ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 491, 2017-11-13 09:30

יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 13 בנובמבר 2017, כ"ד בחשוון תשע"ח.

יעקב מרגי: הנושא – חינוך במזרח ירושלים.

יעקב מרגי: הכותרת היא מאוד כוללנית, אבל זה דיון שבא בהמשך לדיון שהתקיים ב-3 בינואר 2017.

יעקב מרגי: ביקשנו חומרים מעיריית ירושלים.

יעקב מרגי: לקח להם ארבעה חודשים להגיש אותם.

יעקב מרגי: שלחו אלינו שלושה קרגלים מלאים שהסתכמו במכתב אחד הכולל שמונה שורות וזה הפירוט שמצאו לנכון לתת לוועדת החינוך.

יעקב מרגי: התחייבנו בסיכום הזה שעם קבלת הנתונים, הוועדה תקיים ישיבת מעקב בנושא, ואנחנו מקיימים.

יעקב מרגי: אמרתי, לא נעמוד על דקדוקו של דין ונעשה זאת מייד אחרי שקיבלנו את החומר, כי לקח לנו זמן ללמוד את המכתב הזה עם שמונה השורות.

יעקב מרגי: הבאנו פרשנים לראות.

יעקב מרגי: לא הצלחנו להגיע ולכן הזמנו אתכם היום לראות מה נעשה בנדון.

יעקב מרגי: תקשיבו רבותיי, במשרד החינוך הגדול, הענק שלנו יש אגף לפיקוח ובקרה שאמור לפקח ולבקר על הכול.

יעקב מרגי: יש בתוך זה את אגף הרישוי.

יעקב מרגי: תאמינו לי, מוציא את הנשמה לכל מוסד עד שנותן אישור, אבל למה ללכת לקבל אישור כשאפשר לחיות בלי אישור?

יעקב מרגי: מתחת לרדאר בתי ספר, תעשייה שלמה של בתי ספר, ילדים שקופים, אבל זה נכון לא לממלכתי-דתי, לא לממלכתי.

יעקב מרגי: לצערי הרב זה הולך לצמד המילים חרדי וערבי, שגם במדינת ישראל וגם בעיריית ירושלים חיים טוב עם זה שזה חצר אחורית בתחום הפיקוח והבקרה.

יעקב מרגי: לא יתכן שכ-45,000 ילדים חיים במוסדות לא רשומים.

יעקב מרגי: נכון שנקבל הסברים, אבל כרגע מבחינת עיריית ירושלים ומשרד החינוך, כ-45,000 ילדים נמצאים במוסדות ללא רישוי.

יעקב מרגי: צריך לבדוק למה.

יעקב מרגי: צריך לקבל את ההסברים למה, צריך לקבל הסברים מה נעשה בנדון, או שטוב המצב, ההפקרות הזו.

יעקב מרגי: אני אומר את כל דבריי בהסתייגות, עד שנשמע את התשובות.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, זה נושא שבוער בקרבי ומי שעוקב אחריי בנושא הזה, יש מי שמאבחן אותי עם סטייה כזו ואחרת.

יעקב מרגי: אני לא בורח לאזורי הנוחות ואני יודע שזה קצת נוגע בעצבים רגישים של מפלגות, של פוליטיקאים, של עסקנים, אבל אין מה לעשות.

יעקב מרגי: ילדים במדינת ישראל צריכים לקבל את אותה הזדמנות שווה כמו כל ילד וילד.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על 50,000 ילדים שלא פוקדים את הגנים במגזר הבדואי, אז לוקח זמן, מטפלים, ואם לא היינו דנים פה ולא לוחצים, אז לוקח עוד יותר זמן, ולא היינו עקביים ועוד דיון ועוד דיון, היה לוקח עוד יותר זמן.

יעקב מרגי: מזרח ירושלים, הסוגיה הזו של בינוי כיתות, הסוגיה הזו של בתי ספר לא מאושרים, שנים.

יעקב מרגי: אני לפחות ארבעה דיונים.

יעקב מרגי: אני מקווה היום לקבל תשובות, מה נעשה, מה יעשה.

יעקב מרגי: אדרבא, תבואו ותגידו, הנתונים לא נכונים.

יעקב מרגי: נתמודד איתם.

יעקב מרגי: בבקשה.

<יפה ישר: יפה ישר, מפקחת מחוז, העיר ירושלים.

<יפה ישר: אנחנו היינו כאן בוועדת החינוך הקודמת.

אחמד טיבי: יש מפקחים ערבים?

<יפה ישר: כן.

<יפה ישר: תיכף אני אפרט לכם.

אחמד טיבי: למה את בלבד כאן ולא הערבים שמפקחים?

<יפה ישר: ביקשו נציגות של המשרד ואני הגעתי כמפקחת מחוז שמרכזת את כל הפיקוח בעיר ירושלים.

אחמד טיבי: אבל איך זה שמפקח ערבי בירושלים המזרחית לא נמצא כאן כדי לענות?

יעקב מרגי: אני חושב שהשאלה במקום.

<יפה ישר: אני מפקחת מחוז, אני מרכזת את כל הפיקוח.

יעקב מרגי: הוא מכבד אותך.

יעקב מרגי: הוא שאל שאלה שהיא מתבקשת.

יעקב מרגי: את לא אמורה לתת את התשובה אבל זו שאלה לפרוטוקול והיא שאלה שמהדהדת באוויר.

<יפה ישר: בסדר גמור.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

<יפה ישר: ברשותך, כמה דקות קצת לתת את התמונה הכללית של גם נתונים, גם מה נעשה בתחום של הפיקוח והתוכנית האסטרטגית בגדול, אנחנו נציג ממש רק את היעדים, תוכנית שהמטרה שלה היא באמת לעודד השתלבות בתעסוקה, בכלכלה, בחברה, באקדמיה של התושבים במזרח ירושלים ואנחנו פועלים במספר מישורים.

יעקב מרגי: אני חייב לומר, בייחוד שהדיון יהיה טעון.

יעקב מרגי: האמירות הקשות הן לא כלפי היושבים כאן.

יעקב מרגי: זה כלפי הרשויות הייעודיות.

יעקב מרגי: קחו את מהתחלה מראש, זה לא אישי.

יעקב מרגי: בבקשה.

<יפה ישר: תודה.

<יפה ישר: אני יכולה לומר לך שבשנתיים האחרונות אנחנו התקדמנו ועשינו עבודה בלתי רגילה.

איתן ברושי: טוב, חמישים שנה אחרי ששת הימים, סוף סוף הבנתם את התפקיד שלכם.

איתן ברושי: בשנתיים האחרונות מה עשיתם עד עכשיו?

יעקב מרגי: איתן, תודה.

<יפה ישר: קצת נתונים.

<יפה ישר: אנחנו מדברים על בסביבות 109,000 תלמידים במזרח העיר, כשאתה יכול לראות את הפריסה שלהם.

<יפה ישר: יש לנו במוכר שאינו רשמי וברשמי חלוקה של בערך חצי-חצי, ויש לנו עוד 17,000 תלמידים במוסדות ללא רישיון שהם מוסדות של האונר"א ושל הוואקף במזרח העיר.

<יפה ישר: מבחינת מספרי מוסדות – אנחנו מדברים על 729 מוסדות קדם יסודי, גני ילדים, כשמרביתם במוכר שאינו רשמי.

<יפה ישר: ביסודי – 93 מוסדות, שם גם חצי-חצי מבחינת רשמי ומוכר שאינו רשמי.

<יפה ישר: על יסודי – 79.

<יפה ישר: בחינוך המיוחד – 21 מוסדות.

<יפה ישר: אם אני עוברת ליעדי התוכנית האסטרטגית, אחד מהדברים שאנחנו עושים בתוכנית האסטרטגית זה לאפשר לתלמידים ולהורים אופציה נוספת של התוכנית הישראלית.

<יפה ישר: אנחנו יודעים שהתוכנית התאוג'יה היא מתאימה באמת לילדים החזקים ביותר.

<יפה ישר: יש לנו אחוזי נשירה מאוד גדולים.

<יפה ישר: אנחנו מציעים עוד אופציה.

<יפה ישר: גם בסקר הורים שהעבירה עיריית ירושלים, מראה שבסביבות 50% מההורים רוצים אופציה נוספת לילדים שלהם, אז אנחנו עובדים על הגדלת מספר הכיתות בתוכנית הישראלית למי שמעוניין.

<יפה ישר: אנחנו עובדים על הגדלת אחוז התלמידים ששולטים בשפה העברית.

<יפה ישר: אם אפשר רגע לקפוץ לשקופית בתוכנית הישראלית.

<יפה ישר: פחות או יותר אנחנו התחלנו מאיזושהי דלתא של 5% תלמידים שולטים בשפה העברית וגם יש איזשהו קושי עם העניין.

<יפה ישר: יש לנו מורים שהם בוגרי תאוג'יה שגם לא מדברים עברית - - -

יעקב מרגי: את אומרת מושגים שלא כולם מכירים אותם.

<יפה ישר: תאוג'יה זו התוכנית הפלשתינאית שנלמדת בלמעלה מ-90% ממוסדות החינוך במזרח ירושלים.

אחמד טיבי: המקבילה של הבגרות.

<יפה ישר: המקבילה של הבגרות, נכון.

<יפה ישר: אתה רוצה שאני אפרט קצת לגבי התוכנית?

יעקב מרגי: לא.

<יפה ישר: תלמידים ממזרח ירושלים לא שולטים בשפה העברית ואחד מהדברים שימנפו - - -

איתן ברושי: המורים שלהם שולטים בעברית?

<יפה ישר: המורים גם - - -

איתן ברושי: אז למה שהם ישלטו בעברית?

<יפה ישר: אני עומדת לספר מה אנחנו עושים.

<יפה ישר: על מנת שזה יקרה, על מנת שהתלמידים יוכלו יותר כבוגרים להשתלב בחברה, בתעסוקה וכו', מה שאנחנו עושים, אנחנו הוספנו לכל כיתה מ-א' עד ט' שעתיים תוספתיות על לימודי העברית, כך שבכיתות א'-ב' לומדים שעתיים ומכיתה ג' עד ט' לומדים חמש שעות.

<יפה ישר: אנחנו פותחים אולפני עברית בבתי הספר, קורס בעברית אקדמאית בחטיבה העליונה.

<יפה ישר: אנחנו פותחים מרכזי למידה בעברית, עברית תעסוקתית.

<יפה ישר: אנחנו מעניקים למורים ליווי פדגוגי.

<יפה ישר: אנחנו פותחים הסמכות למורים במרכזי הפסג"ה, במכללות ובאוניברסיטאות, הסמכות לשפה העברית ופיתוח מקצועי למורי העברית.

<יפה ישר: אנחנו איישנו ימי הדרכה למורים הללו.

<יפה ישר: אין לנו דרך הרי למדוד את ההישגים לאור זה שבתאוג'יה אין לנו איך למדוד.

<יפה ישר: אנחנו מתחילים עם תהליך של הערכה של התלמידים וכל תלמידי כיתות ו' השנה הזאת בפעם הראשונה, אנחנו נבחן אותם במבחן מפמ"ר בעברית על מנת לראות מאיפה אנחנו מתחילים ואיפה אנחנו אמורים לעשות עוד עבודה.

<יפה ישר: אנחנו עושים מיפוי לכלל המורים בשפה העברית.

אחמד טיבי: סליחה אדוני היושב ראש, את פתחת עם לימוד השפה העברית בירושלים המזרחית.

אחמד טיבי: זו הבעיה האקוטית ביותר של מערכת החינוך?

<יפה ישר: לא, אני נותנת סקירה כללית.

אחמד טיבי: אדוני היושב ראש, כאשר אתה פותח בסקירה ומתרכז דבר ראשון בבעיה ושם את הנקודה הזאת בקדמת הבמה, אתה מניח שאתה מתייחס אליה כנושא החשוב ביותר.

אחמד טיבי: נדמה לי שזה לא הנושא החשוב ביותר בירושלים המזרחית.

<יפה ישר: זה אחד הנושאים.

אחמד טיבי: לא הנושא החשוב ביותר.

אחמד טיבי: יש בעיות יותר קשות.

<יפה ישר: חבר הכנסת טיבי, יש מספר בעיות, אני מסכימה איתך, אבל אנחנו נשמח לענות.

יעקב מרגי: בבקשה, תמשיכי.

יעקב מרגי: ביעדים היא לא הראשונה.

<יפה ישר: כן, בדיוק.

<יפה ישר: אנחנו מדברים על הגדלת אחוזי הזכאות לבגרות.

<יפה ישר: אנחנו מאפשרים את החינוך הטכנולוגי לתלמידים שרוצים לרכוש מקצוע, אפילו תלמידי תאוג'יה שרוצים הסמכה לתעודה מקצועית, אז אנחנו פותחים מרכזי הכשרה לתעודה מקצועית.

<יפה ישר: אנחנו מעודדים את י"ג-י"ד.

<יפה ישר: בנושא של צמצום נשירה, אנחנו פותחים מרכזי מל"א, תוכניות בחינוך הפורמלי והבלתי פורמלי על מנת לצמצם את הנשירה.

<יפה ישר: התוכנית מורכבת ממספר היבטים, כולל הסיפור של הבינוי שהוא חלק מהתוכנית לצמצום הנשירה.

<יפה ישר: אנחנו עובדים סביב הנושא של הגדלת אחוז הלומדים באקדמיה.

<יפה ישר: אני מדברת בכלל, גם בוגרי התאוג'יה, אנחנו פתחנו מכינות קדם אקדמיות להשתלבות באקדמיה.

<יפה ישר: אנחנו עובדים בחינוך הבלתי פורמלי בצורה מאוד אינטנסיבית בבתי הספר, פותחים לילדים חוגים, אם זה אפילו תנועת נוער בתוך בתי הספר.

<יפה ישר: אנחנו רוצים להפוך את בתי הספר, לחזק אותם כעוגן קהילתי בשכונות.

<יפה ישר: אנחנו עובדים כמו שאמרתי קודם, על הפיתוח המקצועי של המורים לאו דווקא בשפה העברית אלא בכלל במקצועות הליבה.

<יפה ישר: פתחנו מגוון של קורסים, הכשרות.

<יפה ישר: הנושא של הפיקוח, שאלתם.

<יפה ישר: אני אבקש לעבור לשקופית של הפיקוח.

<יפה ישר: תוכלו לראות שעד 2015 היו לנו כ-4.5 תקני פיקוח.

<יפה ישר: מה שהתחלנו לעשות, התחלנו למנות, להרחיב את הנושא של הפיקוח במשילות.

<יפה ישר: מינינו שבעה מפקחים בתקן ועוד שבעה ממונים מטעם הפיקוח.

<יפה ישר: שבעה ממונים הם בעצם מפקחים שעובדים בימי ההדרכה עד שמתווספים תקנים ואז נפתחים מכרזים - - -

יעקב מרגי: מה היחס מול מה שקורה לגבי אותה כמות מוסדות וגני ילדים במערב העיר?

<יפה ישר: בגני הילדים יש לנו במערב העיר, הממוצע הוא 120 גנים למפקחת.

<יפה ישר: במזרח העיר הצלחנו להגיע כרגע ל-175 גנים לפיקוח, בסביבות.

<יפה ישר: אנחנו בתהליך של עוד מה שנקרא הרחבת הפיקוח.

יעקב מרגי: כן, זו הדלתא שתמיד אנחנו חיים איתה בשוויון נפש.

יעקב מרגי: אנחנו מתייחסים בשוויון נפש כשמדובר בסקטורים מסוימים, שיש את הזמן.

יעקב מרגי: בסקטורים מסוימים יש לנו את הזמן.

יעקב מרגי: שנת ה-70', לפעמים יש לי תחושה, אני פה מקיים דיונים כאילו היום אנחנו מקימים את המדינה.

יעקב מרגי: חמישים שנה, הזכיר איתן.

יעקב מרגי: עכשיו אנחנו מטפלים במזרח ירושלים.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, צריך להדביק פערים, לא בהדרגתיות.

יעקב מרגי: כשמשרד החינוך רצה לשים מאות ואלפי סייעות שניות לרפורמה, גייס אותן ושם אותן בשנה אחת.

יעקב מרגי: התוכנית גובשה בחופשת הקיץ, ב-1 בספטמבר יצאנו לדרך.

יעקב מרגי: אי אפשר להתייחס לזה בשוויון נפש.

יעקב מרגי: אנחנו בתהליך.

יעקב מרגי: עכשיו יש מושג מגונה שקידשו אותו, חומ"ש, זאת אומרת מה שכתבת בתחילת החומ"ש, אל תבקש ממני עד סוף החומ"ש.

יעקב מרגי: למדו את זה מאגף התקציבים.

יעקב מרגי: לא דיברת איתנו בדיון על התקציב.

יעקב מרגי: אני לא מוכן להתייחס לזה בשוויון נפש.

יעקב מרגי: אין אצלי חומ"ש.

יעקב מרגי: יש ילדים שצריכים לקבל מה שצריך לקבל.

<קריאה: את החומ"ש עברנו מזמן, כבוד היושב ראש.

יעקב מרגי: יש חומ"ש חדש.

יעקב מרגי: חומ"ש הוא חומ"ש, הוא חומ"ש כל הזמן.

<יפה ישר: אני יכולה לומר לך שעם תוספת הפיקוח בממונים, אז החלוקה היא אפילו פחות ממערב העיר.

<יפה ישר: במערב העיר הממוצע הוא 25 ויש לי מפקחים גם עם 30 בתי ספר.

<יפה ישר: כאן יהיה אפילו 16 - - -, אז אני יכולה לומר לך שאנחנו עושים רבות על מנת, מה שנקרא, לא רק לצמצם פערים אלא לעשות אפילו העדפה מתקנת.

איתן ברושי: אפשר רק שאלה קטנה?

איתן ברושי: איזה אחוז מהווה מערכת החינוך במזרח ירושלים מכלל מערכת החינוך של העיר ירושלים?

<יפה ישר: 37%.

איתן ברושי: 37% מכלל מערכת החינוך זה הרבה.

<יפה ישר: אם תוכלו לראות כאן, הסיפור של תקני פיקוח, ליווי, בקרה אמורים להגיע ל-39 תקנים לפי התוכנית האסטרטגית.

<יפה ישר: נמשיך הלאה לאגף אכיפה.

<יפה ישר: אנחנו נבקש מאגף אכיפה קצת לספר על העבודה שהם עושים.

יעקב מרגי: בבקשה.

מרדכי יוגב: אפשר לשאול שאלה עניינית שמצטרפת לאחמד?

מרדכי יוגב: אני מסכים איתך ואני שואל בשמך ובשמי את השאלה העניינית.

מרדכי יוגב: כמה מהמפקחים הללו שמונו עד עכשיו, הם ערבים תושבי מזרח ירושלים?

<יפה ישר: כל המפקחים שמונו הם ערבים.

<יפה ישר: אתה מדבר על תושבי מזרח ירושלים?

<יפה ישר: הם גרים בירושלים, כולם.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

<דודי כהן: דודי כהן, מנהל אגף אכיפה במשרד החינוך.

<דודי כהן: נתבקשנו לתת סקירה על הפעילות שלנו ספציפית במזרח ירושלים, אז אנחנו טיפלנו עד היום ב-64 נושרים, חלקם בנושא של מוסדות ללא רישיון, נושא של הסתה ונושאים של שכר של מורים במוכר שאינו רשמי.

<דודי כהן: יש לנו עוד נושאים, פשוט אלה הם הנושאים המרכזיים שאנחנו מתעסקים איתם.

יוסף ג'בארין: לא הבנתי, אכיפה של מה?

<דודי כהן: יש את הפיקוח של המחוז, המפקחים בצורה פדגוגית ואנחנו עושים אכיפה חוקית עם כל המעבר על חוקים.

יוסף ג'בארין: גם אכיפה לנשירה?

<דודי כהן: לא.

<יפה ישר: לא, לא, זה פיקוח.

<יפה ישר: זה פדגוגי.

<דודי כהן: לדוגמא, קיבלנו תלונות של מורים במזרח ירושלים, שלא משלמים להם שכר כדין, זאת אומרת מוציאים להם תלוש בסדר, מקבלים משכורת ובערב בעל העמותה בא ולוקח כסף מהשכר שלהם, אז זו דוגמא על תלונה שאגף אכיפה מטפל בזה לא במישור הפדגוגי.

אחמד טיבי: אני לא יודע אם התייחסתם למספר הכיתות.

אחמד טיבי: היה שקף של מספר הכיתות או לא?

<יפה ישר: לא.

איתן ברושי: כתוב שחסר 1,500 כיתות.

איתן ברושי: אני קראתי.

יעקב מרגי: אתה לא קראת נכון.

יעקב מרגי: יש תוכנית ל-1,500.

יעקב מרגי: חסר יותר מ-1,500.

איתן ברושי: רגע, ולעומת זה קצב הבנייה הוא 20 כיתות.

יעקב מרגי: אני הייתי מציע, הם כבר גומרים את הסקירה, אז תנו להם ואחר כך תשאלו שאלות.

אחמד טיבי: נושא הנשירה הוא אחד הנושאים החשובים במערכת החינוך בירושלים המזרחית ולכן מספר הכיתות, כשיש פער בין מספר כיתות ביסודי לכיתות בתיכון, איך זה מסביר איפה הולכים הילדים שנושרים?

אחמד טיבי: מה הפתרון?

יוסף ג'בארין: מישהו התייחס לנשירה?

אחמד טיבי: או שעוד לא הגענו לנשירה.

יעקב מרגי: עוד לא הגענו לעיריית ירושלים.

יעקב מרגי: אחרי משרד החינוך, עיריית ירושלים.

יוסף ג'בארין: לא, אני רק מסביר.

יוסף ג'בארין: אני רואה אכיפה ומייד בא לי לחשוב על אכיפה של חוק חינוך חובה.

יוסף ג'בארין: על זה אני חושב.

יוסף ג'בארין: זה הדבר העיקרי.

יעקב מרגי: זה עיריית ירושלים.

יעקב מרגי: נקבל מעיריית ירושלים את התשובה.

יעקב מרגי: סיימתם את הסקירה?

<דודי כהן: אם יש לכם שאלות לגבי אכיפה - - -

יעקב מרגי: כן, אבל לא קיבלתי תשובה.

יעקב מרגי: חשבתי שאקבל תשובות.

יעקב מרגי: באתם, נתתם לנו סקירה כללית, מה אתם עושים, אבל לא נתתם לנו תשובות על המצב היום.

יעקב מרגי: אמנם הכותרת היא החינוך במזרח ירושלים.

יעקב מרגי: הדיון הוא דיון מעקב על כך שישנם כ-44,000 ילדים בכלל בירושלים, חציים זה חרדים, חציים ערבים שלומדים במוסדות שלא רשומים בשום מקום.

יעקב מרגי: מבחינת

יעקב מרגי: כם הם שקופים.

יעקב מרגי: במצב נורמלי, רשות מקומית נורמלית או מצב מדיני, תקראו לכל הסיבות שאתם רוצים, אותי זה לא מעניין, יש ריבון, ריבון עובד.

יעקב מרגי: אין לי משהו אחר.

יעקב מרגי: אני לא יודע משהו אחר.

יעקב מרגי: ברשות מקומית אחרת, שלושה ימים, הקב"סית בבית לבדוק למה.

יעקב מרגי: בסדר, לא בבית, טלפון, מה קורה?

יעקב מרגי: למה הילד או הילדה לא נרשמו?

יעקב מרגי: אבל זה לא עובד כנראה כשמדובר באוכלוסיות האלה שדיברתי עליהן בפתיח.

יעקב מרגי: תשובות לא קיבלתי.

יעקב מרגי: נתתי לכם לתת סקירה כדי שיהיה לנו מצע לדיון, גם תמונת רקע, אבל לא יתכן שזה הדיון.

יעקב מרגי: זה לא הדיון.

<לירון ספרד: לירון ספרד, עורך דין, לשכה משפטית, משרד החינוך.

איתן ברושי: הבעיה היא משפטית פה?

<לירון ספרד: יש בה אלמנטים משפטיים.

איתן ברושי: זה בכל מקום בחיים.

<לירון ספרד: אוקיי, אז אני אתייחס.

<לירון ספרד: גברת ישר התייחסה לזה ואני ארחיב את ההתייחסות.

<לירון ספרד: מספר התלמידים במוסדות חינוך ללא רישיון מוערך בכ-17,000 תלמידים במזרח ירושלים, מרביתם, להבנתו, הם תלמידים במוסדות חינוך של אונר"א ובמוסדות חינוך של הוואקף האיסלאמי.

יעקב מרגי: והכול בהערכה, לא בידיעה.

<לירון ספרד: זוהי הערכה.

יעקב מרגי: והחוק הוא המלצה.

<לירון ספרד: אני עכשיו אתייחס לעניין.

<לירון ספרד: יש פה עניין מורכב.

איתן ברושי: ולהורים שלהם יש זכות להצביע על ראש העיר?

<לירון ספרד: יש פה עניין מורכב.

איתן ברושי: תענה על השאלה.

יעקב מרגי: סליחה, אתה רוצה לשאול אותו על ענייני חינוך?

יעקב מרגי: תשאל אותו.

יעקב מרגי: עכשיו אתה רוצה לשאול אותו שאלות באזרחות?

יעקב מרגי: לא, הוא לא חייב לענות לך.

יעקב מרגי: זה דיון בוועדת חינוך.

יעקב מרגי: מעבר להצהרות האלה קודם כול בואו נתייחס לנסות לפתור וללמוד את הבעיה.

<לירון ספרד: אם אתה רוצה שאני אתייחס, למיטב ידיעתי תושבים של מזרח העיר יכולים להצביע בבחירות לרשות המקומית.

<לירון ספרד: זו התייחסות שמחוץ לעניין.

<לירון ספרד: העניין הזה של התלמידים שלומדים באותם מוסדות חינוך של הוואקף ושל אונר"א, יש פה עניין מורכב שאני חושב שבאופן ברור אפשר להבין שיש פה השלכות רגישות ועשויות להיות לו גם השלכות נוספות.

<לירון ספרד: לאור האמור ולאור פניות שהתקבלו במשרד החינוך וגם במסגרת ההסדרה של כל הטיפול במזרח ירושלים, ביצענו פנייה למשרד המשפטים כדי בעצם להבין את המקורות של מצב הדברים.

<לירון ספרד: אנחנו נמצאים כידוע במצב שהעיר אוחדה לאחר חמישים שנה ומצב הדברים הזה הוא לא מהיום ולא מאתמול.

<לירון ספרד: התבצעה פנייה למשרד המשפטים כדי להבין את המקורות של מצב הדברים כפי שהוא.

<לירון ספרד: אחרי שיתק

<לירון ספרד: בלו ההבהרות ממשרד המשפטים, אנחנו נערוך דיון ובחינה של העניין הזה.

יעקב מרגי: ועדיין לא התקבלו.

<לירון ספרד: טרם התקבלו.

<לירון ספרד: אני חייב לומר, הייתה פנייה לאחרונה של הוועדה.

<לירון ספרד: היה דיון בינואר.

<לירון ספרד: גם הייתה פנייה של גורמים נוספים מהחברה האזרחית שפנו למשרד החינוך.

<לירון ספרד: הרבה פעמים הנושא הזה עולה בפניות למשרד החינוך בהקשרים שבאותם מוסדות לא מתבצע פיקוח ויש טענות על - - -

יעקב מרגי: לירון, אני הייתי קודם כול רוצה לדעת שהם לומדים.

יעקב מרגי: אחר כך נדבר על פיקוח.

יעקב מרגי: קודם כול שמישהו במדינה שאחראי לאכיפת חוק חינוך חובה, יוודא.

יעקב מרגי: אני לא תמים, חי את המציאות.

יעקב מרגי: אם אני הייתי יודע שמתוך ה-21,000, שלי יש את הנתון של 21,000, לכם זה 17,000 והכול ההערכות.

יעקב מרגי: היה לנו קשה להשיג את הנתונים מכם ומעיריית ירושלים, לכנסת, לממ"מ.

יעקב מרגי: הם כנראה נעזרו בעוד גופים והצליחו להגיע לכ-21,000 ומשהו.

יעקב מרגי: כשמדבר משרד שאמור לאכוף את חוק חינוך חובה ואומר, הכול בהערכות, זאת אומרת שזו בעיה שלא הפריעה לו.

יעקב מרגי: אני אומר לך בכנות, יש כאלה שיגידו לי, אתה סלחן מדי.

יעקב מרגי: לא אכפת לי.

יעקב מרגי: אם אני יודע שמתוך ה-21,000 האלה איקס לומדים באונר"א, איקס לומדים בוואקף, לפחות אני יודע שהם לומדים.

יעקב מרגי: טוב?

יעקב מרגי: לא טוב?

יעקב מרגי: הפקרות של המדינה?

יעקב מרגי: לא הפקרות של המדינה?

יעקב מרגי: לפחות אני יודע שהם לומדים.

יעקב מרגי: גם זה אני לא יודע.

יעקב מרגי: הכול בהערכות.

יעקב מרגי: הערכה זו לא ידיעה.

<לירון ספרד: לעניין הביקור הסדיר, התחום של קציני הביקור הסדיר והאחריות על הביקור הסדיר מוטלת מבחינת הדין על הרשות המקומית.

יעקב מרגי: לירן, תאמין לי, לא הייתי צריך להבהיר לי את זה.

<לירון ספרד: אבל אולי שווה להבהיר את הדברים גם ברמת הפרוטוקול.

יעקב מרגי: אנחנו נשמע את העירייה.

<לירון ספרד: אני מאמין שיש להם נתונים יותר מדויקים בעניין הזה.

<פז כהן: אתם יודעים כמה ילדים יש במזרח ירושלים בכלל?

<פז כהן: אתם יודעים את המספרים של הילדים שזכאים לחוק חינוך חובה חינם?

<פז כהן: את המספר עצמו?

<לירון ספרד: הרשות המקומית יושבת פה.

<לירון ספרד: הרשות המקומית יודעת.

<לירון ספרד: פה יש לה שנתון של כל - - -

יעקב מרגי: משרד החינוך, תודה.

יעקב מרגי: עיריית ירושלים.

יעקב מרגי: אתה גם רוצה לתת לנו סקירה או לצלול ישר לעניין?

<יואב זמרן: אני אשתדל לצלול.

יעקב מרגי: כי מהסקירות לא יוצא כלום.

<יואב זמרן: אני אתחיל רגע מהסוגיה של כיתות הלימוד.

<יואב זמרן: צריך לומר שאנחנו נותנים את המספר 1,500 או 2,000, זה לא - - -

יעקב מרגי: ואגלה לך סוד, לא תעמדו גם לא ב-100.

יעקב מרגי: מכיר אתכם כמה שנים אחורה.

יעקב מרגי: גם ב-100 כיתות בשנה הקרובה לא תעמדו.

יעקב מרגי: תרשום את זה, גם תעביר את המסר.

יעקב מרגי: זה הרושם שלנו.

יעקב מרגי: גם 100, לא תצליחו לעמוד ביעד.

<יואב זמרן: רק השנה עברנו את ה-100 מזמן, אבל בסדר.

<יואב זמרן: אני רק רוצה שיובהרו המספרים.

<יואב זמרן: כשמדובר על 1,500 או 2,000 כיתות לימוד, זה לא שילדים בסדר גודל של 2,000 כיתות מסתובבים ברחובות.

<יואב זמרן: המספר הזה נולד בעקבות הבג"צ שהיה ובעצם זה אומר שהוא בעצם הורה לעיריית ירושלים לבנות בתי ספר ולהחליף את המוכשר ואת הפרטי.

<יואב זמרן: בעצם מתוך זה נובע המספר.

<יואב זמרן: זה לא שהמספר הזה הוא מספר מוחלט.

יעקב מרגי: אתה בחרת לפתוח בכיתות.

יעקב מרגי: הדיון שלנו הוא על מוסדות שלא רשומים.

יעקב מרגי: לא הקשנו זה מזה.

<יואב זמרן: אני מקיש במובן שכשאנחנו מתעסקים בבניית כיתות לימוד, חלק מהמשימה היא גם טיפול בנושרים, אבל גם בעצם לייצר חלופה רשמית בדיוק לאותם בתי ספר פרטיים ואחרים, ועדיין בסוף זה בחירת הורים.

<יואב זמרן: ההורים יבחרו אם ללכת למוכר שאינו רשמי או ללכת לפרטי או לבוא לבתי הספר הרשמיים.

יוסף ג'בארין: מה זה בחירת הורים כשאין להם בתי ספר?

יעקב מרגי: הדיון היום הוא לא על האזור הזה.

יוסף ג'בארין: הלוואי שאנחנו היינו כאן במצב של לבחור בין שלוש האופציות הללו.

יוסף ג'בארין: כשאתה אומר בתי ספר פרטיים, אנחנו יודעים, כבוד היושב ראש, שבחלקם זה שכר לימוד של יותר מ-10,000 שקלים.

<יואב זמרן: נכון, זה מצד אחד.

<יואב זמרן: אונר"א והוואקף זה מצד שני, לכן בעצם בתוך הסיפור של בניית כיתות הלימוד אנחנו בשלוש השנים האחרונות פתחנו עשרה בתי ספר במזרח ירושלים, ארבעה תיכונים וששה יסודיים.

<יואב זמרן: אנחנו כרגע נמצאים במהלך, עם ההלוואה שנלקחה, של המיליארד, במהלך מיידי בסיום של בנייה של עוד 400 כיתות לימוד והשלב הבא אחריו הוא 600 ואחר כך ההשלמה.

<יואב זמרן: המטרה שלנו בעצם זה לאפשר את בחירת ההורים.

<יואב זמרן: זה נכון, כרגע אין בחירת הורים.

