ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 840, 2017-11-01 09:30

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו בשתי ישיבות, הראשונה תהיה ישיבת מעקב.

משה גפני: אנחנו קיימנו דיון בנושא: מתקן ההתפלה של חברת "מקורות" באשדוד ומצבה הכלכלי של החברה תחת השפעת תיקון 27 לחוק המים.

משה גפני: יעל כהן-פארן היא הראשונה מבין המציעים בדיון המהיר, בבקשה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: קודם כל, אני מאוד מודה לך, אדוני היושב-ראש, על קיום דיון המעקב בנושא החשוב הזה שעלה כבר, אם אינני טועה, ביוