירייה משבצת, 80 שיבוצים עשינו.

<קריאה: סתם, שנדע, שזה שלא עושים כלום, עושים משהו.

<צביקה כהן: אתה עושה, אני לא מדברת עליך.

יעקב מרגי: לא הבנת אותו.

יעקב מרגי: תחזור.

<צביקה כהן: לא הבנת אותי.

<צביקה כהן: אתה דיברת באמצע, לכן לא הבנתי אותי וחבל.

<צביקה כהן: שוב אני חוזר, כשאנחנו מקבלים בנות לקראת תחילת הרישום, אלה אותן בנות שמקבלים בדרך כלל, אלא אם כן יש התערבות פוליטית, רוצה לומר קח ותיתן כל מיני כאלה.

<צביקה כהן: אותן בנות שקיבלת בחשוון, אותן בנות שקיבלת בחודש אייר, שלא התקבלו.

<צביקה כהן: עבר פה איזה חצי שנה של רישום זה קשקוש.

<צביקה כהן: בסך הכל הכשרנו את הבנות שקיבלנו לפני חודשים ארוכים.

יעקב מרגי: התעללות.

<צביקה כהן: ועוד דבר.

<צביקה כהן: התהליך עצמו כשאתה מקבל אותו ולך מותר להתערב, עיריית ירושלים, הרשם, בסוף אתה קיבלת קבוצה שהיא לכאורה הומוגנית, לכאורה עברה את כל התהליכים.

<צביקה כהן: אין לך זכות נגיעה.

<צביקה כהן: אבל אתה יכול למצוא את עצמך פתאום 80-20.

<צביקה כהן: למה?

<צביקה כהן: אני רוצה לשלוט בתהליך הזה.

<צביקה כהן: אם אני הרשם שלכם, אם אני לא יכול לשלוט בתהליך הזה – קחו את זה חזרה ממני.

<צביקה כהן: מה אתם מביאים לי דברים שאני לא יכול לשלוט בהם?

<צביקה כהן: זה פשוט צחוק.

<צביקה כהן: ודבר נוסף.

<צביקה כהן: כשאתה מדבר על אחת מאמות המידה הברורות של אותן תקנות שיש, זה המקום.

<צביקה כהן: אתה לא יכול לשבץ לסמינר בנות מעבר למקום שיש לו.

<צביקה כהן: מה לעשות, נגד המציאות אף אחד לא יכול ללכת.

<צביקה כהן: אז תחסום סוף סוף את הדבר הנוראי הזה, של בנות מחוץ לירושלים.

יעקב מרגי: נכון.

<צביקה כהן: אני אספר לכם עוד סיפור.

<צביקה כהן: הרי הבנות שמגיעות מחוץ לירושלים, אני מבין שמנהל המחוז גם גיבה אותי בנושא הזה.

יעקב מרגי: לא, לא גיבה אותך.

<קריאה: בעקבות הדברים שנאמרו.

יעקב מרגי: יש פה מכתב מולי, מה אתה?

<צביקה כהן: אוקיי, אז אם זה - - -

יעקב מרגי: בוא, קח אוויר קצת.

יעקב מרגי: אל תתנתק מחוט המחשבה.

יעקב מרגי: מאיר, שתבין, קח את גבעת זאב.

יעקב מרגי: יש להם די תלמידות כדי לפתוח סמינר ביישוב שלהם.

יעקב מרגי: הם פנו אלי בשולחן הזה עם צוות של רבנים והורים.

יעקב מרגי: אמרתי להם אני לא פרטנר, לא עוזר לכם.

יעקב מרגי: לכו חומה ומגדל, תקימו לכם סמינר משלכם.

יעקב מרגי: לא, אנחנו רוצים ירושלים, זה ממותג כבר.

יעקב מרגי: כי בינינו, 80% זה מיתוג.

יעקב מרגי: עזוב מהות.

מאיר כהן: כן.

יעקב מרגי: זה מיתוג, יח"צ.

יעקב מרגי: לא אני הגדרתי את זה.

יעקב מרגי: אני נשען על גדולים.

יעקב מרגי: פעם הם הקליטו את - - - הישיבה, הוא אמר להם.

יעקב מרגי: הם באו לשאול אותו לגבי תלמידים, לקבל וזה ואח שלה ואבא שלה כזה, וזה התחיל להתעסק עם זה.

יעקב מרגי: הוא אומר לו מה, גאווה?

יעקב מרגי: הכל עניין של גאווה?

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: זה יח"צ ומיתוג של מוסדות על גב אותן נשמות רכות.

יעקב מרגי: ואנחנו משחקים ומשתפים איתם פעולה בקטע הזה.

יעקב מרגי: לכן עוד פעם אני אומר, גבעת זאב.

יעקב מרגי: בסדר, אתה יודע מה, ביישובי סובב ירושלים שיש שתיים, אחת, אני יעקב מרגי לא הייתי פותח את הדיון היום בזה.

יעקב מרגי: כשהמחוז של משרד החינוך שאמור לעזור לי לפתור את הבעיה בירושלים, שהיא עיקר הבעיה, כי בבני ברק אני פתרתי להם, לא הם.

יעקב מרגי: נתתי הנחיה, יש גם רבנים שמטפלים, שם משבצים את X ל-Y ואת Y ל-Z וזה לא מגיע לפתחנו.

יעקב מרגי: תאר לך שבבני ברק גם היינו פותחים את זה?

יעקב מרגי: היינו יושבים פה כל שנה עם 600-700 בנות, אבל מסתדרים.

יעקב מרגי: משרד החינוך מאשר להביא מגבעת זאב בנות?

יעקב מרגי: הרי כשמשרד החינוך רצה לפתור את הבעיה בכיתות א' מה עשה?

יעקב מרגי: שם חוקרים פרטיים על הורים ששינו כתובת ולא קיבל תלמיד אחד בכיתה א' מגבעת זאב.

יעקב מרגי: בתיכונים השרץ הזה מוכשר, כי זה גאווה.

יעקב מרגי: גאווה.

יעקב מרגי: סליחה צביקה, לקחת אוויר?

יעקב מרגי: נחת?

יעקב מרגי: תשלים, יש לך עוד דקה לסיים.

יעקב מרגי: אין לי זמן, בשעה שתים עשרה ורגע הדיון מסתיים.

<צביקה כהן: תראה, האמת היא שבנושא מהסוג הזה השתיקה היא יותר רועמת מאשר האמירה, בגלל שכל אמירה לא תעטוף את מה ש - - -

יעקב מרגי: שייקספיר אמר את זה בכיוון ההפוך.

יעקב מרגי: הוא אמר – מול חומר מעשי המילים רק מקררות.

<צביקה כהן: מכל מקום חברים, אותן בנות שמגיעות גם מחוץ לירושלים, שראש הסמינר עושה שני דברים, מצד אחד מקבל, מצד שני אומר לאותה ילדה אחרת, צביקה כהן לא מרשה לקבל.

<צביקה כהן: ותבדוק.

<צביקה כהן: לך על - - - עם אותו מכחול, עם אותו קו מתאר ותראה שזה בדיוק אותן התנהלויות שיש בתוך בנות ירושלים.

<צביקה כהן: זאת אומרת שפתחו את השערים לקבוצה מסוימת.

<צביקה כהן: לכן הרב, יושב ראש ועדת הכספים, נלחם לפתוח.

<צביקה כהן: לכן אני חוזר ואומר לכם, חברים - - -

יעקב מרגי: לסיכום, משפט אחרון.

<קריאה: מה רוצה לפתוח?

<צביקה כהן: את הרישום מחוץ לירושלים.

<קריאה: חשבתי את המוכשר ש - - -

יעקב מרגי: הוא אומר לך לא.

יעקב מרגי: צביקה מדבר מילים גבוהות.

יעקב מרגי: במילים של השכונה הוא אומר לך תקשיב, שלא תחשוב שהוא נתן הנחיה לקבל את כל הבנות בגבעת זאב.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: גם שם יש כללים.

יעקב מרגי: זה באותו יחס של אפליה גם בזה.

<צביקה כהן: הוא לא יגיד - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הבנתי, אני אמרתי, לא אתה.

<צביקה כהן: חברים, אני קורא לכם לקיים דיון משותף אתנו במידית ולתת לנו התנהלות ושליטה על מסלול התהליך, לא בתוצאה.

<צביקה כהן: אני לא אהיה בתוצאה.

<צביקה כהן: אל תשימו אותי ב- - -

יעקב מרגי: מה זה אומר?

יעקב מרגי: תפרט את זה.

יעקב מרגי: תפרוט את זה למעשים.

<צביקה כהן: אל תתנו לי לשבץ בנות בחודשים מרס-אפריל.

<צביקה כהן: לא רוצה להיות שם.

<צביקה כהן: בגלל שכשאני אהיה שם וכשאני רואה את אותן רשימות שהן כבר לכאורה סתומות, גמורות, חתומות, אתה יודע - - -

יעקב מרגי: מי מונע ממך?

<צביקה כהן: אני אספר סיפור.

יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה.

יעקב מרגי: מי מונע ממך - - -

<צביקה כהן: אני אספר לך סיפור מרגיז נורא.

<צביקה כהן: הרב ליברמן בירושלים, השאיר לנו - - -

<קריאה: החוק.

יעקב מרגי: תן לו לענות.

<צביקה כהן: אתה יודע מה, עזוב.

<צביקה כהן: לא נגיד שמות.

יעקב מרגי: לא, בלי שמות של ילדים.

<יהודית גידלי: לא של ילדים.

יעקב מרגי: אתה יכול לומר שם פרטי, זה לא מזהה בלי שם משפחה.

<צביקה כהן: יש לנו בתי ספר מצוינים בירושלים, נהדרים, בסדר?

<צביקה כהן: ותשמעו אותי, כשאני מקבל שיבוץ בסוף התהליך, אני מקבל שיבוץ של אחיות.

<צביקה כהן: אתה יכול לשבץ לנו אחיות, לא מעבר לזה.

<צביקה כהן: זאת אומרת שאין לנו אפשרות בתקנות האלה לפעול בצורה הגונה.

<צביקה כהן: ואני אומר לכם, קחו את התהליך הזה חזרה אליכם, בגלל שאם אנחנו לא שולטים בו - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שאלתי שאלה.

יעקב מרגי: תקשיב, לו יצור בתחילת תהליך הרישום - - -

<צביקה כהן: אין מקום ב - - -

יעקב מרגי: רגע, תן לי לשאול שאלה.

יעקב מרגי: אם היית מקבל מנדט או אישור בתחילת עונת הרישום נקרא לזה, להביא שיבוץ למוסדות.

<צביקה כהן: מאד פשוט.

יעקב מרגי: זה היה פותר לך את הבעיה?

<צביקה כהן: כן.

יעקב מרגי: אוקיי.

<צביקה כהן: אני לא רוצה להיות הרשם.

יעקב מרגי: תודה, אוקיי.

