ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 448, 2017-07-11 10:30

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה.

יעקב מרגי: היום 11 ביולי, 2017, י"ז בתמוז, התשע"ז.

יעקב מרגי: היום, למי שלא יודע, זה י"ז בתמוז, אפרופו הדתה במערכת החינוך.

יעקב מרגי: אבל הכנסת מציינת ביום הזה את יום השפה הערבית.

יעקב מרגי: כפי שאנחנו יודעים, כשיש ציון של יום השפה הערבית אנחנו ניתן מקום של כבוד לשפה כאן, בוועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: התקיימו מספר דיונים, לפחות בתקופתי, בסוגיית השפה הערבית.

יעקב מרגי: היתה הצהרה של משרד החינוך וכמו כן היתה הצהרה של ראש הממשלה.

יעקב מרגי: בינתיים, בקנה, אפשר לומר – על המדף היו מספר הצעות חוק של חברי כנסת שמבקשות להחיל חובת לימוד השפה הערבית במערכת החינוך בישראל.

יעקב מרגי: כפי שידוע לי, רק אחת עברה הסכמה של ועדת שרים?

יעקב מרגי: או כולן?

עיסאווי פריג': כולן.

אורן אסף חזן: רק שלי עברה ועדת שרים.

יעקב מרגי: כולן עברו טרומית.

אורן אסף חזן: הן הוצמדו אלי, במליאה.

אורן אסף חזן: שלי עברה ועדת שרים.

יעקב מרגי: למרות שוועדת השרים החליטה לאשר את זה – אפשר לומר דקלרטיבית, ולא בכוונה לקדם אותן לקראת חקיקה, בלחץ פיזי מתון של חבר הכנסת אורן אסף חזן על יו"ר הקואליציה נוצרה הסכמה שלו לקדם את הצעת החוק של חבר הכנסת אורן חזן.

יעקב מרגי: אני ביקשתי כדרך כל הליך חקיקה שכל הצעות החוק יעברו קריאה טרומית בכנסת.

יעקב מרגי: אנחנו נשמע בהמשך התייחסות – הן של משרדי הממשלה לגבי הצעת החוק, אבל מאחר שבסדר היום יש לנו גם הצעות החוק וגם את ציון יום השפה הערבית אני אתן לחברי כנסת שממהרים לדיונים אחרים לומר דברים בעניין יום ציון השפה הערבית.

יעקב מרגי: מי מלווה את היום הזה, בכנסת?

יעקב מרגי: כמנהגנו, אנחנו ניתן ליוזם היום בכנסת לפתוח בדברי ברכה, וגם בדברי טעם.

יעקב מרגי: לאחר מכן ניתן גם לחברי הכנסת לדבר, בקצרה, ולאחר מכן נתחיל בהליך החקיקה.

יעקב מרגי: אחרי כן נשמע התייחסויות של משרדי הממשלה ושל האורחים שלנו, גם כן.

יוסף ג'בארין: (אומר דברים בערבית, להלן התרגום החופשי)

יוסף ג'בארין: (אומר דברים בערבית, להלן התרגום החופשי) (ממשיך בשפה העברית) כבוד היושב-ראש, אני רוצה להודות לך על הדיון הזה, ובכלל זו הזדמנות להודות לך על העבודה המאוד חשובה שאתה עושה בוועדת החינוך, ובאופן ספציפי לנושא שלנו של קידום מעמד השפה הערבית והחינוך הערבי.

יוסף ג'בארין: רק לפני שבוע היה לנו דיון עם משרד החינוך על תרגומים של כל ההוצאות, כל הפרסומים של משרד החינוך והיתה הצהרה של משרד החינוך שהם ידאגו, החל מה-1 לספטמבר, שכל הפרסומים שלהם יהיו גם בשפה הערבית ושיעברו התאמה, כמובן.

יוסף ג'בארין: גם היתה התחייבות שתעודות הבגרות יונפקו גם בשפה הערבית, דבר שלא היה, לצערי, עד כה.

יוסף ג'בארין: אז אני חושב שאנחנו מצליחים לקדם את הדברים גם ברמה המעשית.

יוסף ג'בארין: לעניין הדיון היום, השפה הערבית במערכת החינוך, אני רק אשתף אתכם בחזון שלי, שבמדינת ישראל כל מערכת החינוך, יהודים כערבים, יוכלו להיות דו לשוניים.

יוסף ג'בארין: שכולנו נוכל לדבר את שתי השפות.

יוסף ג'בארין: מי שמכיר מעמד של שפות רשמיות בקרב שפות מיעוט – כמו, למשל, הצרפתית בקנדה, שגם שם דוברי הצרפתית הם 25-20% יודע שכל י שרוצה לעסוק בשירות הציבורי חייב לדעת את שתי השפות.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לקוות שפעם נגיע למצב הזה ולחזון הזה, אבל כדי להגיע לשם אנחנו נתחיל מהדיון היום, שמדבר בעצם בכותרת הרחבה שלו על לימוד השפה הערבית בבתי הספר היהודים.

יוסף ג'בארין: המחקרים שלנו ושל הארגונים ששותפים ליום הזה, שאותם, כמובן, נזכיר בכנס שיהיה לנו בשעה 14:00, מראים שבקרב הציבור היהודי בקושי 1% שולט בשפה הערבית.

יוסף ג'בארין: אני חושב שזו תמונת מצב בלתי מתקבלת על הדעת.

יוסף ג'בארין: לא יכולה להיות שפה רשמית אם קבוצת הרוב לא מכירה אותה.

יוסף ג'בארין: אני אסיים בדברים שאולי ארחיב בהם, בכנס, לגבי הצעת חוק הלאום, שיש אומרים שיש בה הוראה שפוגעת במעמדה של השפה הערבית.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לקוות שהחוק בכללותו לא יעבור, אבל גם לענייננו – שההוראה הזו לא תהיה שם, ונשמר את מעמדה המשפטי של השפה הערבית כדי שנוכל גם לקדם אותה במציאות שלנו, והחזון שלנו של אזרחים דו לשוניים ושל מדינה דו לשונית יוכל, באמת, להתקיים.

יוסף ג'בארין: הדרך עדיין ארוכה, אבל דרך ארוכה מתחילה ממאמצים קטנים כמו המאמצים של היום.

יוסף ג'בארין: שוב, תודה לך, כבוד היושב-ראש, ובהצלחה בדיונים היום ובדיונים שלנו בוועדות, בכנס ובמליאה.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, אני מצטרף להערכה על קיום הדיון הזה והערכה לחברי, חבר הכנסת ד"ר יוסף ג'בארין על היוזמה החשובה הזו ליום השפה הערבית בכנסת.

דב חנין: אני מאחל לעצמנו שבעוד שנה או שנתיים ביום אחד בשנה לפחות נקיים בכנסת את כל הדיונים בערבית, עם תרגום סימולטני, למי שעדיין לא יידע את השפה.

דב חנין: זה יהיה משהו יפה שיסמל באופן מעשי את מקומה ואת תפקידה של השפה הערבית בארץ הזו ובמדינה.

דב חנין: ידיעת השפה הערבית מאוד מאוד חשובה בישראל.

דב חנין: היא חשובה כי אנחנו קודם כל נמצאים בתוך מרחב ערבי מאוד מאוד גדול, וזו שפתו של המרחב, וגם בגלל שזו שפה מאוד מאוד יפה, מאוד עשירה ומעניינת, עם עושר תרבותי עצום.

דב חנין: ידיעת השפה הערבית וקידום מקומה של השפה הערבית מאוד מאוד חשוב לאזרחים הערבים בישראל, מיעוט לאומי גדול של 20%, שזו שפתו, וחלק מהזכות שלו במרחב הזה, המשותף, שבו אנו חיים היא הידיעה שלשפה שלו יש מקום, מעמד ויש את כל הכבוד המגיע בתוך המרחב המשותף ובתוך המדינה.

דב חנין: אבל השפה הערבית חשובה גם, וידיעתה חשובה גם לאזרחים היהודים בישראל.

דב חנין: האזרחי היהודים בישראל צריכים לדעת שאנחנו נמצאים בתוך המרחב הזה וכשאנחנו לומדים את השפה הערבית אנחנו לומדים אותה גם כדי לחיות ולהבין את השכנים והשותפים הערבים שלנו בתוך ישראל, גם כדי לחיות יחד ולהכיר את השותפים הפוטנציאלים העתידיים שלנו בתוך המרחב הערבי העצום שסובב את מדינת ישראל מכל הכיוונים.

דב חנין: זו הגישה שצריכה להיות ללימודי השפה הערבית בישראל.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אנחנו צריכים לקדם פה שתי מטרות.

דב חנין: המטרה הראשונה היא – עצם לימוד השפה הערבית, ידיעת השפה הערבית, ומקומה של השפה הערבית במערכת החינוך ובכלל בחברה שלנו.

דב חנין: אבל המטרה השנייה שגם עליה צריך להגיד משפט זה איך אנחנו תופסים את לימוד השפה הערבית.

דב חנין: אני אומר את זה כיוון שיותר מדי פעמים אנחנו נתקלים במצב שבו לימוד השפה הערבית מוצע כ "הכר את האויב, קבל כלים כדי להגיע למודיעין".

דב חנין: זו היא הגישה שאיננו מעוניינים בה.

דב חנין: אנחנו מעוניינים בהכרת השפה הערבית כגשר לשלום, להידברות, להיכרות, להבנת התרבות, להתפתחות אנושית של כל אחד מאתנו שמתעשרת ומעמיקה כאשר אנחנו רוכשים שפה נוספת כל כך משמעותית.

דב חנין: זו צריכה להיות הגישה שלנו לנושא.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תודה.

חיים ילין: אני קודם כל רוצה לברך את יוסף ג'בארין שהרים יום ממש יפה, כל חצי שעה יש פה דיון בוועדה.

חיים ילין: אני מסכים לחלק מהדברים שאמר חבר הכנסת דב חנין.

חיים ילין: אני קורא לזה בשפה אחרת: להוציא את הפוליטיקה מהשפה.

חיים ילין: כשאתה מוציא את הפוליטיקה מהשפה אז יש לך נטו שפה, אין לך שום דבר מעבר לזה.

חיים ילין: הבעיה היא שאנחנו כל הזמן דוחפים את הפוליטיקה לתוך השפה ואנחנו מתבלבלים מה המשמעות של שפה.

חיים ילין: המשמעות הבסיסית היא תקשורת, היא לתקשר בין בני אדם, ואת זה אנחנו צריכים ללמוד לעשות, בכל שפה שלא תהיה.

חיים ילין: אחר כך אנחנו נבוא ונרים את השפה הערבית יחד עם השפה העברית, שהן השפות שקיימות אצלנו.

חיים ילין: אבל אני רוצה לציין משהו שמעטים יודעים.

חיים ילין: הרי בזמנו, איך הגיעה השפה הערבית לספרדית?

חיים ילין: מעטים יודעים, וכשאני מספר את זה אומרים לי – לא יכול להיות.

חיים ילין: אז בספרדית יש, למשל, מילים כמו "אלחיבה", "אלפומברה","אלאחה" – כל המילים האלה באו מספרד, אבל איך הם, מילים בערבית, הגיעו לדרום אמריקה?

חיים ילין: מה שקרה זה דבר מאוד פשוט.

חיים ילין: מי שהיה בספרד באותה תקופה היו המוסלמים.

חיים ילין: ב-1492 הספרדים כובשים את דרום אמריקה, כמעט את כולה, ומביאים אתם את השפה הספרדית שבתוכה כבר יש מילים בערבית, ובעצם היום, אף אחד לא יודע את זה, כל דוברי הספרדית מדברים בתוך השפה במילים שהן בכלל לא ספרדיות, הן לא ספרדית.

חיים ילין: המילים שאמרתי הן בדיוק המילים שהשתרשו לתוך שפות אחרות.

חיים ילין: זה אחד הדברים הכי מעניינים שיש.

חיים ילין: גם אם יתקפו פוליטית, ואני מקווה שלא יתקפו פוליטית את הספרדית, כי יש שם בתוכה עירוב של מילים בערבית.

חיים ילין: אז זה מה שאני מנסה להגיד תמיד: שפה זו תקשורת, שנלמד לעשות תקשורת.

חיים ילין: הערה אחרונה – בשנות הקמת המדינה מגיע גרעין בבלי, כך זה נקרא, מעיראק לקיבוץ בארי, אחד הקיבוצים הראשונים בנגב.

חיים ילין: הם מפיצים את השפה הערבית.

חיים ילין: לימים, אחד המקימים של הקיבוץ, ד"ר צמח, הפך להיות אחד המפקחים הגדולים ביותר של השפה הערבית בנגב, במשך איזה 30 שנה.

חיים ילין: אז תראו את הגשר בין העלייה היהודית שהגיעה מעיראק, לבין החיבור שלהם לשפה הערבית, ולאחר מכן החיבור של ד"ר צמח לחברה הבדואית בנגב, שזה דבר שהלוואי שתקשורת כזו היתה קיימת בכל החברה.

ג'מעה אזברגה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני גם מברך אותך ומצטרף לברכות ליוסף ג'בארין, חברי, שיזם ת היום הזה של השפה הערבית.

ג'מעה אזברגה: אני חושב ששפה זה לא רק תקשורת, שפה זה הרבה יותר.

ג'מעה אזברגה: שפה זה גם תרבות, ובמזרח התיכון, במדינת ישראל – לא יעזור כלום, אנחנו חייבים לגלוש לפוליטיקה.

ג'מעה אזברגה: בסופו של יום אנחנו מדברים על מדינת ישראל שחיה בתוך המזרח התיכון, שהשפה השולטת בו היא ערבית, לא יעזור כלום.

ג'מעה אזברגה: כיוון שזו תרבות, ואני חושב שעד עכשיו השפה הערבית היתה שפה רשמית, אני מקווה שחוק הלאום לא יגזול ממנה, ואני מקווה שהוא בכלל לא יעבור, סתם חוק מיותר.

ג'מעה אזברגה: אני לא רוצה לגלוש לזה עכשיו, אבל פגשתי אתמול עם חבר את אחד העוזרים או המבקרים - - - מכירים את השפה, לצערי, רק אנשי מודיעין או אנשי הביטחון – שלומדים אותה על מנת "להכיר את האויב", כמו שאמר חבר הכנסת חנין.

ג'מעה אזברגה: זו בכלל בעיה.

ג'מעה אזברגה: עניין של תרבות ושפה, וגם היום מנסים = אם תיקח ערים שהוגלו או הוגרו בשנת 48, כמו לוד, למשל, מבחינת האזרחים הערבים.

ג'מעה אזברגה: יש הרבה עתיקות שבמקום לשמר אותם הולכים ומוחקים את התרבות.

ג'מעה אזברגה: תרבות זו שפה וזה שני דברים שקשורים יחד.

ג'מעה אזברגה: בכל אופן, אנחנו היום רצים מוודה לוועדה ואני אצטרך לעזוב על מנת להגיע לוועדה אחרת.

ג'מעה אזברגה: שיהיה בהצלחה לכולנו, ואני חושב שזה תחילתו של עניין ואולי זה תורם גדול לשלום.

ג'מעה אזברגה: שפה חשובה מאוד גם לשלום, גם לתקשורת והבנה.

עיסאווי פריג': (אומר דברים בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי) יישר כוח וברוכים הבאים לכל הנוכחים.

עיסאווי פריג': (ממשיך את דבריו בעברית) אני אעבור לשפה העברית כדי שיהיה קל לכולם להבין.

עיסאווי פריג': ברכות על היום, יוסף, זה יום שהפכת להיות מזוהה אתו, כל הכנסת עסוקה בו ומגיעות לך ברכות.

עיסאווי פריג': לפי דעתי זה דבר שהיה צריך להיות הרבה לפני כן.

עיסאווי פריג': כשאנחנו בכנסת מציינים יום של משהו צריך שזה יהיה יום של חג, וביום הזה צריך שתהיה לנו הישגיות, כמו עכשיו, כשאתה דן בהצעת החוק מרחיקת הלכת שאמורה להיות חלק אינטגרלי מכל המערכת ולא צריכים להגיע לזה.

עיסאווי פריג': אני מאוד מקווה שהצעת החוק שאנחנו דנים בה היום – לחייב את כל מוסדות החינוך ללמוד מכיתה א' את שתי השפות, עברית וערבית, אכן תעבור.

עיסאווי פריג': אני אתייחס לשתי נקודות בקיצור.

עיסאווי פריג': אני שואל אותך – יש עובדות.

עיסאווי פריג': ציוני הבגרות בערבית בחברה הערבית הם הנמוכים ביותר.

עיסאווי פריג': זה מעלה סימני שאלה.

עיסאווי פריג': 20% מאזרחי המדינה דוברי ערבית.

עיסאווי פריג': הערבים, כבוד היושב-ראש, וזה נתון מעניין – הערבים שניגשים לבגרות בערבית, יחסית אחוז הבגרות הכי נמוך מכל הציונים.

עיסאווי פריג': זה מעניין.

עיסאווי פריג': פיזיקה, מתמטיקה, עברית, אנגלית – הציון גבוה.

עיסאווי פריג': ערבית – הערבים מביאים ציון נמוך.

עיסאווי פריג': זה מעניין.

<קריאה: זה תלוי גם בעוד הרבה דברים.

עיסאווי פריג': שתיים, לאשתי יש תואר שני בערבית.

עיסאווי פריג': איפה היא למדה?

עיסאווי פריג': באוניברסיטה העברית.

עיסאווי פריג': מי המורים שלימדו אותה?

עיסאווי פריג': יהודים.

עיסאווי פריג': למדה ערבית בשפה העברית והיא צריכה ללכת, לחזור לבית הספר, ללמד את השפה שלמדה אותה על ידי יהודים שאינם דוברי השפה כשפת אם.

עיסאווי פריג': אז לאיזה מצב נגיע?

עיסאווי פריג': ברור שההישגיות תהיה בהתאם.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': כי השפה הערבית לא שפה אקדמית.

עיסאווי פריג': זה נתון מעניין.

עיסאווי פריג': קראתי מחקר שהערבית לא שפה אקדמית.

עיסאווי פריג': אז אני אומר: זו סוגיה מאוד רגישה ומאוד חשובה, שאנחנו חייבים לתת את הדעת עליה, איך באוניברסיטאות במדינה, 4 האוניברסיטאות החשובות – בחיפה, כש-25% מהסטודנטים בחיפה ערבים, האוניברסיטה העברית, תל אביב ובן גוריון – בחוג לערבית מלמדים מרצים שזו לא שפת האם שלהם, ומלמדים ערבית בעברית.

עיסאווי פריג': אתה מקשיב, דב?

עיסאווי פריג': מלמדים אותך ערבית בעברית.

עיסאווי פריג': אז איך תצא?

אורן אסף חזן: אי אפשר ללמד ערבית, ערבית זה מקצוע, אחי.

עיסאווי פריג': אבל בפועל – זה מה שקורה.

עיסאווי פריג': אז המורים האלה הולכים לתיכון, והתוצאה היא בהתאם.

עיסאווי פריג': זו לאקונה שחייבים לתת את הדעת עליה.

יעקב מרגי: אנחנו נשמע את משרד החינוך בנקודה המעניינת הזו.

חנין זועבי: אדוני היושב-ראש, קודם כל – התודה וההערכה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין על היום הזה.

חנין זועבי: אנחנו, כאשר אנחנו מדברים על חשיבותה של השפה הערבית בדרך כלל מתקדמים בחשיבותה לערבים.

חנין זועבי: זה לא תקשורת, זה לא עניין טכני, זה זהות, זה עניין של היסטוריה, עניין של כבוד עצמי.

חנין זועבי: זה חלק מאתנו.

חנין זועבי: כל אחד מאתנו – בלי השפה, בלי ההיסטוריה והתרבות – הוא חסר, הוא חצי בן אדם.

חנין זועבי: אז בטח זה לא עניין טכני ולא עניין של תקשורת, אבל מה החשיבות של ללמוד את השפה הערבית ליהודים?

חנין זועבי: אני חושבת שזה חלק מלהילחם באולי תופעה של סכיזופרניה.

יעקב מרגי: ידעתי שתביאי משהו מיוחד שעוד לא נאמר.

חנין זועבי: אצל אלה שהיה להם חלום – אנחנו לא נדבר על הלגיטימיות של החלום הזה – להיות פה, במקום הזה, בחלק מהמרחב הזה - -

אורן אסף חזן: אנחנו הגשמנו את החלום הזה.

חנין זועבי: - - ובו בזמן ליצור גישה – אם להשתמש במילה העדינה, ולא להגיד "עוינת" אלא – לא ידידותית לשפת המקום, שפת המרחב, אפילו להיסטוריה של המרחב, לזהות של המרחב.

חנין זועבי: אם רוצים לטפח קשר טבעי, קשר נורמלי עם המקום הזה, צריך לטפח קשר טבעי וקשר נורמלי עם ההיסטוריה של המקום הזה, עם ההיסטוריה של המולדת הזו ועם ההווה שלה - - -

אורן אסף חזן: כן, אבל לא לפתח קשר טבעי עם טרור, כמו שאת עושה.

<קריאות: - - -

יעקב מרגי: אורן, ביום ציון יום השפה הערבית - - -תן לה - - - .

יעקב מרגי: נכבד כל אחד.

חנין זועבי: החשיבות גם ליהודים של להיות חלק מהמרחב הזה, חלק מהמולדת הזו, כי השפה היא שפת המולדת הזו.

