ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 487, 2017-11-07 10:45

יעקב מרגי: בוקר טוב, שלום לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט, ישיבה משותפת עם משלחת מהונגריה בראשותו של סגן יושב-ראש הפרלמנט ההונגרי, ד"ר אישטוון הילר.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום הוא חינוך למאבק בגזענות ואנטישמיות והנצחת זכר השואה.

יעקב מרגי: ברשותכם אומר כמה מילים מן הכתב כי זה לא דבר שבשגרה בוועדת החינוך.

יעקב מרגי: יש לנו תרגום סימולטני.

יעקב מרגי: אני מקדם בברכה את המשלחת מהונגריה בראשותו של סגן יושב-ראש הפרלמנט ההונגרי, ד"ר אישטוון הילר, שהוא גם שר החינוך לשעבר.

יעקב מרגי: לא אקרא את כל קורות החיים שלו כי הם עשירים.

יעקב מרגי: כבוד הוא לי לפתוח היום את ישיבת ועדת החינוך של הכנסת בשיתוף חברי המשלחת מהונגריה.

יעקב מרגי: אני עוקב מקרוב אחר מערכות הקשרים והיחסים עם הונגריה בשנים האחרונות.

יעקב מרגי: גם זכיתי לבקר בה במסגרת משלחות מספר פעמים, באחת מהן בכינוס של הקונגרס היהודי העולמי לפני כשנתיים, כאשר סגרנו להם כמעט את חצי העיר בחבלים והרגשתי לא בנוח.

יעקב מרגי: אנחנו מעוּדדים למדי במדינת ישראל מחיזוק היחסים הדיפלומטיים והקשרים בין ישראל והונגריה.

יעקב מרגי: אנחנו גם מודים למר הילר על פעילותו רבת השנים בהנצחת שואת יהודי הונגריה.

יעקב מרגי: בד בבד אנחנו גם מודאגים מרמת האנטישמיות בהונגריה ומן המגמות הפוליטיות שיוצאות מאותה מגמת אנטישמיות.

יעקב מרגי: אנחנו כאן בוועדת החינוך עוקבים מקרוב ומרחוק אחר התפתחויות בהוראת השואה במערכות החינוך בארץ ובעולם.

יעקב מרגי: יש מגמת שיפור, אך עדיין יש הרבה מה לעשות.

יעקב מרגי: כך גם לגבי הונגריה.

יעקב מרגי: אנחנו סבורים, ככל שסוגיות אלו יידונו ויילמדו וילובנו במערכת החינוך בהונגריה, תוך הדגשת שואת יהודי הונגריה וחלקה של הונגריה בשואת יהודי אירופה ללא הדחקה, קודם כול העם ההונגרי ייצא נשכר מכך, שכל אזרח, כל פעיל פוליטי, כל נער יבין מה הן תוצאותיה ההרסניות של פעילות אנטישמית.

יעקב מרגי: קודם כול, הרווח הוא לאזרחי הונגריה, לעשות צדק היסטורי עם העם היהודי ועם יהודי הונגריה, וגם לעולם.

יעקב מרגי: כולנו נמצאים בכפר גלובלי קטן, הגבולות הם כבר כמעט סימבוליים, ודווקא כאן אנחנו אומרים את זה במפגש הזה, עם גב זקוף, עם מבט ישיר לעיניים כי יש לנו כאן שותף פעיל, סגן ראש הפרלמנט ההונגרי שהוכיח את זה קודם עוד לפני המפגש הזה.

יעקב מרגי: אנחנו כמובן נמשיך ונשמע איך זה נעשה גם כאן במדינת ישראל, באמצעות נציגי משרד החינוך.

יעקב מרגי: אני מקדם בברכה את חבר הכנסת פרופ' יוסי יונה, איש המחנה הציוני, מפלגת העבודה.

יעקב מרגי: ברוך הבא.

יעקב מרגי: לפני שנעביר את רשות הדיבור לעמיתי סגן יושב-ראש הפרלמנט ההונגרי, אבקש משי אטיאס, מנכ"ל היוזמה הבין-לאומית למען ישראל, שאני מבין שהוא האדריכל של הביקור הזה, לומר מספר מילים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

<שי אטיאס: בוקר טוב, תודה רבה, כבוד היושב-ראש חבר הכנסת מרגי.

<שי אטיאס: אני מנכ"ל של ארגון לא ממשלתי שפועל למען ישראל ונקרא "היוזמה הבין-לאומית לדיפלומטיה הישראלית".

<שי אטיאס: אני רוצה לברך את יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת מרגי, על הדיון החשוב כל כך הזה ולקדם שוב בברכה את חברי היקר והאישי, שנפגשנו כבר מספר פעמים בשנה האחרונה, מר ד"ר אישטוון הילר, את שגריר הונגריה בישראל, תודה רבה על הנוכחות שלך, וכמו כן את נציג הקואליציה בהונגריה שנמצא אתנו, מר יאנוש פונאגי, ברוך הבא, וכמובן כל שאר האורחים המכובדים.

<שי אטיאס: נושא המאבק באנטישמיות, או המאבק בגזענות, טומן בחובו לדעתי שני מרכיבים.

<שי אטיאס: מצד אחד הוא בעצם מאבק פיזי מוחשי בכל מי שמכחישים את מה שקרה, את האירוע הנורא ביותר שקרה לאנושות, השואה היהודית, אבל מצד שני אותו מאבק הוא גם המאבק בשימור הזיכרון.

<שי אטיאס: צריך להגיד מה הפיל שבחדר?

<שי אטיאס: קשה מאוד לשמר את זיכרון השואה ב-2017.

<שי אטיאס: זה מורכב בתוך ישראל וזה מורכב מחוץ לישראל ובגלל זה ארגונים אזרחיים, כמו זה שאני מוביל היום, הם שחקן חשוב מאוד במאבק הזה.

<שי אטיאס: היוזמה הברוכה הזאת התחילה בשיחה ארוכה עם ד"ר הילר במשרדו בפרלמנט ההונגרי אחרי מסע הסברה שעשינו שם.

<שי אטיאס: אפשר לדבר על המון דברים, אבל אי אפשר לא לדבר על השואה היהודית ועל החשיבות לזכור אותה.

<שי אטיאס: מצאתי פרטנר מדהים, ד"ר הילר, שגם היותו איש אקדמיה וגם היותו איש חינוך בעצם מעמידים לזכותנו, למדינת ישראל ולכל נציגי הממשלה שעובדים אתנו, בעל ברית רציני מאוד.

<שי אטיאס: הראיה לכך זה המכביה שהולכת להתרחש בפעם הראשונה בבודפשט בשנת 2019.

<שי אטיאס: דיברתי על אדריכל, אז רב האדריכלים של היוזמה הזאת הוא ד"ר הילר.

<שי אטיאס: מדובר בהשקעה של המון כסף.

<שי אטיאס: על כן אני שוב רוצה להודות למשלחת המכובדת.

<שי אטיאס: כולי תקווה שאותו כוס קפה טעים הונגרי עם חתיכת עוגה, שאפילו מזכירה את מה שהוגש לנו פה, תביא לפרויקט פרקטי שיהיה לו פרי עתידי.

<שי אטיאס: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: זה אישור שהוא ישראלי ויהודי: נתתי לו לומר דברי פתיחה והוא לקח כמעט את כל הישיבה.

יעקב מרגי: ..

יעקב מרגי: אני מקדם בברכה את חבר הכנסת אמיר אוחנה, נציג הליכוד שבא לכבד את המעמד.

יעקב מרגי: מנהלת הוועדה שלנו, גברת יהודית גידלי, היא הונגריה וגם כיבדה אתכם בעוגה הונגרית מעשה ידיה.

יעקב מרגי: בזה רואים כמה ההתרגשות גדולה וכבוד הוא לנו לארח אתכם.

יעקב מרגי: את חוות הדעת על העוגה תאמרו לי אחר כך...

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: ד"ר אישטוון הילר, בבקשה.

יעקב מרגי: (כל דברי האורחים מהונגריה מתורגמים על ידי אדם ברוהר-זהבי.

יעקב מרגי: )

<אישטוון הילר: אדוני היושב-ראש, חברי הוועדה הנכבדים, אני שמח מאוד ותודה רבה על הכבוד, שנתתם לנו אפשרות לבוא לפה, כסגן יושב-ראש הפרלמנט ההונגרי וראש המשלחת ההונגרית, שקיבלנו הזדמנות להגיע לפה.

<אישטוון הילר: שוב, תודה לכם על הכבוד.

<אישטוון הילר: שוב, תודה על ההזדמנות להגיד תודה על הפגישה, על שיתוף הפעולה, על העובדה שאנחנו יכולים לחשוב וליזום ביחד.

<אישטוון הילר: אני מודה מאוד לחברי הטוב, שעשה את כל ההכנות הרבות ובאמת יצר אפשרות לפגישות הקודמות ולפגישה של היום, שמילא את כל התנאים החשובים.

<אישטוון הילר: מעבר לכך, אחד הדברים היותר חשובים, בל נשכח, אנחנו מודים מאוד ליהודית גידלי על עבודתה.

<אישטוון הילר: הגענו היום בשביל לדון בשאלות רציניות, לאו דווקא בשאלות פרוטוקול, כדי לחשוב יחדיו, לשקול יחדיו, כדי לחזק את הבסיסים אחד של השני.

<אישטוון הילר: אני אישית מאמין שמה שמשותף בינינו זה נקודת המבט, שלפיה המאבק נגד האנטישמיות הוא דבר משמעותי מאוד, וגם הזכרת השואה.

<אישטוון הילר: אנחנו לא מדברים פה על שאלה חשובה לישראלים והונגרים אלא אנחנו חושבים שחשוב להדגיש, זה חשוב מאוד לכל מי שמחשיב את עצמו כבן אנוש, או כאדם בין-לאומי, כאדם בעצמו, זה חשוב לכולם.

<אישטוון הילר: לנו באופן אישי, שאנחנו ממלאים תפקידים מובילים במדינתנו, אלה שעומדים בפני הציבור הנרחב, בפני הקהל, אנחנו אנשים שמייצגים כביכול את האזרחים שלנו.

<אישטוון הילר: זו אחריותנו וגם ההזדמנות היא שלנו להצליח ולחזק את העניינים הללו.

<אישטוון הילר: לכן אם יורשה לי לשתף את הוועדה בכמה מחשבות שדרכן אני רוצה להבהיר את גישתי לעניין הזה, לתת כביכול בסיס למה שאנחנו עושים ולהראות, לגבי דרך החשיבה הזאת או נקודת המבט, מה משמעותה בהונגריה היום.

<אישטוון הילר: לא רק באופן תיאורטי אלא גם באופן מעשי בחיי היום יום מבחינת היישום.

<אישטוון הילר: לפני הכול אני רוצה להדגיש ולומר שהמשלחת שלנו רוצה לומר גם באופן סמלי וגם באופן מעשי, להוכיח את כל מה שאנחנו עושים ושכרגע אמרתי.

<אישטוון הילר: כסגן יושב-ראש הפרלמנט ההונגרי כרגע אני באופוזיציה עם המפלגה שלי.

<אישטוון הילר: נמצא אתנו כאן מזכיר המדינה, יאנוש פונאגי, נציג הקואליציה השולטת, חבר במפלגת פידס השולטת.

<אישטוון הילר: שנינו יחדיו רוצים לסמל ולומר שמן הסתם, מעבר לוויכוחים היום-יומיים שאנחנו רואים בכל דמוקרטיה בין אופוזיציה לבין ממשלה, מעבר לכך כמובן יש שאלות, יש תנאים, יש בעיות שבהן אנחנו מסכימים אחד עם השני באופן מוחלט.

<אישטוון הילר: אנחנו לא אומרים שיש צד אחד ויש צד שני, זה לא שאלה של ממשלה, זה לא שאלה של אופוזיציה, אלא אנחנו מדברים פה על מאבק נגד אנטישמיות, שאלת חינוך השואה ושאלת העמקת הידע בנושא השואה.

<אישטוון הילר: זו המשימה של כולנו.

<אישטוון הילר: אני מאמין שהשאלה הזאת חשובה מאוד, שכולם יבינו, גם היושב-ראש וגם חברי הוועדות פה, מן הבחינה הזאת אנחנו מסכימים משני צדי הקו הפוליטי בהונגריה היום.

<אישטוון הילר: כפי שפטר דויטש, חבר המשלחת שלנו, יוסיף, שהוא אחד מן האחראים לארגון משחקי המכביה בהונגריה ב-2019, אם אפשר ואם יורשה לי אני רוצה לומר כמה מילים על המאורע החשוב הזה בהונגריה.

<אישטוון הילר: אם ניצור פה דו-שיח כלשהו איך אנחנו רואים את שאלת האנטישמיות, שאלת המאבק נגד האנטישמיות, את שאלת השואה בהונגריה של היום, ראשית, אני מאמין ומשוכנע שהשואה כביכול מחייבת אותנו לזכור, אבל אנחנו לא מדברים פה רק על זיכרון העבר.

<אישטוון הילר: לעניין החינוך, משימתו של החינוך היא לא רק לשמור על זיכרון השואה, לומר מה היה בזמן הזוועות הללו אלא תפקידו של החינוך הוא גם לחנך, לומר לדור הצעיר ביותר, לאלה שמתחילים עכשיו את לימודיהם בבתי הספר, אלא שעכשיו מתחילים לפתוח את ראייתם לעולם, שיבינו לאט לאט, ליצור בהם תמונה על האנושות, על העולם היום, תמונה מכובדת או חינוך שמבטיח לנו היום שלא תהיה שואה חדשה.

<אישטוון הילר: זאת אומרת שתפקידנו לא רק לשמור שהדור המבוגר יותר יזכור ולא ישכח, מטרתנו לא רק להעמיק את מחשבות השואה בדור המבוגר יותר, אלא גם כן בדור הצעיר ביותר בהונגריה, אלה שהם כרגע ילדים ויתבגרו רק בעתיד.