<צביקה כהן: אני לא רוצה לנהל את ה - - -

יעקב מרגי: תודה, תודה.

יעקב מרגי: יואב ללום, לך יש דקתיים.

<יואב ללום: לא, נו, אל תעשה את זה.

יעקב מרגי: דקתיים.

יעקב מרגי: אין לי זמן.

<צביקה כהן: קח את זה חזרה אליך.

יעקב מרגי: בבקשה, תציג את עצמך.

יעקב מרגי: צביקה, דיברת רבע שעה.

<צביקה כהן: לא, לא, לא, זה פוליטיקאי.

יעקב מרגי: צביקה, אתה לא מדבר איתו מעבר לשולחן, נקודה.

<צביקה כהן: אבל זה פוליטיקאי - - -

יעקב מרגי: צביקה.

<צביקה כהן: לא, זה משהו - - -

<לירון ספרד: לא, אתה - - -

יעקב מרגי: לירון, סליחה, לא קיבלת רשות דיבור.

<צביקה כהן: חברה, אנחנו - - - באותו צד.

<צביקה כהן: לא הבנתי - - -

יעקב מרגי: סליחה, אתה ממונה על החינוך.

<צביקה כהן: אדוני, אנחנו לא בצד אחד פה?

יעקב מרגי: תודה, לא, לא, אז לא שמעת את דברי הפתיחה שלי.

<צביקה כהן: אנחנו לא בצד אחד, אז תלכו ו - - - בכלל.

יעקב מרגי: אנחנו לא בצד אחד.

<צביקה כהן: הייתי בטוח שאנחנו בצד אחד כל הזמן.

יעקב מרגי: לירון, סליחה, אל תפריע.

יעקב מרגי: יואב, בבקשה.

<יואב ללום: טוב, אני רוצה להתחבר לדברים שצביקה כהן סיים בהם ואיתם להתחיל ואחר כך - - -

יעקב מרגי: ומי כבודו, רק שיידעו לפרוטוקול?

<יואב ללום: יואב ללום, עורך דין, מנכ"ל עמותת נוער כהלכה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<יואב ללום: אני רוצה להתחיל בדברים שסיים איתם צביקה בעניין של התהליך.

<יואב ללום: התהליך הוא בעייתי.

<יואב ללום: הוא בעייתי גם במובן שאם נגיד ונקבל את דרישתו של צביקה, שהעיריות הן אלה שיהיו בעלות הסמכות ובעלות הכוח, אז בעיריית ירושלים זה יחסית עובד.

<יואב ללום: מה נעשה עם ערים כמו של גוטרמן, שדחפו את כל הבנות הספרדיות - - -

יעקב מרגי: מה זה גוטרמן?

יעקב מרגי: הציבור לא יודע.

<יואב ללום: גוטרמן זה קריית ספר, מודיעין עילית, שדחפו את כל הבנות לסמינר ספרדי נתיבות חכמה.

<יואב ללום: את כל הבנות שכל הסמינרים לא רצו, דחפו אותן לשם.

<יואב ללום: וכשהמוסד מערער בפני המחוז, אז הערר שלו כמובן נדחה, כי לא בודקים שום דבר לגופו באמת במחוז החרדי.

<יואב ללום: אז יש פה בכל התהליך הזה בעיה.

<יואב ללום: יצאו פה נהלים חדשים, שמר זהבי מנהל המחוז אץ רץ להוציא אותם אחרי הליך בבית המשפט, שאני הגשתי עתירה בעתירה של השיבוצים שנה שעברה.

<יואב ללום: פתאום הוא נהיה זריז, מוציא נהלים צ'יק צ'ק.

<יואב ללום: נהלים שהמוסדות יכולים לערער על החלטת השיבוץ.

<יואב ללום: מהר מאד הוא הוציא נהלים.

<יואב ללום: כשהנהלים של הערעורים של הבנות הם משנת 2006 עד היום, יצאו אולי ארבע או חמש גרסאות.

<יואב ללום: זה מה שיצא.

<יואב ללום: אז פתאום פה בלדאוג למוסדות הוא זריז.

<יואב ללום: הוא מאד זריז איציק זהבי והצוות שלו.

<יואב ללום: אני רוצה לתת מספרים.

<יואב ללום: בשנים האחרונות - - -

יעקב מרגי: איציק זהבי בשבילך הוא מנהל המחוז החרדי.

<יואב ללום: לצערי, עם כל הצער שבדבר.

יעקב מרגי: לא, לא, בוא.

יעקב מרגי: תכבד, סליחה.

<יואב ללום: אני אומר את דעתי.

<יואב ללום: בשנים 2013, 2014 ו-2015, היו עררים בתקופת מנהל המחוז הקודם, כשמר זהבי מתראיין בכל מקום וטעון שהוא תיקן את המערכת.

<יואב ללום: אז בואו נראה מספרים קצת.

<יואב ללום: בשנת 2013 – 119 עררים.

<יואב ללום: בשנת 2014 – 124 עררים.

<מירב ישראלי: כמה התקבלו?

<יואב ללום: שנייה, אני אתן פרטים בשנה האחרונה.

יעקב מרגי: כמה נדחו על הסף.

<יואב ללום: בשנת 2015 יש 75 עררים, בגלל היד הקשה שמפעיל שמעוני ושצביקה יוכל לאשר אותם.

<יואב ללום: ומתוך 75 עררים רק שני עררים נדחים.

<יואב ללום: השנה המחוז החרדי מטפל ב-250 עררים למיטב ידיעתי, מהמקורות שלי.

<יואב ללום: 250 עררים טופלו השנה על ידי המחוז החרדי, מרביתם נדחו.

<יואב ללום: מרביתם נדחו בלי דיון.

יעקב מרגי: אתה יודע לומר לי כמה על הסף?

<יואב ללום: מרביתם נדחו על הסף.

<יואב ללום: את הנתונים, חבר הכנסת מרגי, אני משער שאם אתה תבקש אותם אתה תקבל אותם.

<יואב ללום: אני אצטרך להגיש עתירת חופש מידע כדי לקבל.

יעקב מרגי: אתמול בערב קיבלנו.

<יואב ללום: ואני אגיש עתירת חופש מידע אם צריך.

<יואב ללום: בנתון הזה אני רוצה לומר, זה הנתון.

<יואב ללום: הם דחו עררים על הסף במקרים שאני ליוויתי.

<יואב ללום: אני יכול להראות את הניירות האלה.

<יואב ללום: תלמידה מורחקת בניגוד לנוהל הרחקת תלמיד.

<יואב ללום: תלמידה מהעיר נתיבות, לא נפרט את הפרטים.

<יואב ללום: מר זהבי מכנס ועדת ערר.

<יואב ללום: זה לא ועדת ערר, זה צריך להיות בטיפול המפקח.

<יואב ללום: אין ועדת ערר על הרחקת תלמידה באמצע תהליך.

<יואב ללום: הוא נותן החלטה של ועדת ערר.

יעקב מרגי: לירון, אתה יכול להתייחס לזה?

<יואב ללום: הוא נותן החלטה של ועדת הערר, מר זהבי, והוא מקבל את התלמידה כמו שאמרת, לאחר שעיינתי בעמדת בית הספר.

<יואב ללום: בסדר?

<יואב ללום: זה הנתונים.

<יואב ללום: זה הדברים.

<יואב ללום: בעניין של הרישום המוקדם, צביקה, אחרי הדיון הקודם, כשישב פה סגן ראש העיר או חבר המועצה מגבעת זאב והלין על הרישום המוקדם, עשיתי שיחה מהמילואים שלי, בספטמבר, כשהייתי במילואים, עם לירון ספרד, שיחה טלפונית שעסקה במקרה של משפחה אחרת מאשקלון, ששם וועדת הערר הפכה להיות ועדת משמרת הצניעות.

<יואב ללום: גם זה הסמכות של זהבי, להחליט מה צנוע ולא צנוע, כי הוא מבין בתחום מאד מאד מאד.

<יואב ללום: אז באותו שיחה, שאני עם לירון ספרד בטלפון, באותה שיחה אני אומר ללירון, לירון שמעת?

<יואב ללום: עדויות מהשטח על רישום מוקדם.

<יואב ללום: צועק את זה צביקה כהן.

<יואב ללום: אומר לי לירון ספרד - אני לא יכול להתעסק עם הצהרות של פוליטיקאים, אני רשות מנהלית; ואני מסכים איתו בפן המשפטי.

<יואב ללום: מסכים איתו.

<יואב ללום: אני רשות מנהלית, אני צריך לקבל יותר.

<יואב ללום: אני צריך לקבל תלונה.

<יואב ללום: אני צריך לקבל מקרה שאני אוכל לעקוב אחריו.

<יואב ללום: אז העברתי לו מקרה בספטמבר.

<יואב ללום: בספטמבר העברתי לו מקרה בירושלים על רישום מוקדם ספציפי.

<יואב ללום: מה קרה עם זה?

יעקב מרגי: צביקה, מי הסמכות המקצועית אצלך?

יעקב מרגי: שם, שם.

<צביקה כהן: ברוך הלפגוט.

יעקב מרגי: ברוך הלפגוט, יעלה על הדעת שאתה תגיש תלונה על רישום מוקדם על מנהל סמינר חרדי?

<ברוך הלפגוט: אנחנו יזמנו שהחינוך העצמאי, שהוא האחראי למעשה על כמעט 90% מהבנות בירושלים, שהן אלו שעוברות לסמינרים.

<ברוך הלפגוט: יצא איסור לכל המנהלות בשיתוף פעולה עם - - -

יעקב מרגי: יצא איסור, בסדר, בוא.

<ברוך הלפגוט: לא, זה - - -

יעקב מרגי: אני לא מזלזל.

יעקב מרגי: אני גם רוצה להעמיד אותך במצבים.

יעקב מרגי: רבותי, יש פה - - -

<ברוך הלפגוט: אבל אנחנו יודעים שזה לא - - -

יעקב מרגי: תודה, הבנו, תודה.

<צביקה כהן: תבדקו - - -

יעקב מרגי: צביקה, למה אתה עוזר לי?

יעקב מרגי: אל תעזור לי, צביקה.

יעקב מרגי: בבקשה, תסכם.

<יואב ללום: אני רוצה יותר ממשפט, יש לי עוד הרבה מה להגיד, אבל אני אסיים במשפט.

יעקב מרגי: יואב תסכם.

יעקב מרגי: זה לא יהיה הדיון האחרון.

<יואב ללום: אין בעיה, אני אומר משפט אחד.

<יואב ללום: קודם כל חברי הכנסת כהן - - -

יעקב מרגי: אז מפוליטיקאי אי אפשר לקבל, מאיש מקצוע אני - - -

<יואב ללום: אתה אמרת - - -

יעקב מרגי: סליחה, אני מדבר עכשיו.

יעקב מרגי: מהפוליטיקאי אי אפשר לקבל.

יעקב מרגי: אני את איש המקצוע שהוא לא יגיש והבנות משלמות את המחיר.

<יואב ללום: ואני מגיש וזה לא מטופל.

יעקב מרגי: בבקשה.

<יואב ללום: אני מגיש וזה לא מטופל וחשוב לומר את זה.

<יואב ללום: חבר הכנסת כהן, אמרת על זה שמפקחים הולכים לבר מצוות.

<יואב ללום: אז אני רק רוצה להגיד לך, שבזמנו כששמעוני היה מנהל המחוז, הבאנו לו את זה שהחינוך העצמאי נתן מתנות לחג למפקחים, מעטפות עם תלושים, בסדר?

<יואב ללום: אז במשרד החינוך זה קצת יותר מתקדם כנראה ממשרד הרווחה בנושא הזה.

<יואב ללום: בכל מקרה אני רוצה - - -

יעקב מרגי: בוא, אתה אומר דברים שהם - - -

<יואב ללום: אני אומר דבר שאפשר לבדוק אותו עם שמעוני.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בוא, אני בהסתייגות אומר זאת.

יעקב מרגי: בסדר.

<יואב ללום: אני רוצה לסיים עם משפט אחד.

<יואב ללום: אני אומר וחוזר ואומר, ההליך הזה, אני באמת בעד שההליך הזה צריך לשדד אותו.

<יואב ללום: צריך לשדד את ההליך הזה-.

<יואב ללום: צביקה, אתה מפריע לי.

יעקב מרגי: צביקה, שום דבר לא אישי פה.

יעקב מרגי: אף אחד לא אישי פה.

<יואב ללום: צריך לשדד את התהליך הזה, צריך לשנות אותו מהמסד ועד הטפחות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יואב, אני רוצה תגובה.

יעקב מרגי: רבע שעה לפחות אני צריך תגובה ממשרד החינוך.

יעקב מרגי: אורה חכם, רצית משפט?

<אורה חכם: משפט אחד.

יעקב מרגי: משהו שלא נאמר, יאללה, בבקשה גברתי.

<אורה חכם: מצד אחד אני הולכת דברי כפירה להציע.

יעקב מרגי: אל תגידי.

<אורה חכם: רגע, רגע.

יעקב מרגי: יש לי אוזניים רגישות.

<אורה חכם: אבל מה זה?

יעקב מרגי: את יכולה להתחשב בי?

<אורה חכם: לא כפירה שהיא כפירה דתית.

יעקב מרגי: אה, בסדר, בסדר.

<אורה חכם: כפירה מבחינת המאמץ המשותף שלנו בהקמת מדינת ישראל.

<אורה חכם: מי יפסיד בסופו של דבר?

<אורה חכם: רק החרדים האשכנזים יפסידו.

<אורה חכם: כי ככה אתם דוחפים את העניין להקמת מחוז ספרדי חרדי.

<אורה חכם: ומי יהיה בסוף הרוב?

<אורה חכם: אני שואלת את כל אלה שמצדדים ועושים את זה.

<אורה חכם: אז אם אתה מושל, תמשוך גם בשכל, לא רק מה שאומרים לך אנשים קיצוניים.

<אורה חכם: זה מה שיש לי להגיד לכם.

יעקב מרגי: תודה.

<אורה חכם: אז חבל.

<אורה חכם: תקבלו ותעשו ותיישרו קו.

<אורה חכם: אתם לא נולדתם אשכנזים.

<אורה חכם: הייתם פעם גם ספרדים, אז תחזרו למקורות שלכם.

יעקב מרגי: תודה אורה.

יעקב מרגי: את יודעת, זה לא דברי כפירה, אלה דברי אלוקים חיים.

יעקב מרגי: זה לא כפירה.

יעקב מרגי: הפחדת אותי.

<אורה חכם: אולי בשבילו זה כפירה.

יעקב מרגי: בבקשה, משרד החינוך.

<איציק זהבי: טוב, צהריים טובים אדוני יושב הראש.

<איציק זהבי: כמובן שאני כואב את כאב ואני חושב שמה שאתה ביקשת לעשות, עבודה מכוננת, אני חושב שאנחנו עושים אותה.

<איציק זהבי: עבדנו באופן צמוד כל השנה האחרונה ואני מקווה שנמשיך לעבוד ככה גם בשנה הבאה, כדי שנוכל לקדם את התהליכים.

<איציק זהבי: כדי להיות יותר נתון בתוך המספרים אז אני אומר, ואגב צריך להגיד איזו מילה או שתיים על המחוז החרדי.

<איציק זהבי: אנחנו היום מטפלים ב-435,000 תלמידים מגילאי 3 ועד גילאי י"ג-י"ד.

<איציק זהבי: אנחנו עושים מהפכה בכל מה שקשור לעבודה במחוז החרדי, על כל מה שהיה.

<איציק זהבי: אף שנה לא נראתה כל כך טובה מכל הזוויות ומכל הפעולות, וזה לא עניין של-.

<איציק זהבי: כואב לך בגרון, מר ללום?

<יואב ללום: כואב לי בגרון כשאתה - - -

יעקב מרגי: איציק, אתה רוצה - - -

<איציק זהבי: אדוני יושב הראש, אי אפשר - - -

יעקב מרגי: סליחה, לא, לא, לא, אתה תקשיב לי עכשיו.

יעקב מרגי: אתה מבקש ממני, אז תקשיב.

<איציק זהבי: אני מקשיב, כן, כן.

יעקב מרגי: אתה רוצה שיהיה לך יותר קל בדיון?

<איציק זהבי: לא.

יעקב מרגי: תתעלם גם מכחכוחים.

<איציק זהבי: קשה לי גם ככה - - -

יעקב מרגי: סליחה, תן לי.

יעקב מרגי: אני לא שמתי לב.

יעקב מרגי: תאמין לי, אם אתה רוצה לדבר, דבר לפרוטוקול, דבר אלי.

יעקב מרגי: בבקשה, בלי קריאות ביניים.

<איציק זהבי: אני מדבר לפרוטוקול.

יעקב מרגי: בבקשה לא להפריע לדובר.

<איציק זהבי: אדוני יושב הראש, אני מאד מכבד אותך ואת העשייה שלך ואני חושב שלבוא ולהשתלח בצורה הזו ובאופן הזה במחוז – ואם בשנה שעברה השתלחו בעובדים שלו ועכשיו משתלחים בי, זה בסדר.

<איציק זהבי: זה חלק מהעניין.

<איציק זהבי: אני אחראי על כל הפעולות הללו ואני עושה אותן בשליחות מלאה, באמונה מלאה, במקצועיות מלאה ועלי אין אף אחד שמשפיע בדברים הללו.

<איציק זהבי: חד וחלק.

<איציק זהבי: יותר מזה אני אגיד.

<איציק זהבי: אנחנו קידמנו את הפעולה בקרב הציבור החרדי בנושא החינוך, כמו שלא היה באף שנה.

<איציק זהבי: נכון, כי רק שנה וחצי יש מחוז שהוא מחוז חרדי וצריך לקדם את הפעולה הזאת.

<איציק זהבי: שנה ותשעה חודשים, סליחה, כדי להיות מדויקים.

<איציק זהבי: אז אנחנו נותנים מענים על כל המשתמע מכך, מקידום לימודים ומקידום בגרויות וממניעת נשירה.

יעקב מרגי: הדיון היום הוא על טיפול בשיבוץ בנות בלבד.

<איציק זהבי: והדיון היום הוא על שיבוץ, אני מגיע ברשותך אדוני.

<איציק זהבי: השנה עלו בכל הארץ 12,496 בנות לכיתה ט', ב-170 סמינרים בכל רחבי הארץ.

<איציק זהבי: אנחנו יודעים בירושלים לבד, צביקה מוביל את העניין הזה יחד עם ברוך והצוות המקצועי – 2,940 בנות.

<איציק זהבי: אנחנו מדברים בבני ברק על 1,778 בנות.

<איציק זהבי: אנחנו מדברים על כמויות אדירות של בנות, שכן, בסוף התהליך כולו עדיין נשארו – אדוני יושב הראש, כמו שציינת – מקרים, אנחנו לא נתייחס אחד אחד, אבל בשמחה אנחנו נוכל לשבת אצלך בלשכה ולעבור אחד אחד ולתת מענה סוף סוף סופי לכל השמות שנמסרו - - -

יעקב מרגי: התקנות היו אמורות לסיים את כל התהליך ב-30 ביוני.

<איציק זהבי: נכון, ואנחנו - - -

יעקב מרגי: התרעתי שוועדה אחת לא תספיק.

<איציק זהבי: אתה צוד-.

<איציק זהבי: אלף אנחנו עובדים בצורה אינטנסיבית כל הזמן.

יעקב מרגי: זה לא עוזר לי.

<איציק זהבי: ברשותך - - -

יעקב מרגי: זה לא עוזר לבנות, בוא, איציק, תקשיב.

<איציק זהבי: ברשותך אדוני, אני רוצה - - -

יעקב מרגי: אני אתן לך.

<איציק זהבי: אני הכנתי פה להגיד - - -

יעקב מרגי: אני אתן לך לסיים את כל דבריך, לכן השארתי לך רבע שעה זמן.

יעקב מרגי: רק אני מבקש לא ללכת למפלטים הכי נוחים.

יעקב מרגי: בוא תקשיב, כמו שאמרתי אני לא בוחר את אזורי הנוחות שלי.

יעקב מרגי: הפוך הוא.

יעקב מרגי: אני הולך כמו אחד שנכנס דווקא לאזורי אי הנוחות.

יעקב מרגי: יכולתי לבחור לי איזו נוחות ולא לטפל בסוגיה הזאת ואני לא עשה כך.

יעקב מרגי: אני אעשה שקר בנפשי.

יעקב מרגי: אני בא ואומר, הדיון היום זה לא על תפקוד המחוז החרדי.

יעקב מרגי: הדיון היום הוא נקודה אחת בלבד: שיבוץ הבנות בסמינרים – תהליך עבודת הרישום על פי התקנות.

יעקב מרגי: תתייחס לזה.

יעקב מרגי: תתייחס, תגיד איזה קשיים אובייקטיביים, לא אובייקטיביים.

יעקב מרגי: תתייחס לעובדות.

יעקב מרגי: הטחנו פה דברים קשים.

יעקב מרגי: אני לא מסתתר אחריהם.

יעקב מרגי: בחרתי להטיח אותם.

יעקב מרגי: תתמודד איתם.

יעקב מרגי: תתמודד עם הטענות.

<איציק זהבי: אנחנו מתמודדים, אדוני.

יעקב מרגי: לתת לי סקירה עכשיו זה לא נכון, זה לא הוגן.

יעקב מרגי: בבקשה.

<איציק זהבי: אדוני, אני נותן מענה לדברים שאתה אומר בצורה מאד מאד חדה וברורה.

<איציק זהבי: קודם כל לאמירה - - -

יעקב מרגי: לומר לי בסוף נובמבר שאנחנו עדיין בתהליך - - -

<איציק זהבי: לא, אף אחד לא אמר.