<יואב זמרן: בעצם המציאות היא שילד יכול או ללכת לרשמי או ללכת למוכר שאינו רשמי שהוא עולה יותר כסף, זו בעיה אחת, או ללכת לפרטי, שבפרטי יש או באמת מאוד יקרים או לא בתשלום אבל בלי פיקוח.

<יואב זמרן: חלק מהמשימה של הבנייה, ובעניין הזה עיריית ירושלים נערכה גם במנהלת שמתעסקת בעניין הזה, גם במגזר החרדי, גם במגזר הערבי.

<יואב זמרן: הבעיה העיקרית שלנו והיא בעיה ידועה ומוכרת, זו בעיית הקרקעות, לאתר קרקעות, כי כל הקרקעות זה בהפקעות, על מנת בעצם לאפשר לנו בנייה של בתי ספר.

<יואב זמרן: אנחנו עסוקים בעניין הזה ואני אומר, בשלוש שנים האחרונות פתחנו עשרה בתי ספר חדשים ובהחלט אנחנו יכולים לראות בחלק מהאזורים, בעיקר בצפון, שמתחיל להיות טיפה אוויר במובן שהורים יכולים, יותר ילדים נרשמים לבתי הספר.

<יואב זמרן: זה לגבי הנושא של הבינוי.

<יואב זמרן: לגבי הסוגיה הזאת של פרטי ומוכר, צריך להבין, עיריית ירושלים בעצם עושה פיקוח ובקרה לבתי הספר הרשמיים.

<יואב זמרן: 45% מהילדים בעיר ירושלים לומדים בבתי הספר הרשמיים ובעצם הבקרה והפיקוח העירוני נעשה עליהם מקצה לקצה בנוסף לפיקוח של משרד החינוך.

<יואב זמרן: כל מה שקשור לפיקוח ובקרה במוכר שאינו רשמי ובפרטי, הוא בעצם נעשה על ידי משרד החינוך, על ידי מפקחי משרד החינוך ולא על ידי עיריית ירושלים.

<יואב זמרן: סוגיית בתי הספר הפרטיים או הנתק שאתה מדבר עליו, בין בתי ספר שמסומנים פה כ-17,000, ואני מסכים, יש יותר מ-17,000.

<יואב זמרן: 21,000 זה מספר יותר תואם את המציאות.

<יואב זמרן: הסיפור הזה הוא כמו שאתה אומר, זה חמישים שנה.

<יואב זמרן: יש איזשהו סטטוס קוו בשני המגזרים שציינת, שבהם סוג האוכלוסייה מסרבת לייצר קשר עם הממסד.

<יואב זמרן: במובן הזה עיריית ירושלים, כושר האכיפה שלה הוא מאוד מוגבל, להיכנס לבתי ספר של הוואקף בעיקר שאנחנו לא מפעילים אותם.

<יואב זמרן: הם לא מקבלים שקל מהמדינה.

יעקב מרגי: יואב, אני מכבד את זה.

יעקב מרגי: אמרתי לך שאני לא תלוש מהמציאות.

יעקב מרגי: אפילו זרמתי עם זה.

יעקב מרגי: לא ידעתי מה דעות היושבים פה.

יעקב מרגי: אתה לא יכול לבוא כעיריית ירושלים ולומר לי שזו הסיבה היחידה.

יעקב מרגי: אתה יודע, עם הרשות הפלשתינית מצאנו דרכים לקיים שיתופי פעולה ביטחוניים.

יעקב מרגי: יש סטטוס קוו, אין לי בעיה, רק תסמן לי אותם.

יעקב מרגי: תאמין לי, לא יתנגדו.

יעקב מרגי: תקבל אישור, לפחות שנדע שהם לומדים בוואקף מבחירה, לומדים באונר"א מבחירה, אבל תלושים באוויר?

יעקב מרגי: תסכים איתי שיש גם כאלה שהם לא זה ולא זה ולא זה.

יעקב מרגי: משרד החינוך הרבה פעמים מודה לא ישירות.

יעקב מרגי: לוקח לו במילים מכובסות להודות, עד עכשיו לא עניין אותנו, מעכשיו זה מתחיל לעניין אותנו.

יעקב מרגי: גם זו אמירה לפרוטוקול.

יעקב מרגי: בבקשה.

<יואב זמרן: אני אומר, בסופו של דבר כרגע זה נכון.

<יואב זמרן: צריך להבין שמערכת היחסים בין המוסדות לבין המדינה הוא גם תלוי תקצוב.

<יואב זמרן: אלה שאנחנו מדברים עליהם, הם לא רוצים קשר למדינה, הם לא לוקחים שקל מהמדינה.

<יואב זמרן: זה נכון גם במגזר החרדי, ולכן מערכת היחסים שלנו איתם ויכולת האכיפה שלנו איתם היא מאוד מוגבלת.

<יואב זמרן: יחד עם זה, יש לנו מיפוי די טוב באופן יחסי לכמות הלומדים בבתי הספר הפרטיים האלה, דרך הסוגיות של ארנונה ודרך רישום תושבים.

<יואב זמרן: אנחנו כן יודעים לומר בסך הכול, במספרים גדולים, כמה ילדים לומדים בכל מוסד בפרטי והמספרים שלנו הם די מדויקים.

<יואב זמרן: לסוגיית הנושרים.

<יואב זמרן: סוגיית הנושרים היא סוגיה בעייתית ומובנית וצריך לומר אותה.

<יואב זמרן: התאוג'יה שהיא בעצם תוכנית הבגרות הפלשתינית, דיברת על שיתופי פעולה.

<יואב זמרן: אנחנו בשיתופי פעולה עם רמאללה, כי בעצם הבחינות האלה נשלחות מרמאללה.

<יואב זמרן: אנחנו מבצעים אותם ובעצם אנחנו נמצאים בתוך הדיאלוג הזה.

<יואב זמרן: הבעיה המרכזית היא שהבחינות האלה עבור תושבי ירושלים מאוד בעייתיות במובן של השתלבות בחברה הישראלית, בשוק התעסוקה ובאקדמיה.

<יואב זמרן: התוצאה בפועל, אנחנו כן יכולים לומר, אתמול בבוקר קיימתי דיון אצלי.

<יואב זמרן: חלק לא מבוטל מהילדים שכן עושים מסיימים תאוג'יה, ניגשים ללמוד תואר ראשון במוסדות ביהודה ושומרון, אם זה אל קודס, ביר זית, בית לחם.

<יואב זמרן: חלק מהסיפור שלנו שאנחנו נמצאים בו בדיאלוג מתמיד עם משרד החינוך והמשרד לענייני ירושלים, זה בעצם שלחלק גדול מהילדים, הם מבינים שברגע שהם מסיימים, אם הם מסיימים את הבחינה, בעצם היכולת שלהם להשתלב בשוק העבודה הוא מאוד מצומצם והבחירה לא להמשיך, של הילד, של המשפחה, לא להמשיך גם בגלל זה, גם בגלל אילוצים כלכליים, היא מאוד גדולה.

<יואב זמרן: כרגע אנחנו נמצאים בניסיון.

<יואב זמרן: אנחנו נמצאים במספר מהלכים.

יעקב מרגי: יש לך נתונים לתת לנו על הנשירה?

יעקב מרגי: כשמדברים על נשירה, אז אומרים, כך וכך, באחוזים.

יעקב מרגי: יש לך לתת לנו באיזה שלבים הנשירה?

יעקב מרגי: איך?

יעקב מרגי: מה?

<יואב זמרן: כן.

<יואב זמרן: אנחנו יודעים לומר, עיקר הנשירה נעשית במעברים בדרך כלל.

<יואב זמרן: הנשירה הגדולה ביותר נעשית במעבר בין ח' ל-ט', בעצם בכניסה לתיכון.

יעקב מרגי: שם לא דפקתם אותם?

יעקב מרגי: זה ח' ו-ט'?

יעקב מרגי: אין חטיבת ביניים?

<יואב זמרן: יש גם וגם.

<יואב זמרן: השתדלנו לדפוק אותם בשביל ליצור רצף, אבל המעבר הזה הוא בעצם מעבר שאנחנו מכירים אותו כמעבר בעייתי.

<יואב זמרן: שם עיקר הנשירה.

<יואב זמרן: יש הבדל בין נשירת בנים לנשירת בנות.

<יואב זמרן: המספר שאנחנו מזהים כמספר הנשירה הוא 32%.

<יואב זמרן: יש נשירת בנים שהיא נשירה בגילאים מוקדמים יותר לצרכי עבודה בעיקר.

<יואב זמרן: נשירת בנות זו סוגיה של נישואין מוקדמים, אחת הסוגיות שבמזרח ירושלים אנחנו עסוקים בה הרבה.

<יואב זמרן: הניסיון לאפשר גם לימודי מקצוע וגם לאפשר לבנות שמתחתנות להמשיך לימודים, זאת סוגיה שאנחנו עסוקים בה לא מעט בתוך המערכת מתוך ניסיון לייצר לעסק הזה פתרונות להמשך.

<יואב זמרן: הדרך להתמודדות בעניין הזה מתחלקת לשני חלקים: אחד, זה לימודי מקצוע.

<יואב זמרן: כרגע אנחנו נמצאים בפרוייקט גדול מאוד של פתיחת מגמות טכנולוגיות.

<יואב זמרן: טכנולוגיות זה לא רק מכאניקה, זה גם במקצועות לבנות ומקצועות אחרים בתחומי המחשבים, בתחומי הטכנולוגיה, בתחומי העיצוב וכן הלאה וכן הלאה, במטרה לייצר מקצועות להשתלבות.

<יואב זמרן: זה דבר אחד.

יעקב מרגי: החשש שלי, שהנושרים לא ייגשו למקצועות האלה ואז אלה שלמדו, ימצאו להם ערוץ יותר קל לבוא לטכנולוגי, כי אם זה בא לתת מענה לנושרים, צריך לוודא שבאמת זה מצמצם את הנשירה ומושך את האוכלוסיות האלה.

<יואב זמרן: הדבר השני זה מכינות קדם אקדמיות.

<יואב זמרן: זה כן לבוגרי תאוג'יה.

<יואב זמרן: בעצם המטרה שלנו היא לאפשר ליותר ויותר בוגרים להשתלב באקדמיה הישראלית, זאת אומרת בעיקר האוניברסיטה העברית, מכללת הדסה, אני מדבר על ירושלים, המכללה הטכנולוגית, והשלישי זה האופציה של תוכנית הישראלי, זאת אומרת לאפשר בעצם לתלמידים לבחור בתוכנית לימודים ישראלית כמו של ערביי הצפון ובעצם לאפשר להם לסיים בתעודת בגרות ולהשתלב ביתר קלות בשוק העבודה ובאקדמיה.

<יואב זמרן: אלה שלושת המאמצים שאנחנו כרגע עושים בשביל לדחוף את העניין הזה.

יעקב מרגי: התאוג'יה לא מוכרת אצלנו במוסדות אקדמיים?

<יואב זמרן: לא, התאוג'יה מוכרת אצלנו כמו לימודי חוץ.

<יואב זמרן: אותו סיפור גם הלימודים באקדמיות ביהודה ושומרון, למעט אל קודס ששם הבעיה היא כפולה כי גם הם לא מוכרים אפילו לא ככזה - - -

יעקב מרגי: ניסיתם לתת להם מעמד כמו שיש אצלנו בחרדי, מבחני סולד?

<נסרין עליאן: באוניברסיטה העברית השנה הכירו בתאוג'יה.

יעקב מרגי: מי הדוברת?

<נסרין עליאן: עורכת דין נסרין עליאן מהאגודה לזכויות האזרח.