חנין זועבי: אז גם אם ישראל תשנה את המעמד שלה, ואנחנו עכשיו במלחמה על זה, היא השפה של ההיסטוריה וזה חלק מהזהות של היהודים הערבים.

חנין זועבי: המדינה לא רק קיפחה את הערבים כאשר היא מקפחת את השפה הערבית.

חנין זועבי: היא קיפחה את חבר הכנסת מרגי.

חנין זועבי: היא קיפחה יהודים, סקטור, חלק מהותי מרכזי מהמקום הזה, שהם היהודים הערבים שהשפה הערבית היתה צריכה להיות חלק מהזהות שלהם, והיא חלק מהזהות שלהם.

חנין זועבי: הדיכוי של השפה הערבית הוא לא רק דיכוי לפלסטינים ולערבים, הוא גם דיכוי לחצי, אולי ל-50% מהיהודים במולדת הזו.

יעל כהן-פארן: קודם כל אני רוצה לברך את חבר הכנסת יוסף ג'בארין על קיום היום החשוב הזה, ואותך, אדוני היושב-ראש, על קיום הישיבה.

יעל כהן-פארן: אני מסתכלת על הצעת החוק ואני אומרת – למה אני לא חתומה עליה?

יעל כהן-פארן: ואז אני רואה שהיא מ-2015, עוד בדיוק לפני שנכנסתי.

יעל כהן-פארן: אבל באמת, אנחנו ב-2017, עוד מעט יוצאים לפגרה, הגיע הזמן מה שנקרא - - -

<קריאות: יש כמה הצעות.

אורן אסף חזן: יש הצעת חוק ומלא טרמפיסטים.

יעל כהן-פארן: כולם רוצים את אותו הדבר, בואו נגיד.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לספר וידוי אישי.

יעל כהן-פארן: אני למדתי ערבית בבית ספר, מכיתה ד' ועד כיתה י', 7 א 8 שנים.

יעל כהן-פארן: לא סתם למדתי.

יעל כהן-פארן: קיבלתי 100, כל הזמן המורים אמרו - - -

<קריאה: אז דברי בערבית.

יעל כהן-פארן: אני לא יודעת ערבית.

אורן אסף חזן: למדת ספרותית, נכון?

אורן אסף חזן: זו הבעיה.

יעל כהן-פארן: למדתי ספרותית.

יעל כהן-פארן: אולי בשנה הראשונה מדוברת.

יעל כהן-פארן: וזו אחת הבעיות.

יעל כהן-פארן: לא צריך ללמוד ספרותית, אין מה לעשות.

יעל כהן-פארן: אולי ספרותית זה למתקדמים, לאלה שרוצים להרחיב את ידיעתם הספרותית בערבית.

יעל כהן-פארן: צריך ללמוד מדוברת.

יעקב מרגי: אני חושב שהחברה היהודית צריכה לדבר מדוברת והערבים – ללמוד ספרותית, כי יש להם את המדוברת ממילא.

יעל כהן-פארן: אז יפה.

יעל כהן-פארן: אנחנו מדברים עכשיו על חוק בממלכתי יהודי שחייבים ללמוד ערבית מדוברת.

יעל כהן-פארן: דבר שני, אם אולי אחרי כיתה י' היה לי איפה לתרגל את הערבית שלי, אז אולי הייתי זוכרת מזה משהו, גם – ספרותית, תזכרו.

יעל כהן-פארן: אבל אנחנו בבעיה, וכאן זה לב העניין, שחלק מהמערך של ללמוד את השפה הוא גם להיפגש, גם להיות באינטראקציה בין החברות.

יעל כהן-פארן: אנחנו חווים בישראל משבר בין החברה היהודית והערבית וחוסר מפגשים ביניהם, וזה צריך להיות גם על שולחן הוועדה וועדת החינוך, כחלק ממערכת החינוך.

אורן אסף חזן: יש פה חוסר איזון בכוחות - - -

מסעוד גנאים: אורן, אל תקלקל.

מסעוד גנאים: אל תקלקל.

מסעוד גנאים: רצינו לברך אותך על הצעת החוק.

מסעוד גנאים: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי) בוקר טוב לכולם, אני שוב רוצה לברך את עמיתנו יוסף ג'בארין על היוזמה המבורכת והמופלאה הזו.

מסעוד גנאים: (ממשיך בשפה העברית) בוקר טוב לכולם.

מסעוד גנאים: אני רוצה לברך את חברי, יוסף ג'בארין, על היוזמה החשובה.

מסעוד גנאים: מאחר ואנחנו ביום השפה הערבית אני אומר כמה משפטים בשפה הערבית.

מסעוד גנאים: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי) חשיבותו של יום זה, לדעתי, נובעת משני עניינים, הראשון זה לחשוף את האחר, היהודי, לזה שהשפה הערבית היא איננה השפה של האויב.

מסעוד גנאים: כי מי שמתייחס לשפה הערבית כשפת אויב לא יכיר בבעליה, והוא תמיד יתייחס אל בעליה כאל סכנה בטחונית.

מסעוד גנאים: על כן, להכיר את השפה באופן מפורט.

מסעוד גנאים: (ממשיך בדברים בשפה העברית) אני מדבר על כך שזו לא שפת האויב.

מסעוד גנאים: לא צריך לראות את השפה הערבית בטרמינולוגיה או מאחורי – לא הטנק ולא הרובה ולא לראות בדובריה שהם איום ביטחוני ושהם אויבים.

מסעוד גנאים: זה העיקר, לא? (ממשיך בדבריו בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי) נמשיך בערבית, ערבבנו ערבית עם עברית.

מסעוד גנאים: בכל מקרה, להכיר את השפה, כי בסופו של עניין, שפה זה לא אותיות ולא משפטים, אלא נשמה שמשקפת רוח מסויימת והבנה, ונושאת את מסר הרעיונות והתרבות.

מסעוד גנאים: זה הראשון.

מסעוד גנאים: שנית, אנחנו לצערי הרב חיים בעידן שבו הפכה השפה הערבית, גם בעולם, בצל כל המלחמות אזרחים והבלאגן והפיגועים, והקבוצות ועוד.

מסעוד גנאים: .

מסעוד גנאים: הפכה להיות שפה מאיימת.

מסעוד גנאים: שפה מפחידה.

מסעוד גנאים: כאילו שפה של חורבן.

מסעוד גנאים: מוות ורצח.

מסעוד גנאים: אבל לא, השפה הערבית היא שפה של תרבות, שפה של אנושות וחיים.

מסעוד גנאים: ותמיד נגיד, שמבחינה היסטורית, בימי הביניים, כשאירופה הייתה טובעת בחושך, התרבות הערבית אסלאמית בימי המדינה העבאסית, ובאנדלוסיה, היו שם מגדלורים, אוניברסיטאות, קורדובה, טולידו, וגראנאדה.

מסעוד גנאים: ולא החשיבו את האדם למשכיל ומלומד אם לא היה לומד את השפה הערבית.

מסעוד גנאים: השפה הערבית הייתה שפה עולמית.

מסעוד גנאים: זו שפה שאנחנו גאים בה, ומי שרוצה להכיר אותנו, עליו ללמוד את שפתנו.

מסעוד גנאים: ויישר כוח.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: איימן, לפני שהגעת אמרתי שלא אתן יותר לח"כים לדבר.

יעקב מרגי: עזוב את החברים, אם אתה רוצה – בוא, שב, דבר.

יעקב מרגי: אתן לך דקה-שתיים ונתחיל את הדיון.

איימן עודה: אז אני רוצה לברך את חברי, יוסף ג'בארין, גם, אדוני היושב-ראש, אי אפשר להפריז בחשיבות מפגש כזה.

איימן עודה: השפה היא לא רק כלי דיבור, היא גם זהות, והיא עוד חשובה שבעתיים כאשר היא מאוימת.

איימן עודה: לכן, בצל חוק הלאום והניסיון להמעיט בחשיבותה ומעמדה של החברה הערבית, אין ספק שיש ביום הזה ערך מוסף, ואני מצטרף לחברי, מסעוד גנאים, לדבר בשפתה של לא רק האוכלוסייה הערבית, אלא, אני חושב – הרוב במדינה.

איימן עודה: מה, אתה לא ערבי בן דת משה, חבר הכנסת מרגי?

יעקב מרגי: חברת הכנסת חנין מכנה אותי "ערבי-יהודי".

<קריאה: יהודי-ערבי.

איימן עודה: לא רק שפה ילידה אלא שפת הרוב של אזרחי המדינה.

איימן עודה: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי) יוסף, יישר כוח.

איימן עודה: זו פגישה חשובה ביותר עם נוכחות של השפה הערבית, המעמד של השפה הערבית.

איימן עודה: שפה היא המרכיב העיקרי של הזהות הלאומית.

איימן עודה: אנו חיים בארץ וזהותנו מאויימת, ההשתייכות הלאומית מאויימת, חותרים לחלק אותנו, להמציא עדות וקבוצות וכו', השפה היא הדבק שמאחד את כולם, והנוכחות הבולטת שלה כאן ובכל מקום הינו עניין עיקרי בכדי שנשמור על קיומנו, יישר כוח אבו תייסיר.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: משרד החינוך, לפני שניכנס לקריאת החוק, התייחסות למצבה של השפה הערבית – איך מלמדים אותה, מה התוכניות לשנה הבאה לאור ההצהרות גם של ראש הממשלה, גם של שר החינוך, גם של הכנסת.

יעקב מרגי: בבקשה.

<משה זעפרני: אני מנהל אגף שפות במשרד החינוך, בוקר טוב.

<משה זעפרני: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי) בוקר טוב לכל הנוכחים, אני מנהל אגף שפות במשרד החינוך.

<משה זעפרני: כשהאדם מדבר בשפה זרה, הוא מדבר אל השכל.

<משה זעפרני: אבל אנחנו נדבר בשפה הערבית בכדי לדבר אל הלבבות.

יעקב מרגי: עכשיו תרגם, לאלה שלא הבינו.

<משה זעפרני: אמרתי: כשאדם מדבר בשפה זרה הוא מדבר לשכל.

<משה זעפרני: כשהוא מדבר בשפה שהיא שפת אם של השני, הוא מדבר אל הלב.

<משה זעפרני: אנחנו רוצים – המדיניות שלנו היא לדבר ללב, במשרד.

<משה זעפרני: אנחנו רוצים שתלמידים ילמדו גם עברית, גם ערבית, גם יהודים, גם ערבים – וזו המדיניות שלנו כבר מספר שנים.

<משה זעפרני: אנחנו מנסים להכניס ממש בגיל כמה שיותר צעיר, לתלמידים יהודים ללמוד ערבית ולתלמידים ערבים ללמוד עברית.

<משה זעפרני: אנחנו נמצאים בתהליך הזה.

<משה זעפרני: אנחנו עושים פעולות מפעולות שונות.

<משה זעפרני: יושבים לידי – סיגלית שושן, שממונה על הוראת הערבית במגזר היהודי, וד"ר האני מוסא שממונה על הוראת העברית במגזר הערבי.

<משה זעפרני: שניהם עושים ימים כלילות כדי לקדם את הנושא הזה.

יעקב מרגי: לילות כימים.

<משה זעפרני: לילות כימים, אתה צודק.

<משה זעפרני: לנו חשוב שתלמידים יגדלו עם שתי השפות ולא רק שתי השפות, אלא גם ילמדו אנגלית, כי זו שפת העולם ועוד שפות מורשת.

<משה זעפרני: חשוב לנו נושא השפות.

חנין זועבי: אז למה זה לא מקצוע חובה?

<משה זעפרני: המקצוע הוא חובה מכיתה ז' עד כיתה ט' ואחר כך הוא הופך להיות מקצוע בחירה.

<משה זעפרני: אנחנו הרחבנו את ההוראה בכיתות ה'-ו'.

<משה זעפרני: הכנו תוכנית לשפה המדוברת.

<משה זעפרני: אנחנו היום מתמקדים בשפה המדוברת כי אנחנו רוצים שתלמידים יוכלו לדבר.

<משה זעפרני: זה שלמדו 10 שנים ולא יכולים לדבר את השפה, הם לא עשו כלום.

חנין זועבי: כלומר, כל בתי הספר מלמדים?

<משה זעפרני: לא כל בתי הספר.

<משה זעפרני: אנחנו בתהליך, מכניסים את זה לאט לאט.

<פז כהן: מתי זה ייושם?

<פז כהן: בישיבה הקודמת שישבנו משרד החינוך בא עם הצגה מאוד מרשימה של תוכנית שרוצים להכניס אותה החל מהשנה הבאה.

<פז כהן: היה ויכוח אם זו השנה שעברה או השנה הזאת.

<פז כהן: עכשיו מתחילה עוד שנת לימודים.

<פז כהן: נאמר שם - - -אני קורא שתי מסקנות של הוועדה: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך לנקוט בצעדים של הגברת המוטיבציה בקרב התלמידים ללימוד השפה הערבית, והוועדה קוראת למשרד החינוך להגביר את שעות ההוראה לבתי הספר להוראת השפה, ומברכת את משרד החינוך על התוכנית החדשה שמתגבשת.

<פז כהן: התחושה היא שנשארנו באותו מקום.

<פז כהן: אם אפשר להגיד מה קורה ומתי זה ייכנס לפועל, אותה תוכנית שדיברנו עליה.

<משה זעפרני: לא נשארנו באותו מקום.

<משה זעפרני: כל תוכנית שאתה בונה אתה גם מנסה אותה.

<משה זעפרני: אנחנו לא נשארנו באותו מקום.

<משה זעפרני: כל תוכנית שאנחנו בונים אנחנו בודקים אותה בכיתות, חוזרים ומתקנים.

<משה זעפרני: זו היתה השנה הזו.

<משה זעפרני: אנחנו גם הכשרנו מורים השנה לנושא של השפה המדוברת.

יעקב מרגי: לפי שיער השיבה והגנטיקה אתה מבין שכבר שכחנו איך נראית מערכת החינוך.

יעקב מרגי: ספר לנו באיזה מסגרות, איזה שנתונים, איך מלמדים את השפה.

יעקב מרגי: תן לנו - - -

<סיגלית שושן: אני מפמ"ר ערבית ועולם הערבים והאיסלאם במגזר היהודי.

<סיגלית שושן: הוראת הערבית – אני מדברת על הפריסה הארצית – היא חובה מכיתות ז' עד כיתה ט', בחירה בכיתה י' עד יב'.

<סיגלית שושן: בכיתה ז' עד ט' משרד החינוך מסייע באמצעות שעה צבועה, שעת עידוד, בכל כיתת לימוד שלומדת את הוראת הערבית.

<סיגלית שושן: בכיתה י' עד יב' יש, במסגרת מקצועות הבחירה – משרד החינוך מעודד באמצעות הענקת שעות עידוד להגברת לימוד השפה הערבית ולעודד אותה ברמה הארצית בבתי הספר, ויש לנו עלייה במספר התלמידים.

יעקב מרגי: יש לך נתונים לתת לנו, בבחירה?

<סיגלית שושן: בהחלט.

<סיגלית שושן: כ-3,000 תלמידים מסיימים את בחינות הבגרות ברמה של חמש יחידות לימוד.

<סיגלית שושן: כ-3,000 תלמידים ניגשו בשנה הקודמת, תשע"ו, לבחינת הבגרות ברמה של חמש יחידות לימוד, שזו עלייה משנה שעברה, כמובן, אנחנו חווים בשש השנים האחרונות עלייה של 40.

<סיגלית שושן: 6% במספר התלמידים הניגשים לבחינת בגרות ברמת ערבית, בפריסה מלפני שש שנים ועד היום, במסגרת המסיימים.

חנין זועבי: לא הבנתי כמה סטודנטים ניגשים.

<סיגלית שושן: כ-3,000, לא סטודנטים – תלמידים.

<סיגלית שושן: כ-3,000 תלמידים סיימו חמש יחידות לימוד בשנת הלימוד התשע" ברמה הארצית.

<סיגלית שושן: לפני שש שנים זה היה 2,002.

<קריאה: העלייה היא בחמש יחידות.

<סיגלית שושן: חמש יחידות.

<סיגלית שושן: היום אין משהו אחר.

<סיגלית שושן: מבחינת הוראה בבתי הספר היסודיים יש לנו תוכנית לימודים חדשה שאושרה לפני שנה.

<סיגלית שושן: התוכנית עוסקת בהוראת הערבית המדוברת, בקשר שלה ללימודי חטיבת הבינים.

<סיגלית שושן: הוראת הערבית המדוברת נלמדת בכל שכבות הגיל, עד כיתה י"ב, ברמת השיח הבין-אישי, לצד הערבית הספרותית.

<סיגלית שושן: זה מיזם, זה משהו שאנחנו עובדים עליו כבר שש שנים.

<סיגלית שושן: המורים, גם בהשתלמויות של הפיתוח המקצועי שלהם וגם בכיתות – משלבים את הוראת הערבית המדוברת בצד הערבית הספרותית.

<סיגלית שושן: הייחודיות של תוכנית הלימודים החדשה שתתחיל לפעול בשנת הלימודים הבאה, שנת הלימודים תשע"ח, תחל בכל בתי הספר אשר לימדו ערבית מדוברת במסגרת פרויקטים כאלה ואחרים.

<סיגלית שושן: תוכנית הלימודים שתחל בשנה הבאה תהיה תוכנית לימודים של המשרד, שהיא תוכנית שדוגלת בערבית מדוברת יחד עם הגשר לחטיבת הביניים, יחד עם התרבות - - -

אורן אסף חזן: בכמה בתי ספר מדובר?

<סיגלית שושן: 29,000 תלמידים, 220 בתי ספר יסודיים.

אורן אסף חזן: מתוך כמה בתי ספר?

<סיגלית שושן: אני לא יודעת.

<סיגלית שושן: 220 בתי ספר ילמדו בשנת הלימודים הבאה ערבית.

אורן אסף חזן: והשנה, כמה למדו?

<סיגלית שושן: טיפה פחות.

<סיגלית שושן: יש לנו קצת עלייה.

<סיגלית שושן: מה שעשינו השנה – הכשרנו את המורים.

<סיגלית שושן: לאחר שתוכנית הלימודים אושרה ביוני, בשנה הבאה, הכשרנו את המורים לערבית המדוברת, מורים של בתי ספר יסודיים, לתוכנית החדשה.

<סיגלית שושן: פתחנו את יחידות ההוראה.

<סיגלית שושן: המורים לקחו את יחידות ההוראה לבתי הספר, העבירו לנו פיד-בק, שינינו, תיקנו בהתאם, ובשנה הבאה התוכנית תפעל בכל בתי הספר שכים לומדים על ידי פרויקטים שונים.

<מסרוואה אוסאמה: אני נזכרתי, בזמן שאני שומע את הדברים היפים, איך למדתי בפרק בפרקי אבות, על דאטפת אטפוך - - -

יעקב מרגי: תסביר להם מה זה.

<מסרוואה אוסאמה: זה סיפור של חכם שראה גולגלת צפה על פני המים בנהר ואמר: בגלל שהרגת מישהו, הרגו אותך, ואלה שהורגים אותך גם הם ייהרגו.

<מסרוואה אוסאמה: למה אני מספר את זה?

<מסרוואה אוסאמה: הלוואי שגם תלמידי ישראל היהודים ילמדו משהו של מחמוד דרוויש, למשל, או של תרבות האיסלאם המפוארת- אף אחד לא יכול להגיד שהיא לא מפוארת.

יעקב מרגי: אין תרבות שהיא לא מפוארת, חוץ מאלה שעשו עוולות לאנושות.

יעקב מרגי: כל תרבות היא תרבות שנוצרת, מתהווה על ידי אנשים.

יעקב מרגי: אנחנו מקווים שכל אחד ייקח את זה לצדדים הטובים שבדבר.

<סיגלית שושן: אני רוצה לומר שאנחנו מלמדים גם עולם הערבים והאיסלאם ברמה של חמש יחידות, לתלמידים.

<סיגלית שושן: כל מי שרוצה להגביר לימוד לחמש יחידות – גם את זה אנחנו מלמדים וגם על זה אני אחראית, בנוסף לערבית.

<ויסאם סואלחה: אני מפקח פדגוגי, משרד העבודה והרווחה.

<ויסאם סואלחה: יש להדגיש שלימדת השפה הערבית צריכה להיות למידה משמעותית, לא למידה לשם מבחן.

<ויסאם סואלחה: מה שקורה עכשיו במשרד החינוך - - -

יעקב מרגי: כל מערכת החינוך היא למידה לשם מבחן, לצערנו הרב.

<ויסאם סואלחה: כן, אז צריך להעביר את הפאזה של הלמידה ללמידה חוויתית יותר.

<משה זעפרני: אני רק אזמין את המפקח ממשרד העבודה והרווחה להראות לו כמה בתי ספר עושים את זה חווייתי.

יעקב מרגי: אנחנו ניגש להצעת החוק שעליה קיבלתי הסכמה, לקדם אותה.

יעקב מרגי: היום לא מצרפים את החוקים.

יעקב מרגי: כשגומרים את הליך החקיקה עושים את הצירופים, אם נקבל אישור מהממשלה, ונעביר אותם.

יעקב מרגי: המציע, תן לנו דברי פתיחה.

אורן אסף חזן: אדוני היושב-ראש, אני חייב להודות שהרבה אנשים היו מאוד סקפטיים לגבי הרגע הזה.

אורן אסף חזן: הצעת החוק שלי עברה לפני שנה וחצי ויש מי שניסו לקבור אותה.

אורן אסף חזן: אני הבטחתי שאני אלך עם הצעת החוק הזו עד הסוף.

אורן אסף חזן: הרציונל שעומד מאחורי ההצעה הוא מאוד פשוט:

אורן אסף חזן: במדינת ישראל היום יש לא מעט צעירים ערביים בגיל 18 שלא יודעים לדבר עברית, אבל לא פחות חמור מזה, יש צעירים יהודים בגיל 18, ו-20 ו-30, שלא יודעים לדבר ערבית.

אורן אסף חזן: כשאני באתי והצעתי את הצעת החוק ללימודי השפה הערבית קפצו פה אנשים ואמרו – אתה רוצה ללמוד ערבית כדי להכיר את אויבך.

אורן אסף חזן: אמרתי – על מה בכלל אתם מדברים?

אורן אסף חזן: על איזה אויב אתם מדברים?

אורן אסף חזן: מדינת ישראל היא מדינה יהודית בעלת רוב יהודי מובהק, אין על כך עוררין, למרות שמנסים ולא ילך להם.

אורן אסף חזן: אנחנו כאן כדי להישאר.

אורן אסף חזן: לצד זה יש לנו כ-20% שכנים שלנו, שחיים לצדנו, שמדברים שפה שונה.

אורן אסף חזן: לצערי, אבל זו המציאות – היום, רוב האנשים כשהם הולכים ברחוב ושומעים ערבית לידם, הם נבהלים.

אורן אסף חזן: רוב האנשים לא מבינים שכאשר עומד לידך אדם בתחנת האוטובוס ומדבר ערבית, הוא גם מדבר על משחק הכדורגל של בית"ר שהיה אתמול, שניצחה את סכנין, הוא גם מדבר על צרות היום-יום, גם אליו הבנק התקשר לבקש כסף.

אורן אסף חזן: לא בהכרח הוא מתכוון לפגוע בך.

אורן אסף חזן: לכן באתי ואמרתי שההבנה הבסיסית היא ששפה היא גשר להבנה ותרבות.

אורן אסף חזן: אם אנחנו נדע את השפה של האחר, יהיה לנו יותר קל לחיות לצדו, כאן.

אורן אסף חזן: אז אני חושב שהדבר הנכון במדינת ישראל, אפילו הרבה יותר חשוב מאנגלית – זה ללמוד ערבית.

אורן אסף חזן: אבל לא רק זאת.

אורן אסף חזן: גילוי נאות, אני מרוקאי-טריפוליטאי, אפילו יש אצלי בשורשים גם קצת מטוניסיה.

אורן אסף חזן: אצלי בבית, בילדות, כולם דיברו ערבית.

אורן אסף חזן: סבא שלי ז"ל, שהלך לעולמו לפני שנה וחצי, בשנה האחרונה לחייו כשהוא הצליח לדבר, אז הוא מלמל בערבית.

אורן אסף חזן: אני לא הבנתי, כי בילדות שלי לא השכלתי ללמוד את מה שדיברו בבית.

אורן אסף חזן: חלק מהמורשת של יהדות ארצות ערב והאסלאם היא השפה הערבית.

אורן אסף חזן: זה לא רק המוזיקה, זה לא רק הקוסקוס בשישי, זו גם השפה, הניבים, הביטויים, זו דרך החיים, וזו היתה ההבנה שלי לגבי למה כל כך חשוב לנו ללמוד את השפה הערבית.

אורן אסף חזן: אני רוצה לספר לכם שהדעות בכנסת ישראל מאוד מאוד חלוקות לגבי הנושא הזה.

אורן אסף חזן: יש אנשים שמאוד פוחדים מערבית.

אורן אסף חזן: נתקלתי בהרבה חברי כנסת שבאו אלי, ואגב, גם בתקשורת, ואמרו לי – אתה לא נורמלי, אם אתה תלמד פה ערבית זה יוביל להתבוללות.

אורן אסף חזן: אני מתנגד להתבוללות, ואני לא חושב שאנחנו צריכים, חלילה, למנוע מאנשים ששלחו אותנו לכנסת להכיר שפה זרה רק בגלל שאנחנו חושבים שהם לא יוכלו לשלוט בעצמם.

אורן אסף חזן: זה שייך למשטרים אפלים.

אורן אסף חזן: למנוע מידע וידע מאנשים רק מתוך חשש מה זה יגרום הם לעשות, זה דבר שאסור שיקרה, לא רק בישראל 2017, אלא אסור שיקרה, בכלל.

אורן אסף חזן: לכן החלטתי שאני הולך עם החוק הזה.

אורן אסף חזן: אני שמח שהגענו לנקודה הזו.

אורן אסף חזן: אני רוצה לספר לכולם – וזה הכי חשוב – שמי שמלווה את החוק הזה זה ראש הממשלה, נתניהו.

אורן אסף חזן: אנחנו הגענו לדיון הזה בתמיכתו ובעידודו של ראש הממשלה, נתניהו, שביקש שהדיון הזה יתקיים, לא סתם.

אורן אסף חזן: הרבה פעמים אומרים שאנחנו גזענים.

אורן אסף חזן: שומו שמיים, אנחנו רוצים לקבוע שמדינת ישראל היא ביתו ומבטחו של העם היהודי, כאילו שלא עשו את זה כבר בהכרזת העצמאות לפני 69 וקצת שנים, כאשר עמד וקרא בן גוריון: "לפיכך נתכנסנו כאן בזאת, אנו, חברי מועצת העם הזמנית.

אורן אסף חזן: .." וכן הלאה וכן הלאה – "... להכריז את מדינה יהודית בארץ ישראל, היא מדינת ישראל".

אורן אסף חזן: אז שומו שמיים, אנחנו גזענים כי אנחנו רוצים להגדיר את המובן מאליו, שזה שלנו.

אורן אסף חזן: ואז אני בא ואומר: אם אנחנו כאלה גזענים, אז איך אנחנו רוצים ללמוד שפה זרה?

אורן אסף חזן: לנו היא זרה.

אורן אסף חזן: אני לא אומר "זרה" מתוך לעג או עלבון, אני אומר שלנו היא זרה כי אנחנו לא מבינים אותה.

אורן אסף חזן: אז אני מקווה מאוד שהדיון הזה לא יהיה ריק מתוכן, שבסופו של תהליך אנחנו נצליח לקדם את שני הדברים המאוד מאוד חשובים האלה, שאזרחי ישראל היהודים יידעו את השפה הערבית, אבל חשוב מזאת – אזרחי ישראל הערבים, אלה שרוצים להרגיש חלק, אלה שצריכים להרגיש חלק – יידעו לדבר עברית בצורה הטובה ביותר, כי פשוט זו המציאות שבה אנו חיים.

אורן אסף חזן: אני מודה לך, היושב-ראש.

אורן אסף חזן: רק עוד משפט אחד: שמחתי לשמוע שמשרד החינוך אומר שבהמשך לפיילוט של שר החינוך בנט, שאגב, עזר לי להעביר את זה בקריאה הטרומית, אני מקווה שהוא ימשיך לעזור ונעביר את זה גם בשלישית – שמחתי לשמוע שהתחלתם את הפיילוט.

אורן אסף חזן: החוק שאני מציע מדבר על לימודי השפה הערבית המדוברת, לא ספרותית.

אורן אסף חזן: לא בשביל להעליב ולפגע, מה שחשוב הוא שנדע לדבר ולהבין אחד את השני.

אורן אסף חזן: נתחיל מזה, אחר כך נתרחב.

אורן אסף חזן: שמחתי לשמוע על הפיילוט.

אורן אסף חזן: למה היה חשוב לי לשאול באחוזים?

אורן אסף חזן: כי אם, לצורך העניין, אתם באים ואומרים – משרד החינוך אומר היום ש-220 בתי ספר יסודיים יתחילו ללמד בשנת הלימודים הבאה את השפה הערבית המדוברת, זאת אומרת שהפער בין 220 לסך כל בתי הספר הוא מאוד קטן.

אורן אסף חזן: זאת אומרת שהחוק הזה, בפועל, הוא ישים, ולכן לא צריכה לכם התנגדות להעביר אותו.

יעקב מרגי: אבל כיתה א'.

אורן אסף חזן: רגע.

אורן אסף חזן: לגבי הגיל – דווקא היום בדרך שמעתי בתוכנית "דקה על" בגלי צה"ל, דיברו על מחר מתי ילדים יכולים ללמוד שפות.

אורן אסף חזן: אני רוצה לומר לכם שלמדתי שילדים יכולים ללמוד עד שש שפות.

אורן אסף חזן: הבנתי שאפשר, אבל יתרה מזאת, לא צריכה להיות שום בעיה, ואת זה מחקרים גדולים מוכיחים – שילדים ילמדו שפות.

אורן אסף חזן: אבל אם הוויכוח יהיה אם לימודי השפה יתחילו בכיתה א' או בכיתה ה', אני מוכן להסתפק גם בכיתה ג'.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי לכם, אנחנו מקיימים את הדיון היום בהצעת החוק, הרבה הודות ללחץ שהפעיל חבר הכנסת אורן חזן על יו"ר הקואליציה.

יעקב מרגי: אני קיבלתי מנדט לדון בחוק.

יעקב מרגי: אחרי שאקבל את עמדת משרד החינוך אני אשקול אם אני מקיים הצבעה היום או לא.

יעקב מרגי: אם אראה שעדיין אין הסמכה להחיל זאת מכיתה א', אנחנו נקרא את החוק, נסיים את כל הליך החקיקה, שתישאר רק התדיינות עם יו"ר הקואליציה.

יעקב מרגי: במידה והוא יאמר לי שכן, אני אכנס ישיבה עוד בכנס הזה כדי להביא אותו להצבעה, וצירופים – מה צריך לעשות, לפי הנחיות שאקבל, ואז זה יבוא להצבעה.

יעקב מרגי: אז אני לא רואה בזה מהלך סרק אלא הקראה של החוק, נדון בסעיף - - -

אורן אסף חזן: יכול להיות שנגיע להסכמה.

יעקב מרגי: אם נגיע להסכמה, אם המשרד יבוא היום עם בשורה – אז נצביע.

יעקב מרגי: אם לא, אז אני מחויב להחלטה של ועדת השרים ואני גם אקבל הנחיות מיו"ר הקואליציה, יש עיקרון של הפרדת רשויות, אנחנו לא עובדים אצל ועדת שרים.

יעקב מרגי: לכן, כשיו"ר הקואליציה ייתן לי את האוקיי להעביר, ולגבי מדיניות הצירופים – אני אביא זאת להצבעה במהלך מהיר באחד הדיונים שיתקיימו, ב"ה בתחילת השבוע הבא.

יעקב מרגי: אנחנו נעבור להקראת החוק ולאחר מכן נעבור לתגובת משרד החינוך.

יעקב מרגי: בבקשה.

<מירב ישראלי: הצעת חוק חינוך ממלכתי (תיקון – חובת לימוד עברית וערבית), התשע"ה–2015 תיקון סעיף 4 1.

<מירב ישראלי: בחוק חינוך ממלכתי, התשי"ג–1953, בסעיף 4, אחרי סעיף קטן (ד) יבוא: "(ה) בכל מוסד חינוך רשמי יילמדו השפות הערבית והעברית החל מכיתה א'.

<מירב ישראלי: " צריך להגיד שסעיף 4 זה הסעיף בחוק חינוך ממלכתי שעוסק בתוכנית הלימודים וקביעת ספרי הלימוד, כסעיף 4(א) אומר: "השר יקבע את תוכנית הלמודים בכל מוסד חינוך רשמי.

<מירב ישראלי: במוסדות חינוך לא יהודיים תותאם תוכנית הלמודים לתנאיהם המיוחדים".

<מירב ישראלי: הנושא הזה של למוד שפות בעצם משתלב בתוך סעיף תוכנית הלמודים.

יעקב מרגי: עכשיו נשמע את עמדת משרד החינוך וניתן סבב התייחסות לכל מי שנרשם לדיבור.

<מיכל חורין: כמו שאמרנו קודם, משרד החינוך באמת רואה חשיבות רבה בהוראה של השפה הערבית וגם העברית – בשני המגזרים בהתאמה, ועושה, באמת, פעולות, ויש תוכניות לקידום ההוראה הזו.

<מיכל חורין: יחד עם זאת יש קושי בקביעה בחקיקה של תכני לימוד, של תוכניות לימודים, ובטח בקביעה של גיל, של כיתה.

<מיכל חורין: אין דוגמאות לזה בחקיקה בתחום החינוך למעט מקרים מאוד מאוד מיוחדים.

אורן אסף חזן: אי אפשר להגיד שאין דוגמאות אם יש דוגמאות במקרים מיוחדים.

<מיכל חורין: יש מקרים מאוד מאוד מצומצמים.

יעקב מרגי: המשרד עומד בקנאות על העצמאות הפדגוגית, לכן זו הוועדה שמחוקקת הכי פחות בכנסת, אבל יש לה משמעות רבה ואפקטיבית, יאמרו לכם אנשי משרד החינוך.

אורן אסף חזן: אני מנסה להבין, וזו הליבה – כשאני דיברתי עם שר החינוך, בנט, לפני כשנתיים, כשהתחלתי את הדרך כדי להעביר את החוק הזה ולקדם אותו, הוא אומר לי – אני לא רוצה שתתערב לי במשרד, אני מחליט מה לומדים ואיך לומדים.

אורן אסף חזן: לגיטימי, אתה השר, רק מה?

אורן אסף חזן: פעם אחרונה שבדקתי – אני המחוקק.

אורן אסף חזן: יש הפרדה.

אורן אסף חזן: הרי אם כל שר יגיד – אל תחוקקו לי במשרד, הכנסת תהיה מיותרת לחלוטין.

אורן אסף חזן: היום אנחנו נמצאים במקום אחר.

אורן אסף חזן: לפני דקות אחדות, בודדות, הציג משרד החינוך עמדה לפיה הוא מעוניין לקדם.

אורן אסף חזן: הפחד שלי הוא אחד , ואת זה גם הסברתי לשר בנט – היום המשרד מוכן לקדם אבל בעוד שנה-שנתיים, הרי בנט לא יהיה שר חינוך לנצח או שר לנצח.

אורן אסף חזן: מחר יבוא שר אחר ויגיד – לא, ערבית זה אסון, אני לא מוכן להכניס ערבית בכלל בבתי הספר.

אורן אסף חזן: אני, בשביל למנוע את הדבר הזה רוצה שיהיה חוק.

יעקב מרגי: אז תמצאו את הסעיף הנכון.

אורן אסף חזן: בדיוק.

אורן אסף חזן: בואו נמצא את הדרך.

אורן אסף חזן: אם הוויכוח הוא על ה - - - בואו נקבע שהכיתה תהיה בתקנות.

<קריאות: - - -

<מיכל חורין: דווקא להכניס את זה פה, בסעיף 4, כשהעיקרון שקבוע בו הוא זה שהשר קובע את תוכניות הלימודים, זה מעורר קושי כשיש התייחסות מיוחדת לגבי השפות, ושוב – הגילאים.

<מיכל חורין: דווקא הבשורה שאין עמידה על כיתה א' ואפשר יהיה גם ב-ג', ד', ה' – זה משהו שאני כן יכולה להחזיר למשרד.

יעקב מרגי: לאור הדברים שאמר חבר הכנסת חזן, אני חושב שאפשר להביא הסכמה.

יעקב מרגי: קחו את זה למשרד, תביאו - - - כמו שיש לנו במקומות מסוימים שאנחנו חייבים משרדי ממשלה, להכין תוכנית רב שנתית או אפילו את עמדת המשרד, את תפיסת העולם של המשרד, ולעגן אותה בחוק.

יעקב מרגי: אני לא מחייב אותך מאיזה כיתה, לא כמה שעות, לא באיזה ספר ללמד.

יעקב מרגי: אני שומר לך על העצמאות הפדגוגית, אבל אני כן רוצה כמחוקק להביא את מה ששמענו כאן, להביא את זה לידי ביטוי בכלל העשייה.

יעקב מרגי: זה הכיוון שאני מבקש.

<מאי ערו: אני רוצה לדבר על מספר נקודות.

<מאי ערו: הנקודה הראשונה היא – אם עכשיו אני אדבר בערבית, מה שקורה – שחלק לא יבינו, אבל עברית יבינו כולם, מי שנמצא בחדר, אבל התחושה היא שאני לא אמיתית, שאין לי מקום, לשפה שלי.

<מאי ערו: תרגום סימולטני יכול לפתור את הבעיה, אבל שימו לב – כאחת שלומדת תרגום סימולטני, עכשיו, לתואר שני – מי שיקשיב יקשיב למתרגם, ולא אלי, וזה גם משהו נוסף שיש לשים לב אליו והוא חשוב מאוד.

<מאי ערו: אם אנחנו רוצים לצטט את מנדלה, מה שזעפרני עשה, ולדבר אל הלב של הבן אדם, אנחנו צריכים לדבר בשפת האם, השפה שלו.

יעקב מרגי: הרבה פעמים אני נוסע לחוץ לארץ ומדבר בשפת האם שלי, עברית, ויש לי מתורגמן.

יעקב מרגי: אני מרגיש שהוא מתרגם אותי כפי שאני רציתי, ואומר לו לפעמים: אבל לא הדגשת את מה שביקשתי.

יעקב מרגי: אני מסכים אתך.

<מאי ערו: אנחנו בקרן אברהם תומכים במשרד החינוך ובהחלט תומכים גם בחוק ובמטרת החוק, ללא ספק.

יעקב מרגי: משרד החינוך תומך בכם?

<מאי ערו: כן.

<מאי ערו: אנחנו עובדים ביחד, יש לנו תוכניות משותפות.

<מאי ערו: יש לנו שתי תוכניות חשובות כרגע והן – ערבית שמורות ערביות מלמדות, ועברית שמורות יהודיות מלמדות.

<מאי ערו: למה זה חשוב?

<מאי ערו: דיברתי על זה היום בגלי צה"ל.

<מאי ערו: החשיבות היא מעבר ל-45 דקות שהמורה מלמדת, בין אם היא מורה יהודייה או ערביה.

<מאי ערו: ברגע שמורה מלמד את שפת אמו, עברית או ערבית, הוא בעצם מלמד בהפסקה, מלמד בחדר המורים, בשיחה עם המנהל ובשיחה עם ההורים.

<מאי ערו: זה הרבה מעבר ללמד 45 דקות.

<מאי ערו: החשיבות של שפה מדוברת, ואני שומעת את זה כל הזמן, היא בכך שאנחנו מצליחים לתקשר.

<מאי ערו: אני בהחלט בעד שפה ספרותית.

<מאי ערו: אנחנו בקרן אברהם בעד ללמד שפה מדוברת ושפה ספרותית, אבל לנו חשוב מאוד, וזו נקודה שאנחנו, במשרד החינוך מתדיינים ומדברים על זה שזו צריכה להיות שפת אמו של המורה – בין אם זה מורה יהודי שילמד עברית בבית ספר ערבי או מורה ערבי שילמד בבית ספר יהודי.

אורן אסף חזן: סליחה שאני קוטע אותך, אבל כשאת אומרת ככה את בעצם עושה עוול מאוד מאוד גדול למורים הפוכים.

אורן אסף חזן: את בעצם אומרת שמורה ערבי שרוצה ללמד עברית - הוא לא מספיק טוב כדי ללמד את השפה.

<מאי ערו: הוא יכול בהחלט ללמד את שפה אבל אני חושבת שעלו מספר קולות כאן ששפה היא הרבה מעבר למילים, וההשפעה היא לא ב-45 דקות בתוך הכיתה, אלא גם בשיחות בהפסקה, באיך שהאדם לבוש, מתנהג, מתייחס ומשתלב בבית הספר.

<מאי ערו: זה הרבה יותר מאשר רק ללמד בכיתה.

<נסרין מורקוס: אני מעמותת "סיכוי".

<נסרין מורקוס: אני מנהלת-שותפה למחלקה לחברה משותפת.

<נסרין מורקוס: אני רואה שיש לנו זמן קצר אבל אני רוצה לחלוק אתכם תוצאות ראשונות של מחקר חסמים שאנחנו עושים בעמותה, לאיתור בעיות וחסמים במדיניות המשפיעה על לימוד השפה הערבית בבתי ספר יהודיים.

<נסרין מורקוס: חשוב לי להזכיר שהמחקר שלנו אינו מחקר אלא פדגוגיה, ואני שמחה שאנשי משרד החינוך נמצאים כאן כדי שנוכל להציג לכם תוך כמה חודשים את ההמלצות שלנו בעקבות המחקר.

<נסרין מורקוס: אני רק אסקור כאן ממצאים ראשוניים, בקצרה.

<נסרין מורקוס: הממצא הראשון – קודם כל חשוב להביא את הנתונים מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, אחוז לומדי הערבית באוכלוסייה היהודית המבוגרת הוא 1.6 עשיריות ב-2011, ומול זה לומדי השפה האנגלית הוא 40% - זה נתון מאוד חשוב.

<נסרין מורקוס: הממצא הראשון במחקר הראשוני הוא שיש לנו היעדר מידה שמקשה על התמודדות עם הבעיה.

<נסרין מורקוס: כשבאנו לבדוק את מספר הלומדים של השפה הערבית בתקופה של כמה שנים – אין לנו נתונים, לדוגמה – בחמש שנים יש לנו נתונים רק על שנה נתונה אחת, והנתונים שקיבלנו הם נתונים של שאילתות שהוגשו לשרים או דיונים בוועדות.