<אישטוון הילר: לכן אני מאמין שמאוד מאוד חשוב שבהונגריה של היום, בלי שום קשר לאיזו ממשלה נמצאת בשלטון, ממשלה אחת אחר השנייה, וכמובן בממשלות הללו היו ויש הרבה מאוד ויכוחים בין המפלגות השונות, אבל מהבחינה הזאת אנחנו רואים המשכיות גמורה בין כל הממשלות שהיו לנו בעבר.

<אישטוון הילר: מאז שנת 2001 בהונגריה יש לנו את יום השואה בכל בית ספר ובית ספר במדינה, גם לבני 10, לילדים הונגרים, לבנים ובנות הונגרים, שלא רק שהם לא עברו את השואה אלא הם נולדו רק 10 שנים אחרי החלפת המשטר הקומוניסטי בהונגריה.

<אישטוון הילר: אנחנו מדברים פה על צעירים במדינה חופשיה.

<אישטוון הילר: זה יום השואה, יום הזיכרון, שעוד אורבן ויקטור הכריז והכניס להונגריה, ולאחר מכן המפלגות הסוציאליסטיות השמאליות המשיכו את המנהג הזה גם אחרי כהונתו של ראש הממשלה אורבן ויקטור.

<אישטוון הילר: מאז אנחנו רואים המשכיות מוחלטת בתגובות הממשלה או בנקודת המבט של הממשלה.

<אישטוון הילר: במיוחד אתם, רבותי, שמתעסקים בחינוך ובתרבות בכנסת, אתם יודעים בדיוק ששאלות החינוך לא נפתרות מרגע אחד לשני.

<אישטוון הילר: אנחנו כמובן צריכים שנים רבות כדי ליצור שינוי כלשהו.

<אישטוון הילר: ועכשיו אנחנו רואים ב-15 השנים האחרונות, הצלחנו להוכיח מעבר לכל ספק שליוזמה כזאת באמת יש כוח ויש לה גם תוצאות.

<אישטוון הילר: באופן דומה, אני מרגיש שיש לשאלת הזכרת 60 שנים לשואה חשיבות עליונה.

<אישטוון הילר: בבודפשט פתחנו את מוזיאון השואה לצד שיחות ודיאלוגים ארוכים ומתישים משני הצדדים, דרך שיתוף פעולה, ומאז אנחנו עדיין שומרים על קשר הדוק מאוד עם "יד ושם".

<אישטוון הילר: היום אחר הצהרים גם נגיע לשם.

<אישטוון הילר: מוזיאון השואה ומרכז המחקר בבודפשט בנוגע לשואה, שגם כן קיים כבר יותר מ-10 שנים, מחנך אותנו יותר מ-10 שנים, מבצע עבודה מדעית כבר יותר מעשור, עורך כנסים, מוציא לאור ומקבל הרבה מאוד תלמידים הונגריים כדי לחנך אותם, כדי להעביר להם את הידע, כדי לקחת אותם למוזיאון.

<אישטוון הילר: אני מרגיש שחשוב מאוד שהם נתנו לנו עזרה, גם בפגישות בין מוסדות שונים של שתי המדינות, ואני גם מאמין, כפי שאנחנו מדגישים, בלי שום קשר לשאלה אם אנחנו מדברים על ממשלה קונסרבטיבית או שמאלית, אנחנו מדברים פה על שיתוף פעולה, על המשכיות בשאלת המאבק נגד האנטישמיות או בהזכרת השואה, אנחנו מסכימים זה עם זה לחלוטין.

<אישטוון הילר: אני רוצה להוסיף שכמובן שיש כוחות וזרמים בהונגריה שאני אישית לא מחשיב ככוחות דמוקרטיים בשום צורה, אלה שמשתמשים באנטישמיות ככלי כאשר הם מנסים לגבש לעצמם בוחרים.

<אישטוון הילר: אני גם מאמין שהמאבק הפוליטי נגד הזרמים הללו הוא לא משימה של קואליציה דמוקרטית או אופוזיציה דמוקרטית אלא הוא משימה של מדינה דמוקרטית, של כוחות דמוקרטיים במאבק נגד הזרמים האנטישמיים.

<אישטוון הילר: מן הסתם כל אירוע או ביקור פוליטי כל כך מוצלח כפי שהיה לראש הממשלה בנימין נתניהו ביולי האחרון מחזק כביכול את מעמד שיתוף הפעולה.

<אישטוון הילר: אני אישית רוצה לשכנע אתכם, ואני מבקש את תמיכתכם בעניין הזה ואת שיתוף הפעולה שלכם, הרי ב-2019 כאשר נערוך את משחקי המכביה, מעבר לכך שאנחנו רואים בו כמובן אירוע ספורט חשוב מאוד, עם אלפי אתלטים וספורטאים שיגיעו לבודפשט, אנחנו רוצים ומבקשים שכוועדת החינוך, התרבות והספורט בכנסת, החברים וגם יושב-ראש הוועדה, אנחנו מבקשים את תמיכתכם בהבאה גם של אירועים תרבותיים למשחקי המכביה, של אירועים מעבר לספורט, אירועי תרבות, כביכול כך לתת לעוד אנשים הזדמנות ליהנות מן המכביה, להגיע למכביה, מעבר לספורטאים ליצור פה מאורע וחג שבו אנחנו יכולים לשמוח לא רק על ההישגים בספורט אלא אנחנו רוצים שתהיה לנו הזדמנות להציג את המורשת התרבותית שישראל יכולה להציג ולהציע היום.

<אישטוון הילר: אני רוצה להודות לכם באמת מקרב לב על ההזדמנות שניתנה לי לפגוש אתכם, על השיחות ועל הדו-שיח עמכם, וכמובן אם יש לכם שאלה כלשהי אנחנו עומדים לרשותכם.

<אישטוון הילר: אבל כפי שאמרתי, לא באנו רק מפאת פרוטוקול אלא אני רוצה להדגיש לפני הפגישות הבאות שאנחנו רוצים לתכנן יחדיו ולחשוב יחדיו ולשכנע אתכם, שתעזרו לנו בארגון המכביה, ושוב, להוסיף כמה אירועי תרבות שאפשר.

<אישטוון הילר: תודה רבה ליושב-ראש על ההזדמנות.

יעקב מרגי: תודה רבה לסגן יושב-ראש הפרלמנט, ד"ר הילר.

יעקב מרגי: אני מוצא לנכון לקדם בברכה את חבר הפרלמנט יאנוש פונאגי וכמו כן את חברי המשלחת כולם.

יעקב מרגי: אני רוצה לברך את חברי המשלחת שלקחו יוזמה ומארגנים את המכביה בהונגריה ב-2019.

יעקב מרגי: אנחנו כחברי ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת נשמח לשתף פעולה, להושיט עזרה אם יש רעיונות או קשיים.

יעקב מרגי: ישראל ידועה כמדינה עם הרבה בירוקרטיה.

<אישטוון הילר: מבחינת בירוקרטיה – כן.

יעקב מרגי: אבל אני לא יודע אם יש להם את מה שיש לנו, שלפעמים ארגונים וולונטריים באים לספר לנו על העשייה שלהם ואז אנחנו כחברי פרלמנט יכולים לעזור במשהו.

יעקב מרגי: הם מבקשים מאתנו: רק אל תפריעו.