יעקב מרגי: תודה.

<יואב זמרן: הכירו בו כלימודי חוץ.

<יואב זמרן: הוא לא מקבל את הפרמטרים של הבגרות, אבל מקבלים אותם עם תאוג'יה ויש לנו גם את המכינות.

<יואב זמרן: המטרה שלנו היא לנסות לשלב את מקסימום הילדים בשוק העבודה ובאקדמיה.

<יואב זמרן: חלק מהסיפור שאנחנו עסוקים כרגע מול משרד החינוך זה איך לייצר הכרה במקצועות שנלמדים במכללות או אוניברסיטאות ביהודה ושומרון על מנת שביתר קלות אנחנו נוכל לקלוט את העובדים.

<יואב זמרן: אני יכול לומר למשל שאנחנו חסרים ב-60 פסיכולוגים ערבים בעיריית ירושלים, שמצד אחד מהצפון לא באים כי זה לא כדאי, ומצד שני מזרח ירושלמים לומדים בעיקר בביר זית.

<יואב זמרן: כרגע אנחנו עסוקים בתהליך של התאמות.

<יואב זמרן: אותו דבר עובדים סוציאליים, אותו דבר יש לנו עם מורים.

יעקב מרגי: החינוך במזרח ירושלים, תחת מה חוסה אצלכם?

<יואב זמרן: מנח"י.

<יואב זמרן: יש אגף ערבים בראשות לארה שבעצם הוא יושב אצלנו ואני בעצם אחראי - - -

יעקב מרגי: והוא מקבל תשומת לב ספציפית?

<יואב זמרן: לגמרי.

<יואב זמרן: אני יכול לומר שבשלוש שנים האחרונות מאז שאני נכנסתי ולקחתי על עצמי בעצם את האחריות של תוכניות עומק במגזר הערבי ובמגזר החרדי, השנה נכנסנו ב-25 מיליון שקל בתוכניות חינוכיות.

<יואב זמרן: הארכנו את יום הלימודים בכל מזרח ירושלים בבתי הספר הרשמיים, גם עם מרכזי למידה בעזרת משרד החינוך וגם בעצם בהארכה עד שעה 16:00, תוכניות קר"ב שכבר בארץ לא מגדילים אותן.

<יואב זמרן: עיריית ירושלים שמה מכיסה 6 מיליון שקלים להגדיל את התוכניות האלה.

יעקב מרגי: עיריית ירושלים, אין לה כיס.

יעקב מרגי: זה לא כיסה, כספי התושבים ומדינה.

<יואב זמרן: זה המקורות מתוך התקציב.

<יואב זמרן: כרגע אנחנו נמצאים בתהליך של העצמה במערכת ועדיין צריך לומר, יש פער.

יעקב מרגי: ועדיין אתם פועלים רק ברשמי, שזה באחוזים?

<יואב זמרן: 45%.

יעקב מרגי: ו-50%, כלום בגלל הגדרה פרוצדורלית בלבד, זאת אומרת אנחנו מגבילים את עצמנו.

יעקב מרגי: אנחנו תקועים בגלל שיש הגדרה של רשמי ומוכר שאינו רשמי ופטור.

יעקב מרגי: זה חומר למחשבה.

יעקב מרגי: אתה יודע, בריקודי הורה יש צעד אחד קדימה ושניים אחורה.

<יואב זמרן: אני מקווה שהפכנו את זה, שניים קדימה ואחד אחורה.

יעקב מרגי: זה עדיין חצי.

יעקב מרגי: חברי הכנסת?

יוסף ג'בארין: רק שאלה.

יוסף ג'בארין: הנתונים על הנשירה לא כל כך חודדו.

יוסף ג'בארין: יש נתוני נשירה, יש נתוני זכאות לבגרות ויש נתונים משכבת הגיל, לא רק אלה שניגשים.

יוסף ג'בארין: תוכל לחדד?

<יואב זמרן: אחוז הילדים שמתחילים כיתה א' אבל לא מגיעים לכיתה י"ב בכל המערכת, לא רק ברשמי, עומד על 32%, זאת אומרת 32% מהילדים בעצם לא יסיימו את כיתה י"ב.

יוסף ג'בארין: מתלמידי מזרח ירושלים.

<יואב זמרן: מדברים רק על מזרח ירושלים.

יוסף ג'בארין: שליש.

<יואב זמרן: שליש מהילדים.

יוסף ג'בארין: אחד מכל שלושה לא יגיע לי"ב.

<יואב זמרן: שזה מספר מטורף.

יוסף ג'בארין: מה הממוצע בארץ?

<יואב זמרן: משהו כמו 4.5%.

יוסף ג'בארין: אז כמעט פי 7.

<יואב זמרן: כן.

יוסף ג'בארין: ובמערב העיר?

<יואב זמרן: במערב העיר 1.5% ובמגזר החרדי אנחנו נמצאים על סדר גודל של 12%, שזה גם מספר אדיר.

<קריאה: אבל זה כי אתם לא סופרים את הישיבות הגבוהות כלימודים.

<יואב זמרן: הישיבות הגבוהות הן כבר מעבר - - -

יעקב מרגי: הם לא נחשבים.

<יואב זמרן: כרגע אנחנו במאמץ גדול לשכנע שישתפו איתנו פעולה עם המספר הזה, אבל זה לא הדיון.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

<יואב זמרן: אנחנו מסיימים אצלנו בשנתון עם תעודות תאוג'יה.

<יואב זמרן: שנה שעברה סיימו 2,200 ומשהו תלמידים עם תעודות תאוג'יה ביד.

<יואב זמרן: אין כמעט ילדים שמגיעים לקו הגמר אם הם לא עשו את התעודה.

יוסף ג'בארין: אז כמעט כולם זכאים.

<יואב זמרן: כמעט כולם זכאים, אבל אחוז המספרים הוא - - -

יוסף ג'בארין: אוקיי.

יוסף ג'בארין: לגבי הנתון של בגרות איכותית שיכולה להכניס אותם, יש לכם?

<יואב זמרן: בגרות איכותית, אתה מדבר על התוכנית הישראלית?

יוסף ג'בארין: כן.

<יואב זמרן: בתוכנית הישראלית לומדים 5%.

<יואב זמרן: התחלנו את זה רק לפני שנתיים למעט בית צפאפא שכבר שנים נבחן, לכן אין לנו עדיין נתונים.

<יואב זמרן: בעצם השנה הזאת תהיה השנה הראשונה שכיתות י"ב, אלה שפתחו ב-י', נכנסים.

<יואב זמרן: יש לנו 5% מתלמידי מזרח ירושלים שלומדים תוכנית ישראלית, חלקם במוכר שאינו רשמי וחלקם ברשמי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מוטי יוגב, בבקשה.

מרדכי יוגב: א', טוב שהישיבה מתקיימת, אדוני היושב ראש.

מרדכי יוגב: אני חושב שאנחנו צריכים להמשיך את ישיבות המעקב בלי קשר לפוליטיקה, זו אחריותנו, כל הילדים שנמצאים במזרח ירושלים ואני כאחד שמחפש את החיבור, אני חושב שהחיבור הזה הוא בין היתר מימוש אחריותנו שלכל ילד במזרח ירושלים יהיה את כל מה שמגיע לו בחינוך הפורמלי וגם בלא פורמלי, מועדוניות ותנועות נוער אם צריך, כפי שיש במגזר הערבי גם בישראל.

מרדכי יוגב: אני חושב שהמחויבות הזאת מחייבת עוד תנופה של מימוש, אדוני היושב ראש.

מרדכי יוגב: מדברים על שנת 70', שנת 50'.

מרדכי יוגב: זו אולי גם הזדמנות לתת עוד תנופה.

מרדכי יוגב: איך אומרים אצלנו?

מרדכי יוגב: מעט מהאור מגרש הרבה מהחושך.

מרדכי יוגב: יהיה לילד מה לעשות אחרי הצהריים, אז הוא גם לא יזרוק אבנים כי הוא יהיה במועדונית, הוא יעשה טוב, הוא יתפתח יותר טוב והוא יהיה אדם יותר טוב למשפחתו, לחברה בישראל בכלל כאזרח, כתושב, ככל מה שהוא יבחר לעשות.

מרדכי יוגב: זה בצד הזה.

מרדכי יוגב: אני חושב שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו ועוד כמה פרמטרים בבעלי תפקידים, לא רק במפקחים, יפה, אלא גם בקב"סים, שזו נקודה כואבת גם במגזר היהודי.

מרדכי יוגב: אני זוכר שפעם עסקתי בנושרים חרדים ומצאתי אז קב"ס שממש לא הייתה לו שליטה כי הוא היה על כמויות שהן בלתי נשלטות.

מרדכי יוגב: גם בסיפור של הכשרת מורים, שברור שהמורים הם מפתח לכל דבר ועניין, בעברית, בהעלאת מעמדם והעלאת משכורתם כפי שפה בא לידי ביטוי.

מרדכי יוגב: הנושא הנוסף שאני חושב, אדוני היושב ראש, אם אנחנו והשכונות הללו, שוב, אני לא מתייחס כרגע לתוכניות וחוקים שעולים פה בכנסת.

מרדכי יוגב: כל שכונה שהיא באחריותנו, אנחנו צריכים לפי דעתי גם בבתי הספר של אונר"א וגם בבתי הספר של וואקף.

מרדכי יוגב: זה באחריותנו.

מרדכי יוגב: אם כן, צריך למצוא גם את הדרך ואין לי את התשובה, איפה משרד החינוך כן נכנס ומפקח, איפה עיריית ירושלים כן נכנסת ומפקחת.

מרדכי יוגב: העיר פה חברי, חבר הכנסת ג'בארין ואני מסכים גם איתו, קודם הפיקוח המתודולוגי והפיקוח התוכני והמהותי וההתנהגותי והאחר ואחר כך האכיפה.

מרדכי יוגב: אני מאמין שככל שנגביר ונעשה את הצעד החיובי, כך גם נוכל לצרוך פחות בצד של האכיפה השלילית וכמו שהזכרתי כבר, גם בדגש לצד הלא פורמלי.

מרדכי יוגב: עסקנו בזה לפני כשנה-שנה וחצי וניסיתי לעורר את עוזר ראש העיר לפתוח מועדוניות במקומות נוספים.

מרדכי יוגב: אני יודע שיש אולי אחד בצור באהר.

מרדכי יוגב: רצינו לעודד בסילוואן, בעיסאוויה ובמקומות אחרים כי ראינו גם שם את הטוב שדוחה גם את הדברים האחרים בצד הלא פורמלי.

מרדכי יוגב: אני מבקש שתכניסו את זה גם לסדר היום, לשאול על זה, אם לא בישיבה הזאת, בישיבות הבאות ולראות גם את הדבר הזה מתקדם.

מרדכי יוגב: אני איתך לגמרי, תוכנית עבודה, משמעותה שיש מאחוריה תקציב, שיש מאחוריה לוחות זמנים ושיש מאחוריה כמות, אז לבקש לראות גם תוצרים.

מרדכי יוגב: גילוי נאות, הבנתי שאני מכיר את יפה ובהערכה מלפני שנים באיזה ניהול של בית ספר שנפגשנו בו יחד, אבל באמת אני חושב שזה צריך להשתמע בכמות מספרית, אם בבניית כיתות על פני השנים, כמות מספרית בפחות תלמידים שנושרים, כמות מספרית בהעצמה של מועדונים ושל כל דבר אחר ובלוחות זמנים ובתקציב שעומד מאחורי זה, ואז אתה יכול בסוף שנה לראות האם זה עמד במבחן ולא רק ברצון הטוב.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אחמד טיבי.

אחמד טיבי: תודה אדוני.

אחמד טיבי: מלבד המחסור בכיתות לימוד, שבית המשפט הורה על בנייה של נדמה לי 1,200 כיתות לימוד, איכות הכיתות מבחינת תשתיות, מצב התחזוקה שם ירוד ביותר.

אחמד טיבי: התשתיות לא מתאימות לשנות ה-2000 אפילו.

אחמד טיבי: ב', מה שחשוב זה מה שאמר היושב ראש, הוא שתהיה מסגרת לימודית, לא חשוב מה, העיקר שהילד, תהיה לו מסגרת לימודית, אם זה בית ספר של הוואקף, בתי ספר של עמותות פרטיות או בית ספר אחר או מה שקרוי, מוכר שהוא רשמי, מוכר שהוא לא רשמי וכדומה.

אחמד טיבי: יש יותר מאשר רושם, וזאת תלונה מאוד נפוצה בירושלים המזרחית, שאתם מנסים לכפות בכוח את התוכנית הישראלית של הבגרות, כאשר אנשים מעוניינים ללמוד את תוכנית התאוג'יה.

אחמד טיבי: יש גם את הנושא הזה של הצנזורה של ספרים והוצאת ביטויים מסוימים וכדומה.

אחמד טיבי: מאמץ העל המורגש של המערכת הוא בכיוון הנושאים האלה ולא בכיוון שיפור לא רמת החינוך ולא התשתיות, לא מספר הכיתות ולא טיפול בנשירה, 32% כפי שאמרת.

אחמד טיבי: נדמה לי, הנשירה מבתי ספר תיכון היא אפילו 45%, אבל הממוצע בין יסודי, ביניים ותיכון הוא 32%, ולכן אני חושב שתשומת הלב שלכם או מוקדי ההתעניינות היא לא בדיוק לפי סדר העדיפות הנכון בבתי ספר בירושלים המזרחית.

אחמד טיבי: לגבי ההערה שאמרתי, זה לא מקרי.

אחמד טיבי: אני רוכש לכם כבוד, לך באופן אישי, שאין כאן עובדים ערבים שבאו לוועדה.

אחמד טיבי: אתם מתייחסים באופן פטרנליסטי, יהיר, מתנשא אל העובדים הערבים, גם אל מורים, גם אל מפקחים, ולכן אתם חושבים שאתם יכולים לייצג את הערבים טוב יותר מאשר הערבים עצמם, למרות שלא כל הערבים שהייתם מביאים, אני רווה נחת מהם.

אחמד טיבי: יש ערבים שאני לא אוהב - - -

<קריאה: יש כאלה שלא הגיעו בגלל שהם מאוימים.

אחמד טיבי: וההערה השנייה הלא מוצלחת שלך, גבירתי.

אחמד טיבי: תשתדלי להתאפק.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: מה זאת אומרת, יש עובדי משרד חינוך שהם אזרחים ישראלים אבל ערבים?

אחמד טיבי: אף אחד מהם לא מאוים.

אחמד טיבי: הם יכולים להגיע.

יעקב מרגי: זה לא ויכוח.

אחמד טיבי: זו רק הערה לדיון, לכן כדאי להתרכז בנקודות החשובות של תשתיות, של נשירה, של מבנים של בתי ספר ולא שכירות כדי לפצות על מחסור בכיתות לימוד.

אחמד טיבי: תודה, אדוני.

יעקב מרגי: יוסף ג'בארין, בבקשה.

יוסף ג'בארין: טוב, אנחנו ממשיכים לשמוע, כבוד היושב ראש, את הנתונים המקוממים.

יוסף ג'בארין: זה שמשרד החינוך מדבר על כך וגם העירייה, ששיעור הנשירה במובן הזה שתלמידים שמתחילים א' ולא מגיעים לי"ב, 32%, חלקם אולי יכול לנשור כבר בכיתה ה' או אולי בכיתה ד', לכן נראה לי שכמות גדולה מהתלמידים האלה בכלל אנאלפביתים, לא רק נושרים אלא בכלל לא יודעים קרוא וכתוב.

יוסף ג'בארין: לדעתי זה ברור יוצא מהנתונים הללו.

יוסף ג'בארין: מדאיג לשמוע גם שאין מי שיכול לטפל בתופעה הזו.

יוסף ג'בארין: כשהעירייה מודה שיש לה מחסור ב-60 פסיכולוגים חינוכיים, אלה נתונים בלתי נתפסים פשוט שמצביעים על בעיה כל כך חמורה ואומרים לנו בגילוי, אין מי שיטפל בה.

יוסף ג'בארין: זה לא שאי אפשר לטפל בה.

יוסף ג'בארין: יש תלמידים שמסיימים בביר זית או באל קודס.

יוסף ג'בארין: בוודאי שאפשר למצוא איזו דרך ולהעסיק אותם.

יוסף ג'בארין: מענישים גם את התלמידים ממזרח ירושלים שמסיימים?

יוסף ג'בארין: זה פשוט בלתי יאומן מה שאתה אומר.

יעקב מרגי: אתה יודע, אני לא איש חינוך, אני איש ניהול.

יעקב מרגי: כל החיים שלי רק ניהלתי.

יעקב מרגי: בוא נאמר, אין גם בוגרים בביר זית ויש מחסור בפסיכולוגים.

יעקב מרגי: יש כאן בעיה, 37% כמעט בילדים.

יעקב מרגי: צריך לטפל?

יוסף ג'בארין: בטח.

יעקב מרגי: קח משימה, חצי שנה, מגייס מועמדים, מכשיר אותם להתמחות ספציפית.

יעקב מרגי: לא הכול ניירת, לא הכול הגדרות בירוקרטיות.

יעקב מרגי: לוקח קבוצה נבחרת מתוך האוכלוסייה.

יעקב מרגי: בוא קח מורים, מנהלי בתי ספר שמוכנים להשתלם בעוד תחום אחד ייעודי, לקחת סיירת כזו שתיכנס לפעולה.

יעקב מרגי: לא הכול בהגדרות האקדמיות.

יעקב מרגי: לי זה אומר משהו אחר.

יעקב מרגי: לי זה היה נותן תחושה, זה לא נוגע לי, יש זמן.

יוסף ג'בארין: יכול להיות שנצטרך לקיים אולי דיון נפרד על הפסיכולוגים ואיך מטפלים בזה וכדומה.

יעקב מרגי: היום התמקדנו יותר בקטע הזה של בתי הספר.

יוסף ג'בארין: כן, אני תיכף מעוניין לשמוע גם את נציגת האגודה לזכויות האזרח, כי הם הגישו את העתירה ויש להם את הנתונים העדכניים.

יוסף ג'בארין: אני שואל אותך כבוד היושב ראש, עד מתי נוכל ככה לשבת ואולי להתאבל על הנתונים הללו מבלי שאנחנו רואים את ההתקדמות?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מאור צמח.

<מאור צמח: אני מאור צמח מארגון "לך ירושלים" שמתמקד בריבונות ישראל במזרח העיר מתוקף החוק.

<מאור צמח: אנחנו בעלי הבית בירושלים ואנחנו צריכים לתת כלים שווים ושירות שווה לכל אזרחי ירושלים ממזרח וממערב.

<מאור צמח: בנושא החינוך התמקדנו בארגון בשני כוונים, אחד זה באמת בריבונות הכללית.

<מאור צמח: תיכף אני אדבר על כמה דוגמאות שאני אביא מהשטח, והריבונות שבתוך מערכת החינוך, וגם שם אני אהיה יותר ממוקד.

<מאור צמח: אתחיל עם מערכת החינוך.

<מאור צמח: נגעו בו בכמה סוגיות ודרכן אני אדבר על הפער הריבוני של ישראל במערכת החינוך.

<מאור צמח: דיברו על נשירה.

<מאור צמח: בעיריית ירושלים יש כיום שני קציני ביקור סדיר שבעצם מטפלים ב-37% מתלמידי ירושלים נושרים.

<מאור צמח: חבר'ה, זה לא נתפס, זה לא ריבוני, זה לא אכיפת החוק, זה כול הדברים הגדולים שאנחנו דיברנו עד עכשיו וזה מתבטא רק בשני תקנים.

<מאור צמח: זה משרד החינוך, זה עיריית ירושלים, זו ריבונות של ישראל במזרח העיר.

<מאור צמח: צריך בערך פי עשרה תקנים כדי לאכוף את חוק הביקור הסדיר.

יעקב מרגי: יואב, יש לכם מחסור בקב"סים?

<יואב זמרן: בגלל מבנה השכר של הקב"סים אף אחד לא רוצה להיות - - -

יעקב מרגי: ומשרד החינוך, לא מעניין אותו, ורשויות שלטון מקומי, גם לא מעניין אותו.

יעקב מרגי: לא יושבים להסדיר זאת.

יעקב מרגי: אין ספק, אם מבקשים בשביל להיות קב"ס, לא רוצה לומר לכם מה תפקידו, ניסיון בהוראה, שום מורה לא ירד בשכר 30% או 40% בשביל להיות קב"ס.

<יואב זמרן: זאת בעיה שהיא לא רק במזרח ירושלים.

יעקב מרגי: אז הגיע הזמן שמישהו יחשוב על זה וישנה את תנאי הסף של הקב"סים, אם לא רוצים להעלות את השכר.

יעקב מרגי: עשיתי ארבע ישיבות.

יעקב מרגי: קיר בטון אפשר לחצוב, אבל פקידות ארכאית שיושבת תקועה במשרד החינוך ולא מוכנה לפתוח את המוח ואת הראש, לא מעניין אותה.

יעקב מרגי: צריך כנראה לקצוב כהונה של בעלי תפקידים במשרד החינוך לכמה שנים.

יעקב מרגי: אלה הבכירים, תקועים שם ולא מוכנים לשנות החלטות מנדטוריות.

יעקב מרגי: בבקשה, תמשיך.

<מאור צמח: נקודה נוספת זה שעות העברית.

<מאור צמח: לצערי אני לא יכול להציג את זה באופן רשמי, את מערכות השעות שהגיעו אלי לא מבית ספר אחד ממזרח העיר.

<מאור צמח: - - - כרגע עשר מערכות שעות במזרח העיר.

<מאור צמח: אף אחת, לא מצוין שם השעות בעברית שמוקצבים להם.

<מאור צמח: מנהלי בתי הספר לוקחים את השעות ובעצם לא מבצעים את השעות.

<מאור צמח: זה פיקוח, וזה פיקוח על המפקחים וזה פיקוח ישיר על המנהלים.

<מאור צמח: זה לא קורה בפועל בשטח.

<מאור צמח: הנושא של ההסתה, זה פחות קשור - - -

יעקב מרגי: לא לדיון עכשיו.

יעקב מרגי: אל תפתח את זה.

<מאור צמח: נושא של בעצם החלטה שמדינת ישראל צריכה לקבל על עצמה, שמערכת החינוך במזרח ירושלים היא שלנו ותחת אחריותנו.

<מאור צמח: אתן שתי דוגמאות לכך שכרגע אין את ההחלטה הזאת.

<מאור צמח: ביום שישי שעבר הגיע שר החינוך, סברי סיידם מהרשות הפלשתינית וביקר בבית ספר בבית חנינא בלב ירושלים.

<מאור צמח: זה לא מתקבל על הדעת.

<מאור צמח: שם הוא מדבר על ייהוד מערכת החינוך הישראלית.

יעקב מרגי: שמע, אני מכבד אותך.

יעקב מרגי: אני מבין מאיפה באה לך הזעקה.

יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה.

יעקב מרגי: זה נעלם מעיני המוסדות במדינת ישראל?

<מארר צמח: ממוסדות הפיקוח של מדינת ישראל, כן.

יעקב מרגי: משרד החינוך עיוור?

יעקב מרגי: כנראה כמו שהתאוג'יה יהיה רשמי מוכר, כנראה שמישהו במשרד החינוך חי טוב עם זה.

אחמד טיבי: הוא אמר לך שיש שיתוף פעולה עם - - -

<מאור צמח: אני רק שם את סימני השאלה.

<מאור צמח: זה לא הגיוני מצד אחד להכניס את שר החינוך הפלשתיני לתוך בתי הספר בירושלים, מצד שני לבוא ולהגיד, אוקיי, בואו תיבנו בתי ספר, בואו נילחם בהסתה במזרח העיר.

<מאור צמח: זה לא הגיוני.

<מאור צמח: אני שם את סימני השאלה.

<מאור צמח: זו דוגמא אחת.

יוסף ג'בארין: אבל אני מבין שאתה יודע שבהסכמים עם אש"ף, תושבי מזרח ירושלים משתתפים בבחירות הפלשתיניות, לא בישראל.

<מאור צמח: אני יודע את זה, לכן אני שם את סימני השאלה.

<מאור צמח: דוגמא נוספת.

<מאור צמח: איפה שיש ואקום במזרח ירושלים, נכנסים ארגונים אחרים.

<מאור צמח: אין מציאות של ואקום במזרח העיר.

<מאור צמח: אתן דוגמא.

<מאור צמח: יש לנו מנהלים קהילתיים במזרח ובמערב העיר.

<מאור צמח: יש לנו חינוך בלתי פורמלי במזרח העיר ובמערב העיר.

<מאור צמח: לצערי הרב יש לא מעט חוסר תקציבים בנושאים האלו ושם נכנסים עמותות איסלמיסטיות קיצוניות, חלקם תומכי טרור, חלקם תומכי טורקיה וקטאר והם נותנים את המענה, מענה בספורט, מענה בחוגים כביכול ובמענה גם ביצירת תשתית מסיתה כנגד מדינת ישראל.

יעקב מרגי: תודה אדוני.

יעקב מרגי: תשאיר את זה לדיון הבא.

יעקב מרגי: איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, אני לא יכולתי להישאר פה, הייתי במקום אחר.

איתן ברושי: אני מתנצל.

יעקב מרגי: מקובל.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שהנושא הזה הוא חשוב וחבל שיש מעט מאוד משתתפים בדיון הזה.

איתן ברושי: אני שאלתי קודם מה האחוז, אמרו לי 37% ומעלה במערכת החינוך ובמזרח ירושלים.

איתן ברושי: אני חושב שהיקף הבעיה בסדר הגודל שלה מחייבת טיפול לא שגרתי ובארגון שהוא שונה מהשגרה.

איתן ברושי: אני חושב, ואולי יש דבר כזה, לא שמעתי, צריכה לקום מנהלה מיוחדת.

איתן ברושי: לא ברור למי אתם כפופים.

איתן ברושי: בעיות החינוך בירושלים מורכבות גם בלי השאלה של מזרח ירושלים.

איתן ברושי: המשבר בכיתות לא נולד היום ועד היום הממשלה לא פתרה.

איתן ברושי: תיכף אני אתייחס לשר החינוך.

איתן ברושי: כרגיל, שולחים פקידים, אז אומרים לו, אסור לעשות ביקורת כי השר לא פה.

איתן ברושי: הוא לא פה כי הוא בחר לא להיות פה, ולכן אני חושב אדוני היושב ראש, שאם לא רוצים לחזור לדיון כזה בעוד תקופה פעם נוספת, וגם ליוזמים, הטיפול בשאלת מערכת החינוך במזרח ירושלים, הוא לא יכול להיות כפי שאת אומרת, שבשנתיים האחרונות עשינו משהו.

איתן ברושי: אני לא סתם אמרתי שחמישים שנה אחרי מלחמת ששת הימים אתם עכשיו מוכיחים שלא הייתה מדינה ערוכה ולא טיפלה נכון בבעיה.

איתן ברושי: זו חולשה גדולה של הנתונים שהוצגו כאן ואם רוצים, ואם יש ממשלה ואם יש שר חינוך שבבוקר הוא מדבר על מתינות ועל ערבות ובערב הוא מדבר על ארץ ישראל השלמה ומותר לו, הוא שר פוליטי, אדוני היושב ראש, הוא לא רק שר חינוך, לכן אני אומר ששר החינוך קודם כול, גם ראש העיר שיש לו עמדות ברורות והוא מבטא אותן אפילו היום במעשים, הם לא יכולים לחיות בשלום עם הנתון הזה.

איתן ברושי: דווקא מי שרוצה את שלמות הארץ, הוא לא יכול להסתפק בנתונים שהוצגו, כי החינוך הוא המרכיב העיקרי בעתיד.

איתן ברושי: עם עתיד כזה לאן תגיעו?

איתן ברושי: גם לא לומדים, גם לא הישגים, גם לא עברית, גם לא כיתות, גם לא תקנים.

איתן ברושי: הייתם צריכים לומר שאתם מתביישים קודם כול בנתון הזה.

איתן ברושי: הדבר השני, לא ברור מה אתם הולכים לעשות כדי שזה ישתנה.

איתן ברושי: את זה לא פותרים באמצעים רגילים.

איתן ברושי: יש כאן משימה לאומית וצריך ארגון אחר ומשאבים אחרים.

איתן ברושי: עם זה לא מתקדמים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה

<פז כהן: אני יושב פה עם אחמד אבו עיד שהוא גם יושב ראש הורים במזרח ירושלים וחבר הנהלה אצלנו.

<פז כהן: אני מדבר כי העברית שלי יותר שוטפת, אבל אם יצטרכו משהו קטן להוסיף, - - - הערות קטנות לסדר.

<פז כהן: קודם כול, דיברתם על מפקחים קודם.

<פז כהן: למיטב ידיעתי תושב מזרח ירושלים לא יכול להיות מפקח במשרד החינוך.

יעקב מרגי: היא תיקנה ואמרה, גרים בעיר.

<פז כהן: אני רק מעיר לסדר שיבינו שהרוח היא בעצם שמי שבא למזרח ירושלים לפקח, הוא בא ממקום אחר ולא תושבי מזרח העיר.

<פז כהן: הדבר השני לגבי מספר הנתונים.

<פז כהן: לא סתם התעקשתי כמה תלמידים יש.

<פז כהן: הרי על פניו, ואמור להיות נתון של מספר נתוני האוכלוסין במזרח ירושלים, כמה ילדים יש.

<פז כהן: יודעים כמה ילדים יש במערכת החינוך, עושים זה פחות זה ויודעים כמה ילדים לא נמצאים במערכת המסודרת.

<פז כהן: אנחנו נמצאים בתוך הדיונים הפנימיים בצורה מאוד פתוחה וטובה עם עיריית ירושלים.

<פז כהן: - - - של כמות הילדים בתוך המערכת שנמצאים במסגרת חינוכית הוא מאוד גדול.

<פז כהן: המספרים שדיברת עליהם זה לא אומר שהילד נמצא בכלל במסגרת של אונר"א.

<פז כהן: יכול להיות שהוא בבית, יכול להיות שהוא מסתובב - - -

יעקב מרגי: אני אגיד לך למה.

יעקב מרגי: במקרה של מזרח ירושלים לא בהכרח תקבל תשובה נכונה.

יעקב מרגי: הפוך, זה ירע את המצב.

יעקב מרגי: לא תקבל תמונה מדויקת, אתה יודע למה?

יעקב מרגי: כי יש כאלה, כדי לקבל, זה גם במגזר החרדי קיים.

יעקב מרגי: כדי לקבל שירותים בתוך ירושלים, עושים שינוי כתובת פיקטיבי, לכן לא תמיד זה נכון.

יעקב מרגי: צריך לדעת בפועל.

<פז כהן: בכל מקרה זה אמור להיות הרבה יותר פשוט.

<פז כהן: לפחות הקרבה של המספרים, זה גדול.

<פז כהן: דבר שלישי, המדינה לא מסוגלת לתת מענה לחינוך תושבי מזרח ירושלים.

<פז כהן: כשהגשנו את העתירה, המדינה אמרה לנו, אין ביקוש למוצר של חינוך ציבורי.

<פז כהן: תוך פחות מחודש אנחנו הבאנו 3,200 הורים שאמרו, אנחנו רוצים לקבל מוסד חינוכי ציבורי של המדינה, ולא קרה כלום.

<פז כהן: אני לא מבין למה המדינה לפחות לא מממנת ומשלמת את שכר הלימוד בבתי הספר שמלמדים את תוכנית הלימוד הישראלית בבתי ספר אחרים שנמצאים בפיקוח.

<פז כהן: אין שום סיבה בעולם שאם המדינה לא מסוגלת לתת למוסדות חינוכיים, היא לא תיתן להם את שכר הלימוד.

<פז כהן: אני אגיד שני דברים שעשינו ביחד.

<פז כהן: יש לי הערכה גדולה לאנשים בשולחן.

<פז כהן: עד לפני שנכנסנו לתמונה כהורים, לא היו נציגים בכלל של הורים בוועדות השמה.

<פז כהן: עשינו את תוכנית הכשרה.

<פז כהן: היום במזרח ירושלים יש 15 הורים בוועדות השמה.

<פז כהן: כמות התלונות והערעורים ירדה מ-500 לכ-50, של הורים שלא שובצו נכון.

<פז כהן: עבדנו ביחד.

<פז כהן: עשינו תוכנית לבניית ועדי הורים במזרח ירושלים, להוציא את הפוליטיקה החוצה מתוך הדבר הזה, כי הפוליטיקה משחקת תפקיד מרכזי ביחד עם עיריית ירושלים.

<פז כהן: לצערי משרד החינוך עדיין לא הרים את הכפפה ואנחנו עושים את זה רק עם כוחות חברה אזרחית.

<פז כהן: כל התחושה, ואני אומר פה באמת כמסר גדול מלמעלה, היא שמנסים להכניס למזרח ירושלים חינוך מלמעלה למטה במקום לשמוע קצת את החברה האזרחית ואת הקולות שנמצאים בשטח.

<פז כהן: לא סתם שאלת לגבי מפקחים.

<פז כהן: יש פה גם הורים ממזרח ירושלים.

<פז כהן: הם רוצים חינוך לילדים שלהם, רוצים שהדבר הזה יקרה.

<פז כהן: תעזרו לנו לבנות ועדי הורים מסודרים במזרח העיר.

<פז כהן: תנו לדבר הזה גיבוי.

<פז כהן: אל תפחדו מהדבר הזה.

<פז כהן: תנו לחברה האזרחית גם כן להיכנס יותר פנימה, כי התחושה היא שבעיקר משרד החינוך, ואין לי טענה אישית כלפי אף פקיד, חוסם לגמרי את החברה האזרחית מלהיכנס ולעבוד שם.

<פז כהן: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עורכת דין נסרין.