יעקב מרגי: מאיפה קיבלת את המידע?

<נסרין מורקוס: מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

<נסרין מורקוס: חלק מהמידע החוקרת שלנו עשתה, מיכל בליקוב.

<נסרין מורקוס: אני חייבת להזכיר את השם שלה כאן.

<נסרין מורקוס: זה הממצא הראשון.

<נסרין מורקוס: הממצא השני שיש לנו שיש ירידה בלימוד השפה הערבית בחטיבת הביניים והחטיבה העליונה.

<נסרין מורקוס: נכון שיש גידול בלימוד הערבית המדוברת בכיתות היסוד, ה' ו-ו', אבל במקביל יש ירידה, למשל, בנתון שיש לנו משנת 1995 – 128 אלף תלמידים למדו ערבית בחטיבה ובתיכון, בשנת 2016 רק כ-100 אלף למדו את השפה הערבית בתיכון.

<נסרין מורקוס: ב-2015 בוטלה חובת לימודי ערבית בכיתה י', וכתוצאה מכך ירד מספר לומדים הערבית בכלל.

<נסרין מורקוס: אסקור את החסמים שהגענו אליהם, במחקר הזה: חסם ראשון, שהוא חסם בתקצוב, שבהיעדר סנקציות ממשרד החינוך, יש לי דף יותר מורחב על כך שלא אוכל לחלק כאן - - -

יעקב מרגי: רושמים את הנקודות ובסוף הם יתייחסו, רק אין לנו הרבה זמן אז תסכמי בדקה.

<נסרין מורקוס: אז החסם הראשון הוא חוסר בתקצוב והיעדר סנקציות.

<נסרין מורקוס: עבור כיתות ז'-ט', לפי חוזר המנכ"ל יש שעה ייעודית אחת ללימוד השפה הערבית מתוך 3 שעות שבועיות.

<נסרין מורקוס: בדרך כלל השעתיים הראשונות נתונות לבחירה, אז מנהל בית הספר יכול שלא ללמד אותן.

<נסרין מורקוס: יש 3 שעות ללימוד הערבית אבל השעה הייעודית היא שעה אחת.

<משה זעפרני: זו שעת עידוד, זו לא שעה ייעודית.

<משה זעפרני: עידוד.

<משה זעפרני: אנחנו נותנים שעה נוספת.

<נסרין מורקוס: ואם המנהל לא רוצה ללמד את השעה הזאת, אתם מורידים את ה-3 שעות?

<משה זעפרני: לא.

<נסרין מורקוס: אז צריך לבדוק את הנתון הזה.

<נסרין מורקוס: החסם השני – היעדר חובת הבגרות בערבית, שהתלמידים יכולים לבחור אם להיבחן בערבית או לא.

<נסרין מורקוס: אנחנו גם בדקנו את החינוך הממלכתי-דתי ששם התלמידים יכולים לבחור בין בגרות בערבית ובין תורה שבעל פה, אז בדרך כלל הם בוחרים בתורה שבעל פה.

<נסרין מורקוס: אני עוברת להמלצות ומדלגת על החסמים כי אין לי זמן.

<נסרין מורקוס: אנחנו ממליצים שמשדר החינוך יתקצב את לימוד הערבית בכיתות ז'-ט' באופן ייעודי ושמשרד החינוך יפרסם את הנתונים על לומדי ערבית, מה מספר התלמידים – מלבד מה שאמרה עכשיו סיגלית על מספר התלמידים שניגשים לבגרות, מה המספר הרצוי, מה היעד של משרד החינוך לגבי לומדי ערבית בכלל, בכל המערכת.

<נסרין מורקוס: ההמלצה השלישית היא שמשרד החינוך יהפוך את מקצוע הערבית למקצוע חובה ושתהיה אפשרות לגשת לבגרות לפחות ב-2 יחידות כי יכול היות ש-5 יחידות אולי ירתיעו את התלמידים, אז לתת אפשרות לגשת ב-2 יחידות, ונשמח, בספטמבר, להגיש את ההמלצות גם למשרד החינוך.

<היאלי מודריק אבן חן: אני מרצה למשפט בינלאומי במרכז האקדמי "שערי מדע ומשפט", אני מודה לד"ר יוסף ג'בארין עמיתי ומכרי שהזמין אותי לדבר כאן.

<היאלי מודריק אבן חן: אני לא מומחית לחינוך אבל אני חוקרת אקדמית וחקרתי גם את החיים במדינות רב לאומיות בהשפעה על ישראל.

<היאלי מודריק אבן חן: במחקר שלי בהחלט מצאתי שהחשיבות של הסמלים המדינתיים כחלק מיצירת תחושת שייכות של הקבוצות הלאומיות השונות שחיות במדינות שיש בהן כמה לאומים – היצירה של תחושת השייכות באמצעות הסמלים היא מאוד חשובה.

<היאלי מודריק אבן חן: דיברו כאן על החשיבות של שפה כגשר וכתקשורת וגם כיוצרת זהות.

<היאלי מודריק אבן חן: השפה היא גם חשובה לצורך תחושת השייכות של אנשים שחיים במדינה.

<היאלי מודריק אבן חן: כמובן שידיעה של שפות שנחשבות רשמיות במדינה מצד כל האזרחים שחיים במדינה הם ההתחלה ביצירת תחושה של סמליות משותפת.

<היאלי מודריק אבן חן: אני בטוחה שיש כאן דעות שונות לגבי - - -

אורן אסף חזן: אפשר שאלה?

אורן אסף חזן: אני יכול להבין מהדברים שלך שחשוב שהערבים ילמדו עברית כמו שצריך?

<היאלי מודריק אבן חן: ודאי.

אורן אסף חזן: אני לא סתם שואל את זה, כי לצערי, אני מרגיש שהנציגים של הערבים בכנסת לא עושים מספיק כדי שזה - - -חבל שהם לא פה, אף אחד מהם.

אורן אסף חזן: באו, אמרו כמה מילים והלכו.

<היאלי מודריק אבן חן: בקשר לחוק- רציתי לומר שזו יוזמה בהחלט מבורכת לחייב את לימודי השפה הערבית.

<היאלי מודריק אבן חן: יש כאן נציגים קטנים, צאצאי שיכולים להגיד שהם לא רואים שהשפה הערבית נלמדה בבית הספר שלהם ביסודי, שנה כן-שנה לא, לפעמים כן ולפעמים לא – תלוי בהחלטה של המנהלת.

<היאלי מודריק אבן חן: נאמר שזה יהיה חובה בחטיבה, אבל שיש בחירה בין ערבית לצרפתית, עד כמה שידוע לי.

<משה זעפרני: ההבדל בין הערבית לצרפתית - - -לגבי חטיבת הביניים, 97.5% לומדים ערבית.

<משה זעפרני: 2.5% לומדים צרפתית.

<היאלי מודריק אבן חן: מבחירה, אבל זו לא חובה.

<משה זעפרני: מבחירה.

<היאלי מודריק אבן חן: הדבר הקונקרטי האחרון שרציתי להגיד – החוק הוא בהחלט לא מספיק מפורט.

<היאלי מודריק אבן חן: חבר הכנסת חזן אמר שזו צריכה להיות שפה מדוברת.

<היאלי מודריק אבן חן: זה לא כתוב כאן.

<היאלי מודריק אבן חן: זה יכול להיות חשוב להוסיף, והשאלה היא גם אם אין מקום להוסיף את לימודי התרבות והמורשת כדי להעמיק את הידע של התלמידים.

אורן אסף חזן: פחות, כרגע.

<רימה ג'ברה: שלום.

<רימה ג'ברה: אני רימה עותמאן ג'ברה.

<רימה ג'ברה: אני מייצגת את מכללת הדסה והדסה עין כרם.

<רימה ג'ברה: אני קלינאית תקשורת במקצועי.

<רימה ג'ברה: אחד הכלים החשובים שפיתחנו זה מבחן לבדיקת שמיעה בערבית, לאנשים שבאים להרכיב מכשיר שמיעה או שתל, או כל מה שצריך.

<רימה ג'ברה: בנינו מבחן בערבית.

<רימה ג'ברה: ואז, המבחן שלנו צריך להגיע לכל השפות – גם מדוברת וגם ספרותית, והוא צריך להיות מובן על ידי האוכלוסייה.

<רימה ג'ברה: זה שיש לנו 20% אוכלוסייה ערבית – היא חייבת להיבדק בשפה שלה, בשפת האם שלה ולא בעברית.

<רימה ג'ברה: זה מאוד משפיע על הבדיקה וחשוב לעשות את זה בשפת האם.

<יוני מנדל: אני ממכון ואן ליר מירושלים.

<יוני מנדל: רציתי להגיד בערבית (אומר דברים בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי) אנחנו צריכים לדבר בכנות, וללא כל הסיבובים סחור סחור האלה.

<יוני מנדל: (ממשיך את דבריו בשפה העברית) כלומר – צריך לדבר בצורה הכי ישרה והכי כנה.

<יוני מנדל: אני, את הדוקטורט שלי ואת המחקר האקדמי עשיתי על ההיסטוריה של הוראת השפה הערבית בבתי ספר יהודים, משנת 40 ועד היום.

<יוני מנדל: אז אני אתחיל בברכה לד"ר יוסף ג'בארין שלא נמצא פה, על היום הזה, וגם ברכות לחבר הכנסת אורן חזן על ההצעה הזו שהלוואי שתעבור.

<יוני מנדל: אני אומר – אני אולי צעיר, אבל אני זקן מבחינת הקריאה של הוועדות החינוכיות של הכנסת מקום המדינה ועד היום.

<יוני מנדל: אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת אורן חזן – ההצעה לעשות את השפה הערבית לשפת חובה היתה קיימת בשנות ה-50, ה-70 וה-90.

<יוני מנדל: היתה ועדת פיאמנטה, וועדת - - - וועדת שוחט, אם זה יצליח – זה מדהים, ואני מברך אותך, הלוואי וזה יצליח.

<יוני מנדל: אבל אנחנו גם צריכים לומר דבר אחר.

<יוני מנדל: המצב בוועדות החינוך כל הזמן משתפר.

<יוני מנדל: אני קורא דוחות משנות ה-50 ושנות ה-80.

<יוני מנדל: תמיד משתפר.

<קריאות: - - -

אורן אסף חזן: תודה שבשנתיים האחרונות יש דעיכה משמעותית.

אורן אסף חזן: יש רגרסיה בשנתיים האחרונות.

<קריאה: לא בהכרח.

<קריאה: לא.

<יוני מנדל: אם הערבית עולה מ-2% בגרות ל-3% בגרות, יכולים לומר שיש לנו עלייה של 50%, ומחר בבוקר יגידו שזה עלה באלפי אחוזים כי הגענו ל-6%.

<יוני מנדל: אנחנו צריכים אופק אחר לערבית בארץ.