יעקב מרגי: לא כיוונתי את זה לנציגים הנכבדים ממשרד החינוך שעושים עבודתם נאמנה, ואנחנו נשמע אותם בהמשך.

יעקב מרגי: בכל אופן, אנחנו באמת מושיטים יד.

יעקב מרגי: נשמע לסירוגין אורחים מהונגריה, חברי כנסת ומוזמנים מישראל.

יעקב מרגי: נמצאים אתנו שני ניצולי שואה מהונגריה.

יעקב מרגי: אתן להם להתייחס.

יעקב מרגי: סליחה שאני תוחם אתכם לשתי דקות לספר את האירוע הגדול שחוויתם בחיים שלכם.

יעקב מרגי: בבקשה, יוסף מור.

<יוסף מור: (נושא דברים בשפה ההונגרית.

<יוסף מור: ) לא אדבר בהונגרית כי הייתי רק בן כמה שנים כאשר חייתי בבודפשט.

<יוסף מור: אנחנו נעבור לעברית מהר מאוד.

<יוסף מור: לא הגעתי כבר 70 שנים להונגריה.

<יוסף מור: הבנתי את כל מה שהנציגים פה אמרו אבל קשה לי קצת לדבר ולכן אני מעדיף לדבר בעברית.

<יוסף מור: (המשך הדברים נאמר בעברית.

<יוסף מור: ) שמעתי את מה שאמר כבוד סגן יושב-ראש הפרלמנט.

<יוסף מור: אני רוצה להגיד רק כמה מילים.

<יוסף מור: הואיל וזו ועדת החינוך, והבנתי שיש כוונה גם מצדכם, רבותי הנכבדים, להטמיע את הלקחים של השואה – אני כמובן עדות חיה לשואה כי הייתי שם כילד וכל משפחתי – אבי ואמי, אחי ואחותי – כולם נספו בשואה, ואני ניצלתי.

<יוסף מור: אין זה המקום לתאר, אני ניצלתי בשל כל מיני נסים.

<יוסף מור: הייתי שם עד סוף המלחמה ואז העבירו אותי משם ואחר כך עליתי לארץ וחייתי בישראל.

<יוסף מור: אבל רק שתי נקודות, בגלל הזמן המוגבל, אני מציע.

<יוסף מור: יש לנו כאן בישראל עמותה פרלמנטרית לזכר השואה, עמותה של ניצולי שואה, אנחנו מאומצים על ידי הפרלמנט.

<יוסף מור: אנחנו כניצולים רואים את תפקידנו להיות הדוברים של מה שקשור לנושא השואה משום שאנחנו יודעים מתוך ניסיון שאין הסבר טוב יותר, פרופגנדה טובה יותר מאשר כאשר אנחנו באים בפני כל גוף ואומרים: "הנה, אני הייתי שם, זה לא סיפורים, לי זה קרה, אני נשארתי בחיים".

<יוסף מור: אין דבר שעובד טוב יותר, ובעיקר על תלמידים.

<יוסף מור: אנחנו הולכים לבתי ספר, אנחנו הולכים לכל מקום ומספרים את הסיפור.

<יוסף מור: כאשר אנחנו מספרים את זה לילדים בכיתות הנמוכות המשמעות נטמעת בהם לכל החיים משום שאז הם מבינים לאיזו תוצאה יכולה להביא אנטישמיות.

<יוסף מור: באשר לכם, תרשו לי להציע שתי הצעות.

<יוסף מור: ראשית, יש פרלמנטים באירופה שהקימו ועדות מיוחדות, גוף מיוחד בתוכם שמיועד לטפל בנושא השואה: הסברת השואה וזיכרון השואה.

<יוסף מור: יש את זה באוסטריה ובמדינות אחרות.

<יוסף מור: אני לא מדבר כרגע על פיצויים אלא מבחינת החינוך.

<יוסף מור: דבר שני שהייתי מציע לכם, שאותה ועדה, או משרד החינוך המקומי, מדי פעם יזום מפגשים עם ניצולי שואה שנותרו בחיים ואז זה יתפרסם בעיתונות, ואולי גם הרצאות באוניברסיטאות או בבתי ספר גבוהים.

<יוסף מור: זה האמצעי הטוב והיעיל ביותר להנחיל את זיכרון השואה ומלחמה באנטישמיות.

<יוסף מור: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אברהם רות, בבקשה.

<אברהם רות: קודם כול, אני מבקש לתקן דבר קטן.

<אברהם רות: אני לא מהונגריה, אני ניצול שואה מהולנד.

<אברהם רות: שנית, יושב-ראש הוועדה הזכיר את הקונגרס היהודי בבודפשט, כשסגרו את חצי העיר בחבלים.

<אברהם רות: לפני עשרים שנים הייתי בקונגרס היהודי בהונגריה ואז לא היו צריכים לסגור את העיר.

<אברהם רות: היה אמנם ליווי ביטחוני אבל הכול היה רגוע ורגיל.

<אברהם רות: מזה אנחנו רואים עד כמה העניינים מתפתחים ועד כמה היום הדברים שונים אפילו יחסית למה שהיה לפני עשרים שנים.

<אברהם רות: אני מבקש להעיר שתי הערות קצרות מאוד.

<אברהם רות: לגבי המכביה – זה על שם המכבים.

<אברהם רות: יש היסטוריה ארוכה, שכאן לא המקום להיכנס לזה, אבל גם לגבי יהדות הונגריה.

<אברהם רות: הייתי מציע שלפחות באיזו צורה תשולב בטקס ובאירועים של המכביה ההיסטוריה, מהמכבים דרך יהדות הונגריה דרך המכביה היום, והשיקום של היהודים.

<אברהם רות: הערה שנייה שאני מבקש להעיר – זה לא נוגע רק להונגריה אלא למערב אירופה, זה נוגע גם להונגריה – היהודים לא רק נרצחו אלא גם נשדדו, הבתים שלהם רוקנו וכל הרכוש הגיע לגרמניה או לאנשים אחרים.

<אברהם רות: היום אנחנו עדים לכך שהאמנות מוצגת ויש שתי תערוכות בגרמניה ובשוויצריה.

<אברהם רות: אני חושב שגם הונגריה יכולה בהחלט לתמוך בנושא האמנות ובאיזו צורה לדאוג שזה יגיע למדינת ישראל או לפחות לטובת ניצולי השואה.

<אברהם רות: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ברשות

יעקב מרגי: כם אתן את רשות הדיבור לפטר דויטש, שיספר לנו קצת על אירועי המכביה ב-2019.

יעקב מרגי: בבקשה.

<פטר דויטש: כבוד היושב-ראש, חברי הוועדה הנכבדים, תודה רבה.

<פטר דויטש: אני שמח מאוד להגיע אליכם היום ולהסביר שניתנת לנו ההזדמנות לערוך את משחקי המכביה באירופה.

<פטר דויטש: משחקי המכביה האירופאים, בדרך כלל מדובר על אירוע קהילתי גדול מאוד.

<פטר דויטש: אנחנו מאמינים שהוא אירוע חשוב מאוד, שיש בו אלפי ספורטאים ואתלטים שיגיעו בסוף יולי 2019 להונגריה.

<פטר דויטש: מבחינת ההכנות – הודות לעזרת הממשלה ההכנות התחילו כבר בתחילת השנה הזאת.

<פטר דויטש: אנחנו מקווים מאוד שניתן בית ראוי לאירוע הזה.

<פטר דויטש: אנחנו גאים מאוד בעובדה שב-2015 ארגון המכביה האירופאי נתן לבודפשט את הזכות לערוך את המשחקים.

<פטר דויטש: אנחנו גאים מאוד בעובדה שמדובר פה על אחת מן הקהילות היהודיות הגדולות ביותר באירופה היום ושקיבלנו הזדמנות, גם מבחינת הקהילה וגם מבחינת אירוע ספורטיבי, לערוך אירוע שכזה.

<פטר דויטש: אנחנו מאמינים ומקווים, כפי שגם מר הילר הסביר, שאנחנו מדברים פה קודם כול על אירוע קהילתי, אירוע ציבורי, לא רק מבחינת ספורט, ואנחנו לא רוצים שהשאלות יהיו רק מסביב לספורט.

<פטר דויטש: אנחנו רוצים לרומם את הרגשת הקהילה במכביה, לשלב אירועים תרבותיים, להביא את נציגי התרבות הישראלית ולהציג אותם בפני אירופה ובפני הונגריה ולשלב את השאלות האלה עם אירוע המכביה ב-2019.

<פטר דויטש: תודה רבה.

<פטר דויטש: אם יש שאלה כלשהי אני עומד כמובן לרשותכם.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הפרלמנט יאנוש פונאגי, בבקשה.

<יאנוש פונאגי: תודה רבה ליושב-ראש, גבירותי ורבותי, יש מספר סיבות לכך שהיה לי העונג לקבל את הזמנתכם המכובדת.

<יאנוש פונאגי: קודם כול, כפי שסגן היושב-ראש, מר הילר, אמר והדגיש, אני מסכים בהחלט עם הערכת המצב שלו ועם כל מה שהוא אמר עד כה, שהיום בהונגריה המפלגות הדמוקרטיות בפרלמנט ההונגרי, גם מבחינת שאלות שנוגעות לשואה, גם מהערכות היסטוריות בנוגע לשאלות השואה, בנוגע לחינוך השואה, מבחינת ניסיון להעביר את המסר העתידי, המפלגות הדמוקרטיות בפרלמנט מסכימות לחלוטין בשאלות הללו.

<יאנוש פונאגי: מעבר לכך, מבחינת איגוד הידידות ההונגרי-ישראלי בפרלמנט ההונגרי, כמובילו ב-15 השנים האחרונות אחד מתפקידיי הוא להעמיק את הקשרים בין הונגריה למדינת ישראל, וגם הביקור הזה היום מטרתו שיתוף פעולה ממשלתי, אבל מעבר לשיתוף הפעולה הממשלתי גם שיתוף פעולה בין שתי הרשויות המחוקקות, בין שני בתי הפרלמנט.

<יאנוש פונאגי: תרשו לי גם לומר שאני ניצול השואה האחרון בפרלמנט ההונגרי ולפיכך תודה על הכבוד שניתנה לי האפשרות לשוחח אתכם היום.

<יאנוש פונאגי: בהונגריה היום, ואשמח לדבר על כך יותר, מבחינת העולם כולו אנחנו מסכימים שהיהודים היום בהונגריה חיים רנסנס, תחייה מחדש של יהדות הונגריה.

<יאנוש פונאגי: אנחנו מדברים על כ-100,000-120,000 יהודים היום, שנחשבים ליהודים מבחינה כזו או אחרת.

<יאנוש פונאגי: האנשים הללו בהונגריה חיים ללא פחד.

<יאנוש פונאגי: חשוב להדגיש שמבחינת תיירות בהונגריה בכלל ובבודפשט בפרט, אנחנו רואים מספר עצום של תיירים שמגיע ממדינת ישראל, אבל אנחנו רואים גם תיירות יהודית מכל רחבי העולם שמגיעה להונגריה.

<יאנוש פונאגי: אנחנו רוצים לחזק את המעמד הזה שלנו בהונגריה, ועל זה בדיוק דיבר מר דויטש לפני כן, שגם מטרות האירוע הגדול, המכביה, שאנחנו מחשיבים כאירוע חשוב – הוא הסיבה הרביעית לביקורים אצלנו.

<יאנוש פונאגי: אני מזכיר המדינה שאחראי על אותו משרד ממשלתי שאחראי לתקציב המאורע הזה בממשלה ההונגרית.

<יאנוש פונאגי: אם יש לכם שאלה כלשהי, או משהו שתרצו לומר בעניין הזה, אני כמובן עומד לרשותכם.

<יאנוש פונאגי: אני מודה לכם על ההקשבה ועל תשומת הלב.

<יאנוש פונאגי: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, על ההזדמנות.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אין ספק, אני מתחבר לזה, אני אומר לכם כמי שמסתובב באירופה, מבחינת הפחד להסתובב עם הסממנים היהודיים שעליי לא הרגשתי טוב בבודפשט.

יעקב מרגי: היינו בבית הכנסת הגדול ברובע היהודי, בגטו, היינו במסעדות הכשרות שיש בגטו וחצינו את הנהר לעיר העתיקה, והכול בעברית, אבל עדיין המגמות הפוליטיות קצת מטרידות אותנו.

יעקב מרגי: אני מודה לכם על כך שאתם עומדים מנגד בקומה זקופה.

יעקב מרגי: אני רוצה להספיק לשמוע את נציגי "יד ושם" ואת נציגי משרד החינוך, אבל לפני כן, מספר משפטים מחבר הכנסת פרופ' יוסי יונה, בבקשה.

יוסי יונה: אני רוצה להודות לך, אדוני היושב-ראש, על קיום המפגש החשוב הזה.

יוסי יונה: אני רוצה לברך אתכם לרגל בואכם לארץ, חברי המשלחת מהונגריה, ד"ר אישטוון הילר, סגן יושב-ראש הפרלמנט ההונגרי וחברים נכבדים אחרים של המשלחת.

יוסי יונה: מן הסתם כבר נאמרו דברים על החשיבות שמדינת ישראל מייחסת לקשר בין הונגריה וישראל בתחומים שונים.

יוסי יונה: למדתי חלק מן הפרטים בתחום המסחר.

יוסי יונה: אני מעז לומר שזה עדיין מצומצם מאוד ומן הסתם יש פוטנציאל גדול מאוד לחיזוק הקשרים הכלכליים והמסחריים בין שתי המדינות ובוודאי גם בתחומים אחרים.

יוסי יונה: הדיון כאן מתמקד בעיקרו בתופעה המבישה, הבעייתית, של אנטישמיות, שהיא למעשה תופעת משנה של תופעה נרחבת יותר, של גזענות, שאנחנו רואים, שהיום לצערנו ברחבי העולם וגם באירופה יש לה ביטויים מחודשים, במיוחד התופעה של האנטישמיות, בין אם היא רדומה ובין אם רואים גילויים או מופעים חדשים שלה.

יוסי יונה: ממה ששמעתי כאן אנחנו יכולים לצאת מעודדים משהו, כלומר מהנכונות הברורה מאוד, הנחושה וחד-משמעית של הממשלה ונציגי הציבור בהונגריה להתמודד בנחישות ובאומץ עם התופעה.

יוסי יונה: על כך אנחנו בוודאי מברכים ובטוחים שאתם תעשו עוד רבות כי יש לעשות עוד רבות בנושא הזה.

יוסי יונה: על כך ניתן לומר, לצערנו יש עוד לעשות בנושא הזה.

יוסי יונה: אני רוצה שוב לברך אתכם על בואכם לכאן.

יוסי יונה: קיומה של המשלחת וגודלה של המשלחת מעידים על החשיבות הרבה שאתם מקנים לביקורכם בישראל.

יוסי יונה: דעו שגם מדינת ישראל, ממשלת ישראל ובמקרה הספציפי הזה כנסת ישראל גם מקנה חשיבות גדולה מאוד לביקור שלכם כאן.

יוסי יונה: אני מאחל לכולנו שיהיה לנו שיתוף פעולה פורה, על בסיס של שיתוף פעולה תרבותי.

יוסי יונה: כפי שנאמר כאן, אין להסתפק רק באירועי ספורט אלא יש להרחיב את היריעה.

יוסי יונה: אני מאמין שכאשר יהיה שיתוף פעולה תרבותי הרי זה תשתית נהדרת, שעל בסיסה ניתן לעשות דברים נהדרים בתחומים אחרים.

יוסי יונה: אז, שוב, ברוכים אתם בישראל.

יוסי יונה: אני מאחל לכם שתיהנו מהמשך הביקור כאן, ואני בטוח למדי שאתם תיהנו.

יוסי יונה: אני נאלץ לעזוב.

יוסי יונה: מן הסתם אתם יודעים את הפרקטיקה של הפרלמנט, שעלינו לנטוש ועדה ולבקר בוועדה אחרת וחוזר חלילה.

יוסי יונה: שיהיה לכם ביקור מוצלח.

יוסי יונה: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: נציגי "יד ושם", בבקשה.

<יוסף גביר: תודה, כבוד היושב-ראש.

<יוסף גביר: ברוכים הבאים האורחים, שאותם נארח אחר הצהרים ב"יד ושם".

<יוסף גביר: אכן דובר על ידידות, וידידים מדברים בכנות אלו עם אלו.

<יוסף גביר: יחד עם ההתקדמות הראויה שצוינה, ואפשר לפרט יותר לגבי המפעלים של מחקר, חינוך והנצחה בהונגריה לגבי השואה, חלקם עם "יד ושם" אך לא רק, יש מקום לציין גם קשיים ואתגרים, מורכבויות שאני חושב שאתם מודעים להן עוד יותר מאתנו.

<יוסף גביר: תיכף נשמע על חינוך מן העמיתה שלי, שתדבר בקצרה.

<יוסף גביר: אני רוצה להיות קונקרטי ולהביע גם עניין וגם דאגה לגבי מפעל הנצחה מסוים שאתם יודעים עליו בבודפשט לצד מרכז לתיעוד השואה ברחוב פאווה, שאתו יש לנו קשר מתמשך, וגם עם הבית הקודם שקיים – "בית הטרור".

<יוסף גביר: יש גם מפעל שנקרא "בית הגורלות".

<יוסף גביר: אנחנו מעוניינים לדעת איפה זה עומד משום שהיו דאגות מהותיות של "יד ושם" ושל אחרים לגבי הנאמנות הראויה לנרטיב הנכון והמדויק של השואה בהונגריה שעמד להיכלל באותו מוזיאון ואנחנו רוצים לשמוע יותר על כך.

<יוסף גביר: היו דאגות.

<יוסף גביר: בענייני חינוך, אני מבקש שתיתן את רשות הדיבור לרחל בד קפלן מ"יד ושם".

<רחל בד קפלן: השנה אנחנו מציינים 20 שנות שיתוף פעולה.

<רחל בד קפלן: הכשרנו בהשקעה משותפת 500 מורים הונגרים בארץ, ועוד אלפים בהונגריה, ואפילו אלה שהם דוברי הונגרית מעבר לגבולות הונגריה.

<רחל בד קפלן: יש אתגרים בכיתות.

<רחל בד קפלן: אנחנו שומעים עליהם מהמורים, מהרשת הפעילה מאוד, לא רק נגד יהודים אלא נגד מיעוטים בכלל.

<רחל בד קפלן: על יד כיתת המורים מהונגריה בתוך בית הספר הבין-לאומי להוראת השואה יש ועדה נגד גזענות, שנאה או אנטישמיות של משרד הפנים של ממשלת סלובקיה.

<רחל בד קפלן: אתם הולכים לראות את זה בביקורכם בצהרים.

<רחל בד קפלן: סגן שר הפנים של סלובקיה גם יבוא.

<רחל בד קפלן: נשמח מאוד לארח בעתיד ועדה כזאת אצלנו בבית הספר כי אנחנו חושבים שאנחנו רואים עין בעין את החשיבות לקדם ולהכשיר, לא רק מורים אלא גם את אלה שבאמת צריכים לעבוד נגד שנאה ואנטישמיות.

<רחל בד קפלן: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נציגי משרד החינוך, בבקשה.

<בלהה גליקסברג: שלום.

<בלהה גליקסברג: אני מפקחת על לימודי היסטוריה בחינוך הממלכתי-דתי.

<בלהה גליקסברג: נמצאות אתי שתי נציגות נוספות ממשרד החינוך: דניאלה פרידמן, שהיא מנהלת המטה לחינוך אזרחי וחיים משותפים ומפקחת על תחום מדעי החברה, ואיריס ברכה-מייזלס, ממטה פולין במינהל חברה ונוער.

<בלהה גליקסברג: אני רוצה לפתוח בשני משפטים בנימה אישית.

<בלהה גליקסברג: מבחינתי זה סוג של סגירת מעגל להיות כאן בישיבה היום מכיוון שאבא שלי, זאב ליבר, זכרונו לברכה, נולד בהונגריה בעיירה קטנה בשם מאקו.

<בלהה גליקסברג: הוא היה ילד בתקופת השואה.

<בלהה גליקסברג: הוא נשלח אל מחוץ להונגריה ושוחרר במחנה טרזינשטט.

<בלהה גליקסברג: כל חיי גדלתי על הסיפורים של אבא שלי, גם על העיירה, על החיים, על הקהילה, וגם על סיפורי השואה.

<בלהה גליקסברג: לכן בשבילי זה סוג של סגירת מעגל להיות פה היום, ובכלל בשבילי מרגש מאוד לשמוע הונגרית כי זה מחזיר אותי למחוזות ילדותי.

<בלהה גליקסברג: בבית שלנו לא דיברו הונגרית כי אמא שלי לא דוברת הונגרית אבל את אבא שלי אהבתי לשמוע.

<בלהה גליקסברג: אציג מה לומדים תלמידי מדינת ישראל במסגרת לימודי היסטוריה.

<בלהה גליקסברג: מה שאני מציגה נלמד בלימודי היסטוריה גם בחינוך הממלכתי וגם בחינוך הממלכתי-דתי.

<בלהה גליקסברג: התלמידים שלנו לומדים על האנטישמיות המודרנית ומקורותיה, על האידיאולוגיה הנאצית, על היישום של האידיאולוגיה הנאצית בתחילה בגרמניה בשנות השלושים: חוקי נירנברג, הבידוד החברתי, הנישול הכלכלי, כל חוקי הגזע, ולאחר מכן עם ההתפתחות למדינות נוספות, ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939 במדינות האחרות.

<בלהה גליקסברג: אם אני רוצה להתחבר ישירות להונגריה, התלמידים שלנו לומדים גם על ניסיונות הצלה של יהודים בהונגריה.

<בלהה גליקסברג: הם לומדים על בית הזכוכית, על עסקת סחורה תמורת דם, על ראול ולנברג, על רכבת קסטנר, על הצנחנים: חנה סנש וחבריה.

יעקב מרגי: אחרי כל זה אני לא מבין למה הם צריכים לנסוע למסעות בפולין.

<בלהה גליקסברג: אסיים בקצרה בתיאור של תוכנית, שכבר סיפרתי עליה פה בוועדה בהזדמנויות אחרות, תוכנית שקיימת בלימודי היסטוריה בחינוך הממלכתי-דתי, שנקראת תוכנית "חֶמֶד ועֵד", שבמסגרתה תלמידים נפגשים ומראיינים אנשי עדוּת ניצולי שואה וזה חלק מציון הבגרות שלהם בהיסטוריה.

<בלהה גליקסברג: התוכנית הזאת החלה לפני 6 שנים, אז עוד היו ברוך-השם הרבה ניצולי שואה שניתן היה לראיין.

<בלהה גליקסברג: בשנה-שנתיים האחרונות אנחנו נתקלים כבר בקושי גדול מאוד לראיין ניצולי שואה.

<בלהה גליקסברג: עכשיו אנחנו צריכים לחשוב על סוג של פתרון יצירתי, מה לעשות בִמקום.

<בלהה גליקסברג: אולי נעבור לאנשי הדור השני, אבל זה כרגע עדיין בחשיבה.

<בלהה גליקסברג: היה חשוב לי שתדעו שקיימת תוכנית כזאת.

<בלהה גליקסברג: הזכרת קודם גם את עניין המפגשים של בני נוער.

<בלהה גליקסברג: יש תוכנית כזאת והיא חלק מציון הבגרות של התלמידים.

<איריס ברכה-מייזלס: אני ממטה פולין במינהל חברה ונוער במשרד החינוך.

<איריס ברכה-מייזלס: התרגשות וכבוד גדול להיות כאן בוועדה הזו עם צוות מכובד ומשלחת מכובדת מהונגריה.

<איריס ברכה-מייזלס: תודה.

<איריס ברכה-מייזלס: אחד הכלים החינוכיים במסעות של בני הנוער לפולין ועיצוב הדעה נגד גזענות הוא המפגש של בני נוער ישראלים עם בני נוער פולנים בני גילם.

<איריס ברכה-מייזלס: במהלך המסע, שאורכו כ-7 ימים, מקדישים 3.5 שעות על ציר המסלול למפגש עם בני נוער פולני.

<איריס ברכה-מייזלס: במפגש זה התלמידים נפתחים ומגלים שיש דמיון רב בכל המישורים.

<איריס ברכה-מייזלס: הנוער הפולני מגלה רגישות וסקרנות בנושא השואה, ההיסטוריה היהודית, המנהגים ועוד ואילו הנוער הישראלי מעמיק את הידע והלימוד.

<איריס ברכה-מייזלס: בית הספר הפולני מקבל את התלמידים עם כרזות בעברית ובברכות בעברית, אנגלית ופולנית.

<איריס ברכה-מייזלס: אציג דוגמה לבית ספר שבו בגינה שתלו פרחים בצורת מנורה, סמל המדינה.

<איריס ברכה-מייזלס: מרגש מאוד לראות דבר כזה על אדמת פולין, בבית ספר קתולי, את סמל המנורה פורח בגינה.

<איריס ברכה-מייזלס: תודה.

<דניאלה פרידמן: אצטרף לחברותי בתודות ובהתרגשות הרבה שהביקור שלכם מעורר.

<דניאלה פרידמן: אני מנהלת המטה לחינוך אזרחי וחיים משותפים והמפקחת על תחום החברה.

<דניאלה פרידמן: כל הנושא של התמודדות עם גזענות ואנטישמיות וקידום של סובלנות מהווה חלק מתוך העשייה הכוללת שמערכת החינוך לקחה על עצמה.

<דניאלה פרידמן: אם דיברנו כאן על נושא השואה, חלק גדול מן העשייה שלנו חייב לקבל ביטוי בלקחים שאנחנו כחברה במדינת ישראל צריכים לקחת על עצמנו, במיוחד בשנת השבעים לקיומנו, לחזק ולקדם את כל מה שקשור לסובלנות ומניעת גזענות.

<דניאלה פרידמן: כפי שסגן יושב-ראש הפרלמנט ציין בדבריו, גם אנחנו רואים כאן שני צדדים, שאגב גם בלהה גליקסברג וגם איריס מייזלס הדגישו, שהם גם הקניית הידע, שהוא מרכיב חשוב בנושא, אבל במקביל גם עשייה, בין באמצעות מסעות ובין באמצעות עשייה אקטיבית ועידוד הלימוד של התלמידים בנושא.

<זהבית גרוס: אני פרופ' זהבית גרוס.

<זהבית גרוס: אני ראש מרכז ון גלדר לחקר הוראת שואה באוניברסיטת בר אילן וכן ראש קתדרת אונסק"ו לחינוך לערכים, סובלנות ושלום.

<זהבית גרוס: עמדתי בראש פרויקט של אונסק"ו להוראת שואה בבתי ספר לא יהודיים בעולם.

<זהבית גרוס: אחת המסקנות הגדולות של הפרויקט שלנו היא שהוראת שואה הפכה להיות היום חלק מתהליך של הוראת זכויות אדם וגלובליזציה, מה שנקרא Global citizenship.

<זהבית גרוס: אני שמחה מאוד על ההחלטה שלכם להפוך את המכביה לאירוע תרבותי.

<זהבית גרוס: אני רוצה להציע לכם שלושה אירועים תרבותיים שאתם יכולים לעשות, ומרכז ון גלדר ישמח לעזור לכם בכך: לעשות אירוע תרבותי על אלי ויזל, אירוע תרבותי על חנה סנש ואירוע תרבותי על הוראת שואה כחלק מהוראת זכויות אדם ו-Global citizenship.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אנחנו לפני סיכום של הדיון החשוב הזה.

יעקב מרגי: אני שוב רוצה לומר תודה לחברי המשלחת, בראשם סגן יושב-ראש הפרלמנט, ד"ר אישטוון הילר, לחבר הפרלמנט יאנוש פונאגי, לשגריר המכובד אנדור נאג', לאיש משרד החוץ לאיוש קוהארי, ולאדם ברוהר-זהבי הגדול שתרגם לנו כאן בצורה נהדרת.

יעקב מרגי: תהיתי לפני הדיון מי האמיץ שיתרגם לנו.

יעקב מרגי: לי יש איזו טראומה מהונגרית בגלל העבר.

יעקב מרגי: אמנם אני יוצא מדינות אחרות אבל שמעתי את השפה הזו.

יעקב מרגי: ולפטר דויטש, אני מאחל לך הצלחה, ביחד עם החברים וכל השותפים, בארגון אירועי המכביה בהונגריה ב-2019.

יעקב מרגי: על רגל אחת:

יעקב מרגי: נגענו בעשייה בתחום החינוך והוראת השואה, בהנחלת הערכים החשובים, כי חושך לא מגרשים עם מקלות, חושך מגרשים עם קצת אור.

יעקב מרגי: אתם מבחינתי האור בקצה המנהרה בכל הקשור באנטישמיות החדשה בכלל והגזענות שמתרחשת עלינו בעולם.

יעקב מרגי: אם פעם היינו בטוחים לאור מאורעות השואה שאנחנו רואים רק בשכונה המופרעת שלנו מה קורה והעולם שותק, זה מדליק לנו עוד פעם נורות אדומות.

יעקב מרגי: אי אפשר לומר שאנחנו בעולם נאור, שלא יקרו עוד מקרים כאלה.

יעקב מרגי: מתרחשים מעשי זוועה יום-יום, שעה-שעה בעולם, במקומות מסוימים בעולם, גם באזור שלנו – בזמן שהם טובחים בבני עמם אנחנו העם היהודי, מדינת ישראל, תוך סכנת נפשות של האנשים שלנו מעבירים פצועים מסוריה לכאן לטפל בהם, אזרחים סורים, ילדים סורים, מטפלים בהם בבתי חולים בישראל במימון מלא של מדינת ישראל.

יעקב מרגי: אז אם מדברים על אור לגויים, סליחה שאני אומר – הנה אור לגויים.

יעקב מרגי: אני מודה לכם שוב על הביקור ומאחל לכם הצלחה.

יעקב מרגי: אין ספק שהמעשים שלכם הם באמת אור בקצה המנהרה.

יעקב מרגי: אם מר הילר רוצה לומר משפט סיכום, בשמחה רבה.

<אישטוון הילר: היו שאלות קונקרטיות שאליהן אני רוצה להתייחס בקצרה.

<אישטוון הילר: מבחינת נקודת מבט דמוקרטית בהונגריה השואה עצמה, מבחינת האנטישמיות נקודת המבט היא בודדה ולא תיתכן נקודת מבט אחרת.

<אישטוון הילר: יש לנו סובלנות אפסית בנוגע להכחשת השואה או בנוגע לאנטישמיות.

<אישטוון הילר: לא מדובר פה על כך שאנחנו מקבלים את זה במקרים כאלה או אחרים, שרואים את זה מנקודת מבט כזו או אחרת, אלא אנחנו מדברים פה על אפס סובלנות בנוגע לכל שאלה כזו.

<אישטוון הילר: אנחנו צריכים להדגיש את נקודת המבט שלנו בנוגע לשאלה הזאת ולצערנו קורה שאנחנו צריכים להדגיש איך אנחנו רואים את השאלה הזאת.

<אישטוון הילר: עד היום אין לנו שום בעיה להדגיש את ראיית המצב שלנו.

<אישטוון הילר: אני שמח מאוד שתהיה לנו הזדמנות לדבר גם ב"יד ושם" כי אנחנו לא צריכים לשכנע את אלה שמסכימים אתנו, אין זה תפקידנו, אנחנו לא צריכים לשכנע את אלה שנאבקים נגד האנטישמיות, אין לנו לשם מה להשקיע אנרגיה בשאלות האלה.

<אישטוון הילר: לכן אני מאמין שמה שאנחנו עושים כרגע יחדיו, להביא מורי היסטוריה, זה פתרון, זה צעד בכיוון הנכון, כי המורים הם שיוכלו לחנך ילדים, הם שייפגשו עם הדור הצעיר, כי הרי כל מורה הוא כביכול מקור שממשיך ומתפזר, מחשבות המורה או המחנך וראיית העולם שלו חשובות מאוד כי זה משפיע על מאות רבות של תלמידים וילדים.

<אישטוון הילר: אני באמת מאמין שהתוכנית הזאת ש"יד ושם" עושה חשובה מאוד, ואני מעריץ גדול.

<אישטוון הילר: בשאלת "בית הגורלות" שדיברנו עליה, אני אישית תומך במוזיאון שעובד יחדיו עם הקהילות היהודיות בהונגריה אבל צריך להדגיש משהו ולהבהיר נקודה אחת.

<אישטוון הילר: "בית הגורלות" מדבר על גורלות של ילדים יהודיים בהונגריה, זאת המטרה שלו.

<אישטוון הילר: אבל גורל הילדים האלה לא היה מוות, זה לא הגורל שאנחנו מדברים עליו.

<אישטוון הילר: הרי כאשר הם נולדו, הם נולדו לשחק וליהנות מן החיים.

<אישטוון הילר: הבעיה שלי היא שבאופן "נורמלי" (במירכאות) הגורל שלהם שהם היו אמורים לגדול ולחיות חיים טובים.

<אישטוון הילר: ועוד דבר, האופן שהחיים שלהם הסתיימו זה לא שאלה של גורל, זה לא שאלה של מקריות, זה לא פשוט קרה אלא מדברים פה על דבר מיודע, על מעשי בני אדם ספציפיים מבחינה אידיאולוגית וכמובן על יישום האידיאולוגיה הזאת.

<אישטוון הילר: זה לא גורל שמותנה מראש, זה לא אמור היה להיות הגורל שלהם.

<אישטוון הילר: אנחנו מדברים פה על משטר שיישם פוליטיקה ספציפית שקרעה את הגורל שהיה מיועד להם.

<אישטוון הילר: אני מאמין שהוויכוחים האלה הם לא רק במילים, הם לא ויכוחים של דו-שיח.

<אישטוון הילר: אני רוצה שכל ילד שנולד בהונגריה או בישראל יהיה לו גורל שקשור למשחק ולאושר ולנסיבות נורמליות, שלא יהיו לו זיכרונות כמו הזיכרונות שיש לאבא של בלהה גליקסברג, לדוגמה.

<אישטוון הילר: אנחנו צריכים לפעול למען זה כמובן.

<אישטוון הילר: אנחנו מדברים פה על פוליטיקה מרשעת שחרצה את גורלם של הילדים האלה.

<אישטוון הילר: אנחנו לא מדברים על משהו שקרה בלי כוונה או במקרה.

<אישטוון הילר: זה בדיוק דבר שאנחנו צריכים לפעול נגדו.

<אישטוון הילר: שוב תודה רבה ליושב-ראש, תודה רבה לחברי הוועדה, לנציגי משרד החינוך כמובן ולפרופסורים, ושוב תודה לחברי הטוב שי אטיאס שאִפשר את הפגישה הזו היום, את דו-השיח שהיה לנו היום.

<אישטוון הילר: אני מקווה ומאחל שנצליח לשמור על קשר חברי ומעשי ושיתוף פעולה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.

יעקב מרגי: אני מאחל לכם ביקור מהנה.