<נסרין עליאן: עורכת דין נסרין עליאן מהאגודה לזכויות האזרח.

<נסרין עליאן: יחד עם עוד ארגונים באמת הוגשה עתירה ב-2001 על המחסור בכיתות, וב-2008 הוגשה עתירה נוספת על בעצם זה שהורים נאלצים להגיע למוכר שאינו רשמי ולשלם אלפי שקלים על מנת לשלב את ילדיהם בחינוך.

<נסרין עליאן: ב-2011 בית המשפט העליון ובג"צ נתן החלטתו באמת שמחייבת את המדינה, משרד החינוך ועיריית ירושלים לבנות את המחסור הכללי של כל הכיתות במזרח ירושלים.

<נסרין עליאן: לשם כך ולשם המורכבות שאנחנו עדיין דנים בה היום, בית המשפט נתן חמש שנים ליישום ההחלטה.

<נסרין עליאן: אנחנו היום שנה אחרי שהסתיימו חמש השנים, ב-2016, ולצערי אנחנו עדיין שומעים את אותם דיונים שמ-2001 התחילו.

<נסרין עליאן: עד היום זו אותה מנטרה.

<נסרין עליאן: אנחנו עומדים על מספר מאוד מצומצם של כיתות שניבנו מדי שנה על אותה טענה של מחסור בקרקע ומחסור בתקציב או בעצם מחלוקת על משרד האוצר, משרד החינוך ועיריית ירושלים על עניין התקציב, וזה לא מביא אותנו לשום מקום ולשום התקדמות.

<נסרין עליאן: אנחנו עדיין תקועים באותו מצב והדיונים האלה ימשכו לעד כל עוד שלא תהיה תוכנית מפורטת עם לוחות זמנים ותקציבים יעודיים במיוחד למציאת הפתרון.

<נסרין עליאן: איפה שהמדינה רצתה למצוא פתרונות לדברים אחרים, מסובכים, היא כן הצליחה.

<נסרין עליאן: זה ביחס לכיתות לימוד.

<נסרין עליאן: אפילו מתוך מספר הכיתות שקיימות היום בבתי הספר הרשמיים, יש בערך בין 700 ל-800, פה יתקנו אותי, שהן כיתות לא תקניות, זאת אומרת שהעירייה מלמדת בכיתות שהן שכורות, שהן בבתים פרטיים, שאמורים בעצם לשמש לכיתות.

<נסרין עליאן: יש לנו בעיה של קב"סים שגם היא נמשכת כבר שנים.

<נסרין עליאן: יש לנו תקן של קב"ס אחד סך הכול שמאויש נכון להיום בעיריית ירושלים, על מחסור של 32% מהנשירה.

<נסרין עליאן: זה לא הגיוני וגם אם רוצים, אז יכולים לפתור.

<נסרין עליאן: אותו דבר עם בעיית הפסיכולוגים.

<נסרין עליאן: פסיכולוגים חינוכיים.

<נסרין עליאן: כפי שנעשתה תוכנית מיוחדת לעניין המחסור בסיעוד והיו תוכניות מיוחדות מצד המדינה עם האוניברסיטאות להכשרה של סטודנטים ערבים לסיעוד, אפשר לעשות אותו דבר גם לסטודנטים שמסיימים בביר זית, לתת להם הכשרות ולהכיר בתעודות שלהם ולתת להם את האופציה להיכנס לתוך באמת הצורך האדיר הזה בפסיכולוגים חינוכיים.

<נסרין עליאן: לגבי התוכנית הישראלית – יש היום פער אדיר מבחינת התקציב למי שלומד בתוכנית הישראלית לבין מי שלומד בתוכנית התאוג'יה.

<נסרין עליאן: המימון הוא כפול 3, זאת אומרת שכיתה ליד כיתה, ילד אחד יהיה עם אביזרים הכי מודרניים והכיתה הכי משוכללת ועם תוכניות העשרה הכי - - -

יעקב מרגי: זה הרשמי ושאינו רשמי, ככה זה הפערים.

<נסרין עליאן: לא משנה אם זה רשמי או לא רשמי.

<נסרין עליאן: זה עניין של תוכנית לימוד, איזו תוכנית לימוד אתה בוחר ללמוד, וזו בעצם הדרך גם ללחוץ על ההורים להעביר את הילדים שלהם מבתי הספר של אונר"א, כיתות של התאוג'יה לבתי הספר של - - -

יעקב מרגי: שנייה, תעצרי פה.

יעקב מרגי: אני יודע שיש מדינה אחת ויש חוק אחד.

יעקב מרגי: אני לא מכיר דרך אחרת לתקצוב.

יעקב מרגי: יש את הרשמי שמתוקצב על פי חוק X, מוכר שאינו רשמי, Y והפטור – Z.

יעקב מרגי: יש משהו אחר, פי 3 שאני שומע פה?

<קריאה: לא.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בואי תקשיב טוב, איש מספרים אנוכי.

יעקב מרגי: אין הצדקה גם במוכר שאינו רשמי כדי לממן את הדלתא הזו, את העלות.

יעקב מרגי: אם אנחנו בודקים מוסד חינוכי לפי עלות פלוס תקורת ניהול פלוס זה, אין סיבה שבמוכר הרשמי יגבו באלפי שקלים.

יעקב מרגי: זה מתגלה לנו כסטרט אפ חדש בחסות המדינה, שאני מטפל בו ואני לא ארפה מכך.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, יש מוסדות חינוך שהם אמיצים.

יעקב מרגי: עורך דין, שילך לתביעה ייצוגית.

יעקב מרגי: אני משתגע איך החברה האזרחית שלנו פראיירית, אין לי מילה, תסלחו לי שהמילה לא פרלמנטרית, פראיירית.

יעקב מרגי: אחד שייגש לתביעה אזרחית כלפי כל אותן בעלויות, כלפי כל אותן רשויות, כלפי המדינה שמאפשרת את העושק הזה.

<נסרין עליאן: משפט אחרון, ברשותך.

<נסרין עליאן: לגבי כפול 3, פשוט תוכניות ההעשרה שמשרד החינוך נותן אותן, הן מתאפשרות אך ורק למי שלומד את התוכניות הישראליות כי אין להם בעצם את המתכונת לממן תוכניות כאלה למי שאינו לומד בתוכניות ישראליות ועל כן יש פער.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אביב, אתה תצטרך להסתפק בדקה.

<אביב טטרסקי: אני אביב טטרסקי מעמותת עיר עמים.

<אביב טטרסקי: בדרך כלל כמו היום, מדברים על התקציב.

<אביב טטרסקי: הבעיה היא כרגע לא רק תקציב, הבעיה היא שלא מאשרים תוכניות מתאר לשכונות במזרח ירושלים.

<אביב טטרסקי: בהיעדר תוכניות מתאר, אין מגרשים בייעוד מבני ציבור וזה הופך להיות צוואר הבקבוק.

<אביב טטרסקי: אולי כדאי שוועדת החינוך תעשה דיון על זה, כי לכל האחרים זה נוח שלא מאשרים תוכניות מתאר.

<אביב טטרסקי: זה המחסום האמיתי היום.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עורכת דין יפעה סגל.

<יפעה סגל: שמי יפעה סגל ואני מנהלת את הפורום המשפטי הבינלאומי.

<יפעה סגל: אנחנו התעסקנו בין היתר גם בנושא המאוד רחב של פיקוח.

<יפעה סגל: אני מבינה שיהיה דיון אחר גם על נושא ההסתה, אז יש הרבה מאוד מה להגיד בעניין הזה.

<יפעה סגל: רק אמירת סיום.

<יפעה סגל: יש איזשהו צו שעה.

<יפעה סגל: צריך לגייס מפקחים על כל הנושאים האלה, גם הנושאים שעלו כאן ונושא ההסתה שאנחנו נדבר - - -

יעקב מרגי: תסתכלי עליהם בעיניים, תראי אם הם הבינו אותך.

<יפעה סגל: מספר המפקחים זה באמת מצחיק, אין מה להגיד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מירי לוי.

<מירי לוי לייזרוביץ: שלום, אני כאן בשני כובעים.

<מירי לוי לייזרוביץ: אני גם חברת הנהגת ההורים הארצי וגם מנכ"ל של חברה שמתעסקת בענף בנייה.

<מירי לוי לייזרוביץ: אני כאן שמעתי את התלונות וגם ידעתי מראש ואני רוצה פה את עזרתכם גם בחלק מהפתרונות.

<מירי לוי לייזרוביץ: אנחנו מעוניינים לפתוח בית ספר מקצועי לענף הבנייה במזרח ירושלים, שלא ייתן את כל הפתרון אבל יתחיל בחלק מהפתרון, ואני אשמח שחברי הוועדה, עיריית ירושלים, משרד החינוך, אני יודעת שדיברו אתכם על הנושא.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ענף הבנייה זה משרד הכלכלה.

יעקב מרגי: מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: אדוני היושב ראש, אני רק רוצה להצטרף לטענותיהם שאמרו חבריי, חבר הכנסת יוסף ג'בארין ואחמד טיבי.

מסעוד גנאים: אין ספק שהם אמרו לכם, אם אתם לא יודעים להסתדר בעניין החינוך במזרח ירושלים, אז או שתטפלו כראוי או שתחזירו את זה למדינה הפלשתינית וזהו.

יעקב מרגי: זה לא נאמר.

אחמד טיבי: זו הצעה מקורית שאנחנו תומכים בה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת עטאונה.

יוסף עטאונה: עטאונה מצטרף.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: סיכום – הוועדה מודה למשרד החינוך ועיריית ירושלים על הופעתם בוועדה.

יעקב מרגי: הוועדה מצרה על כך שהוועדה לא קיבלה נתונים מדויקים לגבי אותם 21,000 תלמידים שלומדים בבתי ספר לא מורשים.

יעקב מרגי: הוועדה חרדה מכך שמשרד החינוך ועיריית ירושלים, כל אחד בתחומו, ברשמי ושאינו רשמי, לא מצליחים לספק לוועדה את הנתונים.

יעקב מרגי: הוועדה חרדה מכך שאחוז התלמידים הנושרים במזרח ירושלים עומד על כ-37%.

יעקב מרגי: הוועדה דורשת ממשרד החינוך להגיש לוועדת החינוך תוך שישים יום תוכנית איך משרד החינוך מתכוון לפתור את המחסור החריף בקב"סים ואת הקושי של הרשויות המקומיות בגיוס קב"סים, או על ידי העלאת שכרם או בשינוי תנאי הסף והתאמתם לצרכי התפקיד.

יעקב מרגי: אני חושב שזה נושא שעולה ועולה.

יעקב מרגי: מציע לכם, תחשבו על שינוי תנאי הסף, כי את הקיר באגף התקציבים לא תפרצו.

יעקב מרגי: יש הרבה מקצועות שיכולים לתת מענה בסוגיה הזו.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת מעיריית ירושלים וממשרד החינוך גם יחד לקבל מסמך לגבי אותם כ-21,000-22,000 תלמידים, איפה הם, גם אם לומדים במוסדות של הוואקף, של אונר"א או כל גוף אחר, לקבל פירוט, מי לומד ברשמי, במוכר שאינו רשמי, פטור, מוסדות כאלה שאינם מורשים ואז תיוודע לנו היתרה של אותם תלמידים שלא נמצאים בכלל במערכות החינוך.

יעקב מרגי: אני מבקש את הדוח הזה תוך 45 ימי עבודה.

יעקב מרגי: תודה רבה.