יעקב מרגי: סליחה, שיש עוד תהליך של בנות שעדיין לא הסתיים, כשהרציונל שלנו היה לסיים ב-30 ביוני?

יעקב מרגי: מה?

<איציק זהבי: קודם כל אדוני יושב הראש, אנחנו בנינו נוהל ודרך עבודה שמתבססת על הנחיות ולשמחתי הרבה ב-98% מהמקרים פתרנו את הבעיות הללו בצורה טובה.

<איציק זהבי: ובשורה התחתונה, עובדה שהשנה אנחנו שומעים את הקולות מתוך השטח, אנחנו יודעים את הנתונים, אנחנו יודעים את הפניות לבית המשפט.

<איציק זהבי: הרי אם ועדת הערר בראשותי היא ועדה שכל כך אינה מתפקדת ו/או מקבלת החלטות שלא כנדרש, מזמן היו מתקיפים אותנו גם בבתי המשפט.

יעקב מרגי: אתה יודע מה - - -

<איציק זהבי: רגע, תן לי לסיים, אדוני.

יעקב מרגי: סליחה, אני אענה לך.

יעקב מרגי: אתה איתי, סליחה - - -

<איציק זהבי: אבל אני - - -

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אני אתן לך לסיים.

יעקב מרגי: אתה לא יכול ללכת למקום ואני אשאיר אותך בלי זה.

יעקב מרגי: אתה יודע, אתה בא מנפנף בזה, בית משפט, אתה יודע שבאחוזים בכל נושא כמעט, האזרח מוכן לבלוע את כל הצפרדע הכי מסריחה ולא ללכת להליך משפטי כי זה עולה כסף, זה זמן, זה בריאות.

יעקב מרגי: תעזוב את הליך ההדרה בתוך הקהילה החרדית.

יעקב מרגי: אז בוא, אל תנפנף בזה.

יעקב מרגי: העובדות מדברות - - -

<איציק זהבי: אז בוא - - -

יעקב מרגי: איציק, תקשיב.

יעקב מרגי: אתה רוצה להתמקד בזה, בבקשה, יהיה לך יותר קל.

יעקב מרגי: אני מנווט אותך לאזור הקל.

יעקב מרגי: אתה רוצה להיכנס בקיר, אין לי בעיה.

יעקב מרגי: בוא תקשיב טוב טוב.

יעקב מרגי: התקנות דיברו על כך שב-30 ביוני התהליך מסתיים.

יעקב מרגי: נכון?

<איציק זהבי: נכון.

יעקב מרגי: התרעתי ביולי, התרעתי באוגוסט, התרעתי בספטמבר, אוקטובר, נובמבר.

יעקב מרגי: עדיין בנות בבית.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: כי התעכבת בוועדה אחת.

יעקב מרגי: התעכבת שהמפקחות שלך יהיו איתך כל היום.

יעקב מרגי: אל תלך למקומות שקל לך.

<איציק זהבי: אדוני יושב הראש, אני אשמח להמשיך להציג את - - -

יעקב מרגי: תמשיך.

<איציק זהבי: תודה.

<איציק זהבי: כמו שאמרתי בנינו את הנוהל.

<איציק זהבי: בנינו את הנוהל גם בצורה המשותפת.

<איציק זהבי: אנחנו הגענו למצב שבו בהחלט יש שינוי דרמטי בתוך הפעולה בכל מיני רמות.

<איציק זהבי: גם בעבודת הסמינרים ומנהלי המוסדות, גם בעבודה של הרשויות המקומיות, כי אני מבין שצביקה ויש פה גם אנשים נוספים מרשויות מקומיות שיכולים להעיד.

<איציק זהבי: אנחנו מדברים על עבודה בצורה מסודרת, הרבה יותר טובה מאיפה שזה נעשה קודם לכן.

<איציק זהבי: יותר מזה, אנחנו חיזקנו גם באופן ניכר את העבודה של מחלקת הביקור הסדיר, כולל עבודה ברשויות המקומיות ואנחנו מקיימים פגישות ועבודה שוטפת עם כל הגורמים הרלבנטיים.

<איציק זהבי: לגבי עיריית ירושלים.

<איציק זהבי: קודם כל אנחנו גיבינו גיבוי מלא, מוחלט את הבקשה של עיריית ירושלים לא לשלוח ילדות ולא לקבל ילדות מטלז סטון ומגבעת זאב.

<צביקה כהן: תקבל החלטה עכשיו.

<איציק זהבי: סליחה?

יעקב מרגי: צביקה, תן לו לסיים.

<איציק זהבי: את ההחלטה הזאת קיבלנו גם ביוני, גם ב-19 ביוני - - -

<צביקה כהן: זאת אמירה חשובה מאד.

<צביקה כהן: אני מקבל את זה באהבה.

יעקב מרגי: איך זה תואם עם המכתב שלך לעיריית ירושלים ולאוסטרי?

<לירון ספרד: תציגו לנו מכתב שאומר אחרת.

<לירון ספרד: האוסטרי לא רלבנטי.

<איציק זהבי: אנחנו כתבנו גם באוסטרי בחיפה, אדוני יושב הראש, כתבנו בצורה מפורשת עניי עירך קודמים.

יעקב מרגי: כתבת מכתב לעיריית ירושלים לגבי הנחיה - - -

<איציק זהבי: עיריית ירושלים קיבלה את כל הגיבוי, את כל הגיבוי, אדוני יושב הראש.

<איציק זהבי: יושב פה האדון - - -

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אני שאלתי ואתה הולך למקום-.

יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה – אפשרתם לעיריית ירושלים לקבל תלמידות מגבעת זאב וסובב ירושלים?

<איציק זהבי: אנחנו - - -

יעקב מרגי: אפשרת זאת או לא?

<איציק זהבי: אנחנו הודענו – אני עונה לך, אדוני.

<איציק זהבי: אנחנו הודענו לעיריית ירושלים שהם יכולים וצריכים לקלוט קודם כל את תלמידי ירושלים.

<איציק זהבי: יותר מזה, אנחנו גם הודענו את זה לרבנים, ששלחו את הילדות ושלחו את עיריית ירושלים ושלחו כל מיני גורמים נוספים בכל מיני מקומות שכולנו יודעים עליהם, כדי להפעיל לחצים אחרים.

<איציק זהבי: אנחנו עמדנו בעניין הזה - - -

יעקב מרגי: לא עמדת.

יעקב מרגי: ברגע שאפשרת להם, נתת להם - - -

<איציק זהבי: אני אומר לך אדוני יושב הראש, אנחנו לא - - -

יעקב מרגי: אפשרת.

יעקב מרגי: עובדתית.

יעקב מרגי: בזמן שתלמידות בבית, בזמן שהתעללתם בבנות, יש תלמידות מחוץ לירושלים.

<איציק זהבי: עובדתית לא אפשרנו, אדוני יושב הראש.

<לירון ספרד: אדוני, זה פשוט עובדה לא נכונה.

<לירון ספרד: אני רוצה רגע - - -

<צביקה כהן: רגע, יושב הראש שנייה.

<לירון ספרד: מר כהן, זה פשוט עובדה לא נכונה ואני רוצה להתייחס לזה.

<לירון ספרד: גם מנהלי סמינרים - - -

<צביקה כהן: רגע, רגע.

<צביקה כהן: אני עוזר לך - - -

יעקב מרגי: צביקה, מה קרה?

יעקב מרגי: תן לו לדבר ואני אתן לך להגיב לו, מה הבעיה?

<לירון ספרד: זה פשוט אמירה לא נכונה, היא לא מגובה עובדתית ואני אבהיר את זה.

<לירון ספרד: נאמר אפילו למנהלי סמינרים שאמרו שהם לא יכולים לקבל עוד תלמידים, שכל תלמידה השם קיבלו שהיא מחוץ לעיר והעירייה מבקשת לשבץ בנות, קודם כל יש קדימות לשיבוץ של הבנות.

<לירון ספרד: זה הועבר למנהלי הסמינרים ומנהלי הסמינרים קיבלו את העמדה הזאת, אדוני.

<לירון ספרד: אם יש לכם עמדה אחרת - - -

יעקב מרגי: זה נאמר, אבל זה לא תואם את מה שאני מציג.

<לירון ספרד: אז אדוני - - -

יעקב מרגי: לא, לא, לירון.

יעקב מרגי: תנו לי, רגע רבותי.

יעקב מרגי: לא, לא, לא.

<צביקה כהן: ליברמן היה - - - וקיבל את הבנות.

<צביקה כהן: על מה אתם מדברים?

יעקב מרגי: רגע אדוני, סליחה.

<לירון ספרד: תגיד את זה ליושב ראש הוועדה.

יעקב מרגי: סליחה, סליחה.

יעקב מרגי: מרגע שאפשרתם לקבל תלמידות, אפשרתם - - -

<לירון ספרד: לא אפשרנו.

<לירון ספרד: למה לחזור על דבר כזה?

<לירון ספרד: זה לא נכון.

<ברוך הלפגוט: סליחה, לירון.

<ברוך הלפגוט: אדוני יושב הראש, הסמינר - - -

יעקב מרגי: עובדה, עובדה קיימת.

<לירון ספרד: איפה?

יעקב מרגי: תנו לי לסיים להתבטא, אתה תבין מה אני מתכוון.

יעקב מרגי: תנו לי לסיים.

יעקב מרגי: נוח לכם שם, אני לא מוכן ואני אומר לכם חד משמעית, ברגע שנתת למנהלי הסמינרים, שהם הגורם המפלה פה, הם הגורם הבעייתי, אתם משניים, זה ששיתפתם איתם פעולה זאת אומרת זאת אומרת אתם משניים ואני לא חוזר בי עד שלא יוכח אחרת.

יעקב מרגי: יש לי גם עדויות וגם הקלטות, בסדר?

יעקב מרגי: אפשרתם לקבל קודם תלמידות מירושלים, לאחר מכן בהיוותר מקום לקבל תלמידות מחוץ לירושלים ועובדתית תלמידות מחוץ לירושלים לומדות היום בסמינרים בתוך ירושלים.

יעקב מרגי: זו עובדה קיימת.

יעקב מרגי: אפשרתם זאת.

<לירון ספרד: לא על חשבון בנות תלמידות ירושלים.

יעקב מרגי: לך תוכיח שזה לא על חשבון - - -

<לירון ספרד: אבל - - -

יעקב מרגי: סליחה, סליחה, תן לי לדבר.

יעקב מרגי: כמו שלא הצלחת עד היום בחוסר מוטיבציה לאכוף ולהוכיח את הסוגיה של רישום מוקדם, ככה לא תאכוף גם את זה.

<לירון ספרד: אדוני אבל יש עובדות אחרות.

יעקב מרגי: לך תוכיח עכשיו משפטית שזה על חשבון זה.

<לירון ספרד: אז בבקשה, בוא אני - - -

יעקב מרגי: לך תוכיח את זה משפטית.