<יוני מנדל: אנחנו צריכים שמשרד החינוך יגיד: אנחנו רוצים ש-80,90, 100% ידברו ערבית בגלל שזו תהיה שפת חובה.

<יוני מנדל: - - - שהמורים שלנו לערבית יוכלו לדבר בערבית כמוש דיברו פה החברים הערבים בעברית.

<יוני מנדל: אנחנו צריכים לדבר גם על העובדה - - -

<קריאות: - - -

<יוני מנדל: משפט סיום – יש הרבה מאוד מחקרים שנעשים גם בעמותות וגם באקדמיה על המקום של הערבית בארץ.

<יוני מנדל: המעמד שלה נמוך בארץ ונמוך בבתי הספר.

<יוני מנדל: יש לנו התרכזות על לימודי ערבית כשפה זרה או שפה מתה, התמקדות רק בטקסטים ושיטת תרגום דקדוק.

<יוני מנדל: אין לנו באמת בשינוי הבגרות - -

<קריאות: - - -

<יוני מנדל: - - אין שינוי בבגרות, היום, י' עד יב', לעומת מה שהיה בשנים האחרונות, מבחינת מבחן הבגרות ואיך שעומדים בזה שם.

<יוני מנדל: יש עוד דבר – כל הזמן אומרים שהערבית - - -

יעקב מרגי: יש לנו עוד דוברים.

יעקב מרגי: טוב שדיברת מהר כי לא הספקת את הדברים החשובים שאמרת - - -

אורן אסף חזן: - - -

<אסמהן ג'יבלי: קודם כל, אני מופתעת מאורן חזן - - -אני מופתעת מהאופי שלו.

אורן אסף חזן: מחמאה, תודה רבה.

<אסמהן ג'יבלי: עמדו לגרש אותי, בגללו, אז אני באמת מופתעת ממנו.

אורן אסף חזן: ברוכה תהיי, הכל בסדר.

<אסמהן ג'יבלי: אני ממכרז מוסאווה.

<אסמהן ג'יבלי: אני מלמדת ערבית קבוצה של הורים שכולים וכמורה אני באה היום לספר לכם על חשיבות השפה הערבית בקיום הדו שיח בין שתי האוכלוסיות.

<אסמהן ג'יבלי: דבריי יהיו בשתי השפות.

<אסמהן ג'יבלי: (אומרת דברים בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי) אני רוצה להודות ליוסף גבארין, ויו"ר הוועדה, ח"כ מסעוד (גנאים) כי דיבר בשפה הערבית.

<אסמהן ג'יבלי: אני מקווה.

<אסמהן ג'יבלי: (ממשיכה בשפה העברית) שבשלב הבא תהיה כל הישיבה רק בשפה הערבית.

יעקב מרגי: הצעה שתיבחן בכובד ראש.

<אסמהן ג'יבלי: (אומרת דברים בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי) ביום השפה הערבית, ניפגש בני שתי שפות שמיות, שפות אח ואחות, אב ואם, יד וראש, שפה ולשון.

<אסמהן ג'יבלי: שתי שפות של ארץ ושמיים, ספר וים.

<אסמהן ג'יבלי: (ממשיכה בשפה העברית) הערבית הותירה חותם עולמי בעולם.

<אסמהן ג'יבלי: (ממשיכה בדברים בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי) לפני 1000 שנים או יותר, הרי היא השפה של הרפואה ואסטרונומיה, השפה של אלגברה וכימיה.

<אסמהן ג'יבלי: (ממשיכה בשפה העברית) שפת המדע והתרבות.

<אסמהן ג'יבלי: היא אחת השפות העשירות בעולם.

<אסמהן ג'יבלי: זכותה של הערבית להיות שפה שווה שנהנית ממעמד והשקעה.

<אסמהן ג'יבלי: (ממשיכה בדברים בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי) צריך לכתוב אותה על השלטים ולכבדה, בהתאם לחוק שמכבד, וללמדה כשפה שניה לפני האנגלית.

<אסמהן ג'יבלי: (ממשיכה בשפה העברית) לערבית מגיע יחוד ומעמד.

<אסמהן ג'יבלי: מעמד הערבית לא תלוי בעמדה פוליטית זו או אחרת או ב - - - של הוזה וחוזה.

<אסמהן ג'יבלי: היא שפה של מיליון וחצי תושבים בישראל שהצמיחה פרופסורים, דוקטורים ובוגרים בכל תחום.

<אסמהן ג'יבלי: (ממשיכה בדברים בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי) והם אלה התורמים לפיתוח בתי החולים והאוניברסיטאות, המפעלים וכינון חיים טובים יותר.

<אסמהן ג'יבלי: (ממשיכה בשפה העברית) הישגיהם בעולם מתחילים בשפת אם.

<אסמהן ג'יבלי: מי שקובר את הערבית קובר מיליון וחצי כישרונות חבויים שיכולים לבנות ולקדם.

<אסמהן ג'יבלי: (ממשיכה בדברים בשפה הערבית, להלן התרגום החופשי) חברה יהודית ערבית שחייה בגאווה ושאיפה, כמה גדולה היא שמחתי כשאני מדברת בשפה הערבית, הרי היא משרתת אותי בנאמנות ועוצמה.

<אסמהן ג'יבלי: (ממשיכה בשפה העברית) מאושרת אני שעומדת לרשותי ביום זה, יום השפה הערבית, שפה גמישה, עשירה, שטומנת בחובה יכולות בלתי נדלות.

<מקדת אל קאדר: קודם כל אני מברך אותך, אדוני היושב-ראש, ותודה לך על שנתת לי זכות דיבור.

<מקדת אל קאדר: כמה דברים חשובים לגבי השפה הערבית.

<מקדת אל קאדר: אחד מהם, על התוצאות שדיבר עליהם חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

<מקדת אל קאדר: לגבי התלמידים הערבים שלומדים את השפה הערבית ותוצאות הבגרויות שהם משיגים כתוצאה מהבחירות, שהם מהנמוכים ביותר.

<מקדת אל קאדר: למה?

<מקדת אל קאדר: זו השאלה שמופנית כרגע לנציגי משרד החינוך.

<מקדת אל קאדר: בתוכן של השפה הערבית והממונים על השפה במגזר הערבי ממשרד החינוך – אין להם יכולת לשפר את התוצאות.

<מקדת אל קאדר: לכן זה חומר שנתון לבדיקה מעמיקה בוועדות הכנסת ובמשרד החינוך.

<מקדת אל קאדר: רוב המפקחים שנמצאים במשרד החינוך הממונים על השפה הערבית – אין להם את השליטה על השפה הספרותית.

<מקדת אל קאדר: זה דבר שנתון למעקב דרך הוועדות ומשרד החינוך שממנה את המפקחים האלה, ולפעמים ממנים מורים שאין להם את היכולת ללמד את השפה הערבית.

<קריאה: המורים, זה חשוב.

<מקדת אל קאדר: נכון.

<מקדת אל קאדר: יש מורים שמלמדים ערבית ואין להם אפילו תואר בשפה, וזה דבר מאוד מחשיך.

<מקדת אל קאדר: לגבי משרד החינוך.

<מקדת אל קאדר: כדאי מאוד להקים ועדה ללימוד השפה הערבית במשרד החינוך, שתהיה כפופה לוועדת המעקב הערבית הממונה על המגזר הערבי, כי יש להם את היכולת, יש להם את האנשים הבקיאים בשפה וזו לא בושה.

<מקדת אל קאדר: יש לנו את ועדת המעקב.

<מקדת אל קאדר: אין בעיה שמשרד החינוך יפנה לוועדת המעקב ויבקש חומר לשיפור רמת הלימוד בשפה הערבית במגזר הערבי.

<מקדת אל קאדר: דבר אחרון – על מנת לשמור על עלה ירוק, שהוא הדיבור בשפה הערבית, צריך לשמור על העץ, שהוא השפה הערבית עצמה.

<קריאות: - - -

<מקדת אל קאדר: עלה ירוק – זה עץ הזית.

<מקדת אל קאדר: זו הכוונה.

<משה זעפרני: צר לי להגיד לך שמיטב האנשים הם אחראים על השפה הערבית במשרד.

<משה זעפרני: אתה לא בדקת את הרמה שלהם, את התארים שלהם.

<משה זעפרני: אתה פשוט השמצת אותם בלי שום הוכחה.

<משה זעפרני: אני אזמין אותך אלי כדי שתראה מה אנחנו עושים בשפה הערבית, כדי שאחר כך תביע - - -

<מקדת אל קאדר: ואני אזמין אותך להיות נוכח בשיעורים בערבית במגזר הערבי ואתה תהיה מופתע.

<מקדת אל קאדר: לצערי הרב.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הוא דיבר על כוחות ההוראה.

<משה זעפרני: - - - פיקוח.

יעקב מרגי: הוא דיבר על תופעה שאנחנו מדברים עליה כאן, בוועדה.

יעקב מרגי: עזוב את ההתייחסות למפקחים וראשי צוות.

<קריאה: - - -

יעקב מרגי: לא אחת אנחנו דנים כאן על איכותם ורמתם של כוחות ההוראה במגזר הערבי.

יעקב מרגי: יש לציין את זה ואני מציין את זה פעם אחר פעם, ביוזמתם של חברי הכנסת הערבים וההנהגה הערבית, כי כשאתה מתפשר על רמת המורה אתה חושב שעזרת למישהו להתקבל לעבודה או נתת לו תואר של מורה.

יעקב מרגי: בסוף אנחנו פוגעים באותם תלמידים בחברה, ובמדינה בכלל.

יעקב מרגי: לכן אני לוקח את הדברים שלו, בליבת הדברים, קודם כל לכוחות ההוראה.

יעקב מרגי: אם היו דברים – אדרבא, תוכיח לו אחרת.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לחבר הכנסת יוסף ג'בארין על יום השפה הערבית בכנסת.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לאורחים הרבים והנכבדים שהגיעו לדיון.

יעקב מרגי: הוועדה שמעה על חשיבות הלימוד של השפה הערבית והעברית לאזרחי ישראל היהודים והערבים.

יעקב מרגי: הוועדה שמעה ממשרד החינוך על מגמת הגידול וההרחבה בלימוד השפה הערבית.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לחבר הכנסת אורן חזן על הצעת החוק, יחד עם שאר חברי הכנסת שהגישו הצעות חוק דומות.

יעקב מרגי: לאור הדיון שהתקיים הוועדה קוראת למשרד החינוך להציע נוסח שאכן עונה על הצורך של המגמה, של השקפת העולם, גם של המציעים וגם של משרד החינוך, מבלי לפגוע בעצמאות הפדגוגית.

יעקב מרגי: אני מבקש לקבל את זה בהקדם כדי שנצליח לקדם את הצעת החוק.

יעקב מרגי: תודה רבה לכם, הישיבה נעולה.