<לירון ספרד: אדוני, אז בוא נציג לך את הנתונים.

יעקב מרגי: אני אענה לך.

יעקב מרגי: אתם - - -

<לירון ספרד: אז אם יורשה לי להשלים.

יעקב מרגי: לירון אני אתן לך.

<לירון ספרד: בבקשה.

יעקב מרגי: לירון, בוא תקשיב.

יעקב מרגי: ברגע שאתה אומר לי דבר כזה וצביקה אמר תוך כדי, מה לעשות, שיחקנו קצת דמקה ושחמט.

יעקב מרגי: צביקה אומר לך שאני לא יכול לכפות על מנהל מוסד שהיו לו 45 תלמידות בכיתה, בשנה שעברה, לקבל השנה יותר.

<לירון ספרד: לא, זה לא מה שהוא אמר.

יעקב מרגי: אמרת זאת צביקה?

יעקב מרגי: סליחה, תן לי רגע.

<ברוך הלפגוט: כל מוסד קלט מלא ביחס לשנה קודמת.

<ברוך הלפגוט: זאת אומרת אם היו לו בשנה שעברה 45, השנה יהיו לו 45 ירושלמיות.

יעקב מרגי: אתה יודע, יש אמרה תלמודית.

יעקב מרגי: סליחה, בסדר, ברור לי, אבל בסוף הוא קלט מעל 45 תלמידות, מה אתה רוצה ממני?

יעקב מרגי: סליחה, מה אתה רוצה ממני?

יעקב מרגי: זה מעל המכסה.

יעקב מרגי: בואו תקשיבו, יש אמרה תלמודית שאומרת לא העכבר הגנב - - -

<לירון ספרד: צריך לדאוג גם ל - - -

יעקב מרגי: לא, לא, סליחה.

יעקב מרגי: יש ראש עירייה בגבעת זאב, שידאג להם ואתה אל תמעל בתפקידך כמשרד החינוך.

<לירון ספרד: והוא קיבל דרישה כזאת - - -

יעקב מרגי: סליחה, בינתיים על הדרישה הזאת, חן והדסה ומורן וכל אלה שאפלתם - - -

<לירון ספרד: זה לא על חשבון אף בת אחרת.

יעקב מרגי: סליחה, אתה בורח מהמציאות, אתה מיתמם, נקודה.

<לירון ספרד: אדוני, אנחנו מחזיקים ב - - -

יעקב מרגי: לצביקה לא עומדת הזכות - - -

<קריאה: ויכוח בכלל - - -

יעקב מרגי: גברתי את מפריעה לי.

יעקב מרגי: לצביקה לא עומדת הזכות לשבץ מעבר למכסה על חשבון ירושלים.

יעקב מרגי: למנהל המוסד יש פריבילגיה מעל 45 לקבל מחוץ, ואתה אומר לי שלא אפשרת.

יעקב מרגי: אז בוא, או שאתה מיתמם או שאתה לא מבין אותי, שאני לא יודע לדבר.

<לירון ספרד: אדוני, אז קודם כל אני רוצה להגיד דבר כזה, לפני הכל.

<לירון ספרד: כל החלטה – אני לא מוכן וזה מקומם לשמוע שמטילים דופי ומטילים כאילו יש שיקולים זרים שעומדים מאחורי ההחלטות של ועדות הערר.

יעקב מרגי: כן, כן.

<קריאה: יש.

יעקב מרגי: אל תפריע לי, אני אגיד.

<לירון ספרד: אז אני מבקש להגיד לפרוטוקול שהעבודה שלי - - -

<יואב ללום: יש.

<יואב ללום: לפרוטוקול.

יעקב מרגי: יואב.

<יואב ללום: בבקשה, יש פה יושב ראש.

<לירון ספרד: בבקשה, אני מבקש להגיד לפרוטוקול ולא רק לפרוטוקול, ישירות ליושב ראש הוועדה, שאנחנו משתפים איתו פעולה באופן מלא.

<לירון ספרד: כל פנייה של הוועדה ושל חבר הכנסת מרגי ושל עוזריו מתקבלת ומקבלת התייחסות מלאה לכל דבר ועניין.

יעקב מרגי: זה לטובת מערכת החינוך הישראלית.

יעקב מרגי: זה לא הפלסטינית.

<לירון ספרד: לחלוטין.

<לירון ספרד: אנחנו פועלים במשותף וההנחיות וכל המהלך של השנה שעברה, קיצורי המועדים, הכל נעשה יד ביד עם - - -

יעקב מרגי: חבל שישבתי.

יעקב מרגי: היום בדיעבד, חבל ששיתפתי פעולה.

<לירון ספרד: אני חושב שעשית עבודה, אני חושב שהעבודה שלנו הביאה לתוצרים נהדרים.

יעקב מרגי: לא הביאה תוצרים של ממש.

<לירון ספרד: והוכחה לכך שמספר התלמידות שנותרו ללא שיבוץ - - -

יעקב מרגי: לירון.

<לירון ספרד: אם אני אוכל להשלים, בבקשה.

<לירון ספרד: שלוש דקות אני רוצה לדבר ברצף.

יעקב מרגי: אני אתן לך 10 דקות ברצף, אבל תקשיב.

<לירון ספרד: שלוש דקות אני מבקש.

יעקב מרגי: אני אתן לך, אבל בואו תקשיבו לי, רבותי.

יעקב מרגי: אני אתן לכם לסיים, אך בואו תקשיבו.

יעקב מרגי: אני רוצה שתבינו, יש תוצאות טובות לא בגללכם.

יעקב מרגי: לא רק.

<לירון ספרד: לא רק.

יעקב מרגי: סליחה, סליחה.

יעקב מרגי: זה בזכות זה שגם נתנו הנחיה לצביקה לרדת ברף.

יעקב מרגי: שלא ישמעו, לא לפרוטוקול והדיון אמנם בשידור, אבל שלא ישודר, שאמרנו תורידו את הספרדיות מדרגה, מדרגה, כדי שלא יהיה לו צוואר בקבוק.

יעקב מרגי: מפריע לי החיוך שלך, או שזה תווי הפנים שלך, אני לא יודע.

יעקב מרגי: החיוך מפריע לי כשאני מדבר על בנות ישראל, שחלק סובלות גם בגלל עבודתכם, לא בגללכם.

<יואב ללום: גם להורים מחייכים ככה.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: נתנו הנחיות והנחנו את בני ברק להתנהל אחרת.

יעקב מרגי: אז הורדנו ל-100 מקרים, 150 מקרים.

יעקב מרגי: אמרנו כדי שנעשה, בואו, אין לנו עניין - - -.

יעקב מרגי: שיתפתי פעולה.

יעקב מרגי: באנו, כתבנו תקנות.

יעקב מרגי: מה ביקשתי?

יעקב מרגי: אתה יודע מה, השנה אני אמרתי לעצמי – אני לא אכנס לקישקה של הוועדה, למכלול ההחלטות.

יעקב מרגי: אני לא אכנס, אבל אני לא יכול לסבול כשאני מקבל עדויות של אמירות ואתה אומר לי שהם עשו עבודה ואני תמיד יוצא מתוך נקודת הנחה שעובדי ציבור עושים את עבודתם נאמנה.

יעקב מרגי: עוד ארבעה משפטים אני מסיים.

יעקב מרגי: כשאני מקבל עדויות של גישה מאד מתנשאת, גישה שברירת המחדל קודם כל את הבעיה, לא המצב, אני לא יכול להשלים ותבין אותי שאני לא יכול לתת לך לדבר ברצף.

יעקב מרגי: כשאתה אומר לי - - -

<איציק זהבי: אדוני - - -

יעקב מרגי: אני מיד נותן לכם.

יעקב מרגי: משפט אחרון ואני אתן לך.

יעקב מרגי: לכן אני אומר כתב האישום שמפליל אתכם, מפליל אתכם מבחינתי עכשיו, קר, רגש, כלום – 30 ביוני.

יעקב מרגי: 30 ביוני לא סיימתם את עבודתכם.

יעקב מרגי: לא משנה מה הסיבות.

יעקב מרגי: לא שאפתם לכך.

<לירון ספרד: זה מצער שככה אתה חושב.

יעקב מרגי: בבקשה, בסדר.

<איציק זהבי: אדוני יושב הראש, אני חייב להגיד לך שחבל שאתה אומר את הדברים האלה בצורה הזו, הנחרצת.

<איציק זהבי: אני חושב שכדאי - - -

יעקב מרגי: בנובמבר יש תלמידות בבית?

יעקב מרגי: בנובמבר יש תשובות שעוד לא נתת?

<לירון ספרד: כמעט ולא בגלל משרד החינוך.

יעקב מרגי: סליחה, יש תשובות שלא נתתם?

<איציק זהבי: אולי יש עוד שלושה מקרים, ארבעה מקרים - - -

<לירון ספרד: יש מקרים בודדים מתוך 12,000 תלמידות.

<איציק זהבי: מתוך 12,400 - - -

<לירון ספרד: 12,500.

יעקב מרגי: לא, לא, זה מתוך ה-100 ומשהו.

<איציק זהבי: מתוך 12,400 - - -

<יואב ללום: רק אתמול הם סימנו ועדת ערר אחרי העתירה.

יעקב מרגי: תודה יואב, אל תפריע.

יעקב מרגי: בבקשה, תסיימו.

<יואב ללום: נזכרו.

<יואב ללום: יאללה.

<יואב ללום: שיעבדו על מישהו אחר.

יעקב מרגי: תודה, בבקשה, תסיים.

יעקב מרגי: יש לכם חמש דקות ברצף.

יעקב מרגי: לא להפריע להם.

<איציק זהבי: תודה רבה.

<איציק זהבי: אנחנו היינו בענייני עיריית ירושלים והעבודה עם עיריית ירושלים.

<איציק זהבי: בנינו תכנית עבודה משותפת עם הרשות המקומית, עם צביקה, עם הצוות המקצועי.

<איציק זהבי: המנכ"ל בעצמו הכריז על רצון להקים תכנית אסטרטגית כדי להתמודד עם הבעיה בירושלים.

<איציק זהבי: הבעיה בירושלים מורכבת גם מבעיה של בינוי, גם מבעיה של שיפוץ מבנים וגם מבעיה של העלאת התדמית של הסמינרים הספרדים בתוך העיר.

<איציק זהבי: העלאת היכולות של הסמינרים הבינוניים כדי להגיע למצב שבו אנחנו נותנים לנושאים הללו פתרון.

<איציק זהבי: כן, רבותי, מדובר בצורך לעשות שינוי בתודעה.

<איציק זהבי: ואדוני יושב הראש, אני חושב שאתה הובלת את זה בצורה יפה ובגאון, את הצורך לחולל שינוי - - -

יעקב מרגי: הניתוח הצליח והחולה מת.

<איציק זהבי: אני חושב שאתה טועה, אדוני, מצטער לומר לך ואני אומר את הדברים האלה חד וחלק.

<איציק זהבי: אני חושב שאתה טועה.

<איציק זהבי: אני חושב שגם אנשים מטעים אותך ואתה לא רואה את הדברים בצורה הנכונה לצערי.

יעקב מרגי: לא, לא.

יעקב מרגי: הכל מגובה.

<איציק זהבי: הכל מגובה.

<צביקה כהן: אנחנו גם - - -

יעקב מרגי: לא, לא, אל תפריעו לו בבקשה.

יעקב מרגי: צביקה, אל תפריע.

יעקב מרגי: בבקשה.

<איציק זהבי: יחד עם זאת אני חושב שיש לנו הרבה מאד תובנות ומסקנות שאני רוצה לשתף אתכם בעניין הזה.

<איציק זהבי: אנחנו לא הפסקנו לרגע את הנושא הזה.

<איציק זהבי: אנחנו כבר נפגשנו עם מנהלי אגפי החינוך ברשויות המקומיות כבר לישיבה ראשונה על התובנות לקראת השנה הבאה.

<איציק זהבי: אנחנו נפגשנו עם איגוד הסמינרים, אנחנו עובדים עם החינוך העצמאי, גם כדי להתמודד עם הסוגיה הזו, של הטענה לכאורה - - -

יעקב מרגי: עם כולם אתם עובדים, חוץ מההורים.

יעקב מרגי: לא הפרעתי.

יעקב מרגי: אל תתייחס.

<איציק זהבי: אדוני יושב הראש, אני בעצמי נוסע בכל רחבי הארץ ומטפל במקרה של ילדה בודדת.

<איציק זהבי: אף אחד פה לא יגיד לי מה זה לטפל בהורים.

<איציק זהבי: עם כל הכבוד לכל מה שאתה אומר.

<יואב ללום: איפה זה קרה?

יעקב מרגי: לא יואב, אל תפריע לי.

<איציק זהבי: אתה - - -

יעקב מרגי: איציק אתה לא עונה לא.

יעקב מרגי: אל תענה לו.

יעקב מרגי: לא שמעתי את ההערה שלך.

יעקב מרגי: בבקשה, תמשיך.

<איציק זהבי: יחד עם זאת אין לנו עבודה של מאה אחוז.

<איציק זהבי: אדוני יושב הראש, אני לא מכיר באף מקום הצלחה של מאה אחוז, אבל אנחנו הצלחנו השנה בלמעלה מ-95% וציון של 95 זה ציון מצטיין.

<איציק זהבי: אני יכול להגיד שהבעיות של רישום ושיבוץ תלמידים מתחיל בגילאי 3.

<איציק זהבי: אתם מסתכלים על הסמינרים, אני רואה את התמונה כולה.

<איציק זהבי: אני יודע מה קורה בגני הילדים ובחדרים.

<איציק זהבי: אני יודע מה קורה בבתי הספר היסודיים ואני יודע כמה מאמץ ועבודה אנחנו עושים בנושאים הללו.

<איציק זהבי: יש לנו אתגר אדיר בנושא של בינוי וצפיפות בתוך כיתות שאנחנו צריכים לנהל.

<איציק זהבי: יש לנו עבודה חזקה מאד מול הרשויות המקומיות על בנייה של מודל של הליך תכנוני.

<איציק זהבי: כשאנחנו מסתכלים על הליך התכנון ברשות המקומית, מתי הוא צריך להתחיל ופה בעניין הזה אני מתחבר למה שצביקה מדבר ורוצה להיות שותף לתהליכים מקדמת דנא ולא ברגע האחרון.

<איציק זהבי: אז איך עושים תכנון לעניין הזה, איך בוחנים אחד לאחד.

<איציק זהבי: איך עושים כנסי מנהלים וכנסים למחנכות לכיתות ז'-ח' ואומרים להם את הדברים האלה, ואת כל הדברים האלה בעזרת השם אנחנו ניישם כבר השנה פה בירושלים.

<צביקה כהן: אז תדברו איתנו - - -

<איציק זהבי: אנחנו מדברים עם הצוות המקצועי ואיתך כל הזמן, צביקה.

יעקב מרגי: לא, אתה פוליטיקאי, אסור לדבר איתך.

<איציק זהבי: אתה הלכת איתי לביקור בבנות אלישיב.

<איציק זהבי: אמרנו את הדברים האלה אחד לאחד.

<איציק זהבי: אני מיישם את ההסכמות בינינו.

<צביקה כהן: על תהליך הרישום - - -

<איציק זהבי: כולל על תהליך הרישום.

<איציק זהבי: אני מדבר עם כולם.

<איציק זהבי: אין אחד - - -

<צביקה כהן: אל - - -

<איציק זהבי: אני אומר לך, אין אחד בארץ שרצה לומר משהו על תהליך הרישום, שלא שמענו ולא הקשבנו לו ולא ניסינו לראות במה דברים אמורים כדי לקדם את התהליך.

יעקב מרגי: מה זה דחייה על הסף?

<איציק זהבי: מה זה מה?

יעקב מרגי: מה זה דחייה על הסף?

<איציק זהבי: באיזה הקשר?

יעקב מרגי: בוועדות ערר, דחייה על הסף.

<לירון ספרד: אני אתייחס לזה.

יעקב מרגי: זה שמיעה של שני הצדדים?

<לירון ספרד: כן, בוודאי.

יעקב מרגי: לא.

<לירון ספרד: אוקיי.

<לירון ספרד: אם זה לא, אז השאלה אם להגיב או לא להגיב?

יעקב מרגי: תגיב.

<לירון ספרד: אוקיי, אז זה כן, זה לא לא.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: איך?

<לירון ספרד: ואני אסביר כך: קודם כל צריך לצאת מתוך נקודת ההנחה שלא כל תלונה שמגיעה למשרד החינוך, המשמעות שצריך לקבל את התלונה.

<לירון ספרד: כל תלונה נבחנת באופן ענייני, באופן מקצועי.

<לירון ספרד: אם בסופו של דבר רוצים לראות שמאה אחוז תלונות מתקבלות, משהו פה לא תקין.

יעקב מרגי: לא.

<לירון ספרד: נכון?

<לירון ספרד: יפה.

יעקב מרגי: אתה יודע מה - - -

יעקב מרגי: 30 אחוז.

יעקב מרגי: 20 אחוז.

יעקב מרגי: 20 אחוז.

יעקב מרגי: אתה מדבר איתי מאה אחוז?

<לירון ספרד: אז הנה, בבקשה, בואו נתייחס.

<איציק זהבי: על מה אדוני מדבר?

<איציק זהבי: יש 65% מהעררים של הבנות, הבנות התקבלו.

<איציק זהבי: 65%.

<איציק זהבי: יותר משנה שעברה.

<איציק זהבי: על מה אדוני מדבר?

<לירון ספרד: ולנסות להציג מצג שכאילו עוסקים פה רק בדחייה על הסף, באי מתן מענה להורים, בנפנוף, בטשטוש, זה בכלל לא המצב.

<לירון ספרד: המצב הוא הפוך.

<לירון ספרד: כל מקרה שמגיע עובר למפקח מוסד החינוך.

<לירון ספרד: הדבר הראשון שמפקח פונה להורים, מדבר עם ההורים, מנסה להבין בדיוק מה קרה, מה הייתה השתלשלות האירועים.

<לירון ספרד: מגבש תמונה, אחר כך פונה למוסד החינוך, מבקש ערכת קבלה, בודק פרט, פרט, פרט, פרט.

<לירון ספרד: אחרי שהוא מגבש את כל התמונה, כולל פנייה לרשות המקומית במקרים הרלבנטיים, מתכנסת תת ועדה.

<לירון ספרד: זה כתוב בנוהל.

<לירון ספרד: תת הוועדה הזאת כוללת את מפקח מוסד החינוך, כוללת את סגנית מנהלת המחוז, כוללת את המפקחת שמלווה את כל הליכי הרישום בקבלה וכוללת אותי.

<לירון ספרד: אנחנו יושבים על התיק, עוברים ילד ילד.

<לירון ספרד: על כל 300 תיקים,

<לירון ספרד: כל 300-400 הפניות שהגיעו.

<לירון ספרד: בכל פנייה לוועדת ערר הדבר הזה נעשה.

<לירון ספרד: משאבים עצומים מוקדשים, כי כל ילד כזה, כל תלמידה, כל משפחה שפונה זה עולם ומלואו ואנחנו יודעים וכשאנחנו נכנסים לעבודה הזאת אנחנו עוסקים בדיני נפשות ובחרדת קודש אנחנו מטפלים בכל מקרה.

<לירון ספרד: וכל ניסיון לייצר מצג שכאילו אנחנו בעמדה אחת, הכל קבוע מראש, הכל נתון מראש, זה פשוט לא נכון וזה חוטא לאמת וזה פוגע בנו ברמה האישית.

<יואב ללום: בסדר.

<לירון ספרד: זה פוגע בנו ברמה הראשית - - -

<יואב ללום: אפשר לתת דוגמאות.

<לירון ספרד: והאוזן שלי - - -

<יואב ללום: אפשר לתת דוגמאות.

<לירון ספרד: ועורך דין ללום - - -

<יואב ללום: אפשר לתת דוגמאות.

<לירון ספרד: בבקשה, עכשיו אני מדבר.

יעקב מרגי: יואב, יואב, אני חייב לצאת וזה מפריע לי.

<לירון ספרד: ולעורך דין ללום יש קו פתוח אלי.

<יואב ללום: אפשר לתת דוגמאות.

יעקב מרגי: אתה רוצה - - -

<לירון ספרד: אני רק אומר ליושב ראש הוועדה, לעורך דין ללום יש קו פתוח אלי והוא יודע - - -

<יואב ללום: ראיתי את המקרה באשקלון, ראיתי.

יעקב מרגי: יואב, תודה.

<יואב ללום: ראיתי - - - משרד החינוך.

<לירון ספרד: ועורך דין ללום יודע שכל פנייה שלו אלי בקו פתוח - - -

<יואב ללום: ראיתי.

<יואב ללום: אז מה?

<יואב ללום: מה עוזר לי הקו הפתוח הזה?

<לירון ספרד: ויודע שכל פנייה תיבדק ויכול להיות - - -

<יואב ללום: - - - את ההורים?

<לירון ספרד: אני אתייחס.

<יואב ללום: אני לא מדבר איתך בכלל.

יעקב מרגי: יואב, יואב, תודה.

<לירון ספרד: אני אתייחס.

<יואב ללום: - - - נציבות המדינה למכרז שלך בכלל.

יעקב מרגי: יואב.

<לירון ספרד: אני אגיד דבר כזה, ואם עורך הדין ללום חושב שכל פנייה שלו שהוא פונה אלי בקו הפיתוח שאני מעניק לו, משמעות הפנייה שלו שתתקבל, ממש לא.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

<יואב ללום: קומבינות.

<לירון ספרד: למה?

<לירון ספרד: כי אנחנו בודקים כל מקרים.

<יואב ללום: לא ממש לא, אתה לא מטפל בכלום.

<יואב ללום: איפה הרישום המוקדם?

<לירון ספרד: אני פונה ליושב ראש הוועדה ואני ממשיך להתייחס.

<לירון ספרד: לכל הנקודות אני אתייחס.

<לירון ספרד: תת הוועדה בוחנת מקרה מקרה.

<יואב ללום: בדיבורים אתם מתייחסים להכל.

<לירון ספרד: אוקיי.

<לירון ספרד: ובמקרים שבהם הוועדה מוצאת שיש תשתית להתנהלות שלא כדין, התנהלות שיש בה שיקולים זרים, מינהל לא תקין בכל רמה כזאת, ואחרי שאנחנו מבהירים למשרד החינוך תתקן את דרכיך לפני שתגיע לוועדה, קבל מיד את המשפחה הזאת, עשה הליך תקין, ואם הם לא נענים המקרים האלה מגיעים לוועדת הערר.

<לירון ספרד: הרי אין צפי שבכל פנייה לוועדת הערר צריך להתקיים דיון פרונטאלי אצל מנהל המחוז.

<לירון ספרד: רק המקרים שבהם לא הצלחנו לתת מענה לתלונה ולא נתנו מענה מוסכם עם ההורים, עם המשפחה.

<לירון ספרד: ועל כל עשרת או חמישה המקרים שהבאתם לפה יש עומדים 400 או 300 הורים ששמחים שהילדה שלהם התחילה במקום הנכון.

<לירון ספרד: הילדה או הילד שלהם.

יעקב מרגי: באמת צריך לתת מדליה למדינה שאותם 300 הורים קיבלו את מה שמגיע לכל ילד וילדה במדינת ישראל.

<לירון ספרד: יפה והם קיבלו בזכות.

יעקב מרגי: אז מדליה צריך לתת.

<לירון ספרד: הם קיבלו בזכות המסירות והמקצועיות והעבודה הנאמנה של מפקחות המחוז, מפקחי המחוז וכל הצוות החינוכי ברשות מנהל המחוז, בכל הרמות.

<לירון ספרד: וכל ניסיון להטיל דופי בעבודה שלנו, אנחנו לא נסכים לו.

<יואב ללום: אל תסכימו.

<יואב ללום: זכותנו להביע דעה במדינת ישראל בשנת 2017.

<לירון ספרד: וברוך השם, לגבי שנים קודמות - - -

<יואב ללום: יש זכות להבעת דעה.

<לירון ספרד: ואני חייב להגיד דבר כזה, אני לא חושב שאנחנו מושלמים.

<יואב ללום: אתם ממש לא.

<לירון ספרד: אני לא חושב שאנחנו חפים מתקלות ובמקום שיש תקלות אנחנו מתקנים את עצמנו ואנחנו מוכנים לעיין מחדש בהחלטות שלנו ואנחנו לא - - -

<יואב ללום: לקבל את אותה החלטה שוב.

יעקב מרגי: יואב, אתה מפריע לי.

<לירון ספרד: ורק לסיים.

יעקב מרגי: תסיים, כן.

<לירון ספרד: אנחנו עוסקים היום בהפקת לקחים.

<לירון ספרד: רק גוף שמוכן לבוא ולהסתכל ולעשות בחינה עצמית שלו, של מה שהיו הדברים - - -

יעקב מרגי: לירון - - -

<לירון ספרד: אדוני, אנחנו מבקשים להציג לך - - -

יעקב מרגי: תן לי רגע.

<לירון ספרד: אדוני, אתה התחלת את הדברים שלך באמירה שלא תרצה לשתף פעולה במקרה של - - -

יעקב מרגי: אתה יודע למה קשה לי לחזור בי?

<לירון ספרד: אז אני אגיד לך למה אני מבקש שתחזור בך.

יעקב מרגי: לא, אתה יודע למה קשה לי לחזור בי?

יעקב מרגי: תקשיב.

יעקב מרגי: יושב פה משרד ממשלתי, שומע פה טענות ולא הקראתי את כולן וכשאני אומר מגובים, מגובים.

יעקב מרגי: ולא מצאתם לנכון אפילו בדבר של לוחות הזמנים, להגיד כן, צודקים.

יעקב מרגי: אולי היינו צריכים לקיים ארבע ועדות ערר בתקופת הקיץ.

יעקב מרגי: אולי.

יעקב מרגי: זה שעומד פה נציג משרד ממשלתי, בזמן שתלמידות, חלקן עד היום בבית, חלק מהבירור שלכם עדיין נעשה בנובמבר, אתם לא מצאתם לנכון אפילו להציג את המציאות, אלא הכל תקין.

יעקב מרגי: הכל תקין.

<לירון ספרד: לא, לא אמרנו את זה.

<איציק זהבי: ממש לא.

יעקב מרגי: סליחה, עד היום זה מה ש - - -

<לירון ספרד: אנחנו לא אמרנו.

יעקב מרגי: תן לי רגע.

<לירון ספרד: אדוני, אנחנו לא אמרנו.

יעקב מרגי: תן לי רגע.

<לירון ספרד: ואתה לא מתייחס לפניות שהגיעו בספטמבר והגיעו פניות באוקטובר למשרד.

יעקב מרגי: תן לי רגע.

יעקב מרגי: אני לא מדבר על זה.

יעקב מרגי: לא, לא, אני לא אדון אותך על פנייה שהגיעה בספטמבר.

<לירון ספרד: אז אתם דנים אותנו גם על זה.

<איציק זהבי: אז תבדוק את התאריכים אדוני, שוב.

יעקב מרגי: אני מוכן - - -

<לירון ספרד: והמשרד העניק לך שקיפות.

<לירון ספרד: אדוני, המשרד העניק לך שקיפות מלאה.

יעקב מרגי: לכן לקחתי - - -

<לירון ספרד: כל מה שביקשת התקבל.

<איציק זהבי: כל ההחלטות הוגשו.

יעקב מרגי: סליחה, תן לי לדבר.

<לירון ספרד: אנחנו לא מסתירים דבר.

יעקב מרגי: תן לי רגע.

יעקב מרגי: לכן קיבלתי אתמול שני קרגלים.

<לירון ספרד: לא מסתירים דבר.

יעקב מרגי: תן לי.

יעקב מרגי: קיבלתי שני קרגלים.

יעקב מרגי: הדברים ייבדקו ונוכיח.

יעקב מרגי: אבל כשאני מקבל מכתב ואני רואה, מוצג בפני מכתב של מנהל המחוז לרב יוסף רוטנברג, מנהל תיכון בנות בית יעקב, שבזמן שאני מדמה על ארבע תלמידות סך הכל, אחת הייתה אמורה להשתבץ בחיפה, אצל האוסטרי.

יעקב מרגי: ברוך השם היא השתבצה עכשיו, עכשיו.

יעקב מרגי: אנחנו שמחים, צוהלים, מרימים דגלים, מנפנפים במצלתיים.

יעקב מרגי: אמורה להתקבל, עדיין לא קיבלו אותה.

יעקב מרגי: היום – ואני קורא את הניסוחים – אני לא חי טוב עם זה.

<לירון ספרד: אדוני - - -

יעקב מרגי: אני ביקשתי, אני פניתי - - -

<לירון ספרד: אבל - - -

יעקב מרגי: רגע, תן לי לדבר.

יעקב מרגי: פניתי למנכ"ל.

יעקב מרגי: פניתי בדחילו ורחימו למשרד החינוך, למנהל המחוז, למנכ"ל משרד החינוך פעמיים – פעם אחת הוא שלח לי את התגובה שנכתבה לו ואז הטחתי אותה בפניו ואמרתי לו ככה לא מצופה ממנכ"ל משרד ממשלתי, שיקריא לי את הוראות חוזר מנכ"ל, מה שהכתיבו לו.

יעקב מרגי: ואז הוא הבין.

יעקב מרגי: שלוש תלמידות, שהיה פשוט לפנות למנהל בית הספר בקריית אתא ולהגיד לו אין לך ברירה, אין בית ספר חלופי באזור, אתה מקבל אותן, במקום זה להעדיף לשלוח אותן שעה וחצי נסיעות כל יום למגדל העמק.

יעקב מרגי: אני לא יכול לחיות עם זה.

יעקב מרגי: בזמן שאני במערכת הממלכתית, יושב פה וסונט במשרד החינוך, ברשויות המקומיות לשילוב – בר מינן – הבנות הספרדיות.

יעקב מרגי: זה לא ילדים עם צרכים מיוחדים.

יעקב מרגי: אצלי כל הילדים יש להם מעמד שווה.

יעקב מרגי: עם צרכים מיוחדים, או בלי צרכים מיוחדים.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים כרגע על דקויות כאלה ואחרות.

יעקב מרגי: קראתי מבחן שנתנו, מבחן קבלה שאחד הסמינרים הכין אותו.

יעקב מרגי: תאמינו לי, אני נותן את זה למי שהולך עכשיו לפסיכומטרי, ספק אם יעבור אותו.

יעקב מרגי: ואחרי שעוברים אותו, אומרים לה שאמא שלה כמעט רצחה את ארלוזורוב או לא רוצה להתבטא איפה היא נמצאת.

יעקב מרגי: בסוף כשמתבטא רצח אופי לאמא ובסוף בסוף מקבלים את הילדה, עם כל הטענות שהועלו.

יעקב מרגי: אז לירון תקשיב, אני לא בא להטיל דופי.

יעקב מרגי: לא הטלתי דופי.

יעקב מרגי: הטלתי דופי כלפי אותן עדויות שיש לי.

יעקב מרגי: כלפי אותן עדויות שמיעה.

יעקב מרגי: כלפי זה שאני נכשלתי, הטלתי דופי בעצמי.

יעקב מרגי: אני ישבתי אתכם לכתוב תקנות שאמורות לסיים כמעט את כל הבעיה ב-30 ביוני.

יעקב מרגי: לא עמדנו.

יעקב מרגי: ועדות הערר עבדו במהלך חופשת הקיץ עד היום.

יעקב מרגי: זה לא היה צריך להיות.

יעקב מרגי: זה המבחן שלי.

יעקב מרגי: מבחן התוצאה זה ועדות ערר.

יעקב מרגי: לא הייתה צריכה להיות ועדת ערר אחת במהלך חופשת הקיץ.

יעקב מרגי: אני לא מטיל דופי, שתבין טוב טוב.

יעקב מרגי: אני האחרון שיטיל דופי בעובדי ציבור.

יעקב מרגי: אני זועק את זעקתם של אותם הורים, תאמינו לי.

יעקב מרגי: אני שנתיים בחופשת הקיץ, כשכולם יצאו לחופשה, אני יושב ומטפל פרטנית בהורים.

יעקב מרגי: שומע גברים חסונים שגידלו 10 ילדים בוכים מול הילדה.

יעקב מרגי: באים אלי פה בוכים, דמעות של דם.

יעקב מרגי: מה עשינו?

יעקב מרגי: שפכו את דמנו בקהילה.

יעקב מרגי: ואנחנו בשוויון נפש.

יעקב מרגי: אז אני יכול לקשור לכם כתרים ולתלות לכם מדליות - - -

<איציק זהבי: על מה שוויון הנפש שלנו?

יעקב מרגי: תן לי רגע.

<לירון ספרד: אנחנו לא מבקשים מדליות.

יעקב מרגי: תן לי לסיים.

<לירון ספרד: אנחנו רק מבקשים שתתנו לנו לעשות את עבודתנו ואם אנחנו נתייחס למקרה הפרטני שאתה הבאת, על קריית אתא - - -

יעקב מרגי: תמצאו תשובה לכל.

יעקב מרגי: יש תשובה לכל.

<לירון ספרד: לא רק שיש תשובה לכל - - -

יעקב מרגי: בדיעבד יש תשובה לכל.

<לירון ספרד: אתה יודע מה, אני אגיד את הדברים.

<יואב ללום: שם יש ראיות.

<יואב ללום: לא צריך טיוח - - -

<לירון ספרד: כל הנושא של קריית אתא - - -

יעקב מרגי: לירון, אני חייב לסיים כי אני צריך לצאת.

יעקב מרגי: תנו לי רגע.

<לירון ספרד: יד ביד עם העוזר שלך, עניין קריית אתא לווה.

<לירון ספרד: יד ביד.

<יואב ללום: העוזר מכחיש.

יעקב מרגי: סליחה, סליחה.

יעקב מרגי: יואב, אתה מפריע לי.

<לירון ספרד: כן?

<לירון ספרד: אוקיי.

יעקב מרגי: אל תענה.

יעקב מרגי: תקשיבו, לירון - - -

<קריאה: זורקים לנו חול בעיניים.

<לירון ספרד: אני לא יכול להתייחס לדברים.

<לירון ספרד: אם אתה מכחיש ככה, נתי, בצורה כזאת, זה מאד מצער אותי שזה - - -

יעקב מרגי: סליחה, סליחה, יד ביד ופתרון לא נמצא.

יעקב מרגי: זה מה שהוא התכוון לומר לך.

יעקב מרגי: סליחה, תנו לי משפט, רבותי.

יעקב מרגי: מבחינתי אני אקריא סיכום, אבל הוא לא סיום הדיון.

יעקב מרגי: הדיון לא הסתיים.

יעקב מרגי: בדיון הבא אני נענה לאתגר שלכם.

יעקב מרגי: אנחנו נעשה בירורי מדגי של חמישה-שישה מקרים, לא יותר.

יעקב מרגי: נביא אותם לדיון בפעם הבאה.

יעקב מרגי: חמישה שישה מקרים - אני אתן לכם אותם - שיעידו על הכלל.

יעקב מרגי: לא ניקח קיצון.

<צביקה כהן: אדוני, אני יכול להציע הצעה?

יעקב מרגי: אני רוצה שתבינו, המטרה שלי היא אחת.

<צביקה כהן: ברשותך, הצעה.

יעקב מרגי: תקשיבו, תן לי רגע, אני לא סיימתי.

יעקב מרגי: דם שנשפך אי אפשר להשיב, מה לעשות?

יעקב מרגי: זה דם נפשך.

יעקב מרגי: תסלחו לי על הביטויים הקשים.

<צביקה כהן: היום כבר נשפך גם דם.

יעקב מרגי: דם נשפך.

יעקב מרגי: אנחנו מקבלים על זה משכורת.

<צביקה כהן: נכון.

<צביקה כהן: בשקיפות מותר ש - - -

יעקב מרגי: סליחה, סליחה, אל תפריע לי.

יעקב מרגי: מרגע שבאנו לתפקידים האלה נתנו אישור, דמנו, מה לעשות?

יעקב מרגי: לא צריך שיהיה כך, אבל ככה זה.

יעקב מרגי: אבל ההורים האלה, הבנות האלה, דמם נשפך.

יעקב מרגי: לא יודע אם אפשר לתקן נזק נפשי של ילדה כזו.

יעקב מרגי: אבל מה?

יעקב מרגי: אף אחד לא בא לומר בדיון הזה שכל הטענות מוצדקות.

יעקב מרגי: שכל הפניות לוועדת הערר מוצדקות.

יעקב מרגי: אני לא מבין, יש אלפי ועדות השמה שמתקיימות או ועדות כאלה ואחרות שנוגעות לתלמידים.

יעקב מרגי: בדין לשמוע.

יעקב מרגי: עומדת לכם הזכות לדחות על הסף – אי עמידה בפרוצדורות.

יעקב מרגי: אך ורק.

יעקב מרגי: אי עמידה בפרוצדורות.

יעקב מרגי: אני לא מכיר זכות, אחת מזכויות האדם, שאפשר להפר אותה.

יעקב מרגי: רבותי, אנחנו מקבלים תלמידים בכיתה י"א לתיכון עם רמה של כיתה ו', ואוי לאותה מנהלת שלא תקבל את הילד הזה.

יעקב מרגי: אוי לאותה מנהלת שלא תקבל את הילד הזה.

יעקב מרגי: מה, באוטונומיה הזו של החינוך החרדי הכל מותר?

יעקב מרגי: אני שואל שאלות, לא - - -

<לירון ספרד: לי כללים אדוני.

יעקב מרגי: בסדר, יש כללים.

<לירון ספרד: ויש פסיקה שהכירה באוטונומיה הזאת.

יעקב מרגי: הם השתנו.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: אין בעיה.

<לירון ספרד: אז בבקשה.

<לירון ספרד: אם רוצים לעשות מהלך עומק - - -

יעקב מרגי: סליחה, סליחה.

יעקב מרגי: בתיכונים הפסיקה הסכימה כשיש אפליה בתקצוב.

יעקב מרגי: כשיש אפליה בתקצוב זה הפריבילגיה במוכשר - - -

<לירון ספרד: לא, לא.

<לירון ספרד: הפסיקה הכירה באוטונומיה של מוסד חינוך לקבוע מה הם - - -

<יואב ללום: לא נכון.

<יואב ללום: זה לא נכון משפטית.

יעקב מרגי: אחידים לכולם.

יעקב מרגי: רגע, רגע, לירון, משפטן, אני הולך איתך, בסדר?

יעקב מרגי: אבל גם לגברת ברקוביץ, גם לגברת בוסקילה, שיהיו אותן אמות מידה.

<לירון ספרד: חד משמעית.

<לירון ספרד: ואנחנו עומדים מאחורי זה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ואתם לא אוכפים אותן.

יעקב מרגי: תודה.

<לירון ספרד: אנחנו עומדים מאחורי זה.

<קריאה: דורסים אותנו.

יעקב מרגי: רצית לומר משפט, איציק?

יעקב מרגי: משפט, כי אני חייב לסכם.

<איציק זהבי: אדוני יושב הראש, קודם כל אנחנו עושים עבודה הכי מקצועית שיש.

יעקב מרגי: אמרת זאת שבע פעמים.

<איציק זהבי: נכון.

<איציק זהבי: אני חוזר ואומר שכל הניסיון פה לגרום למצב שכאילו יש פה אנשים שחוטאים לתפקיד שלהם, אדוני יושב הראש, הוא ניסיון שאין לו מקום בשולחן הזה.

<איציק זהבי: אני מזמין אותך אדוני יושב הראש לבוא לבקר במשרדי המחוז החרדי, יחד עם הצוות המקצועי שלך, שנוכח אצלנו חדשות לבקרים.

<איציק זהבי: לעבור תיק תיק.

<איציק זהבי: לא תיק אחד, לא חמישה, לעבור תיק תיק ולבחון את הדברים.

<איציק זהבי: איתך, בארבע עיניים ותבוא ותאמר את דעתך אחר כך.

יעקב מרגי: תודה.

<איציק זהבי: תודה גם לך.

<צביקה כהן: יש לי הצעה, כבודו.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: תגיד, כל עוד אני כותב עוד משפט וחצי, תאמר.

<צביקה כהן: אני חושב שאם תהיה ישיבה משותפת והנושא יועלה שוב לדיון- - -

<יהודית גידלי: משותפת עם מי?

<צביקה כהן: עם המחוז החרדי, עם יושב ראש הוועדה שעושה עבודת קודש, עיריית ירושלים.

<צביקה כהן: תהיה פה עבודת משותפת - - -

יעקב מרגי: לא התעייפת?

<צביקה כהן: על השבחת התהליך.

יעקב מרגי: לא התייאשת?

<צביקה כהן: אני חוזר ואומר, על שליטה בתהליך - - -

<איציק זהבי: אנחנו מוכנים לזה.

<איציק זהבי: עושים את זה.

<לירון ספרד: בשמחה.

<צביקה כהן: ולא שניתקל בו בסוף - - -

<לירון ספרד: כולל הארגונים האזרחיים.

<לירון ספרד: אנחנו חושבים שצריכים לתת להם מקום.

<צביקה כהן: אני אומר מילה אחת ואני - - -

<יואב ללום: שזה יירשם.

<צביקה כהן: אני אומר מילה אחת - - -

יעקב מרגי: אמרת, תודה.

<צביקה כהן: משפט אחד.

<צביקה כהן: כולנו בצד אחד ויש לנו כבוד לא רק לילדה שלא קיבלו אותה.

יעקב מרגי: תודה.

<לירון ספרד: כולנו.

<לירון ספרד: אנחנו מסכימים.

יעקב מרגי: סיכום: הוועדה קיימה דיון בנושא שיבוץ בנות לסמינרים החרדיים.

יעקב מרגי: בוועדה הוצגה תמונה עגומה שעד היום ישנן תלמידות שנמצאות בתהליך של וועדות ערר ותלמידות שעדיין נמצאות ללא מסגרת חינוכית.

יעקב מרגי: הוועדה מצרה על כך שמשרד החינוך לא מצא לנכון להקים מספר ועדות ערר לטיפול בכל הפניות.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך להקים מספר ועדות ערר ולא אחת.

יעקב מרגי: הוועדה רואה קושי אובייקטיבי שבוועדות ערר יישבו פונקציות מקצועיות של המחוז החרדי, שכל השנה נמצאות במגע ישיר עם ראשי המוסדות.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לאפשר להורים להופיע בפני ועדות הערר ושלא תהיה דחייה על הסף ללא שמיעה של ההורים או התלמידות.

יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון נוסף לגבי הטענות שהועלו כאן היום בדיון.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך להגיש לוועדת החינוך הצעה חלופית הן לתקנות והן לסוגית תפקוד ועדות הערר תוך 60 יום מהיום.

יעקב מרגי: יתקיים דיון מעקב על מספר תלונות, כפי שאמרתי.

יעקב מרגי: אנחנו נבודד מספר תלונות שמייצגות את הכלל ויתקיים עליהן דיון מעקב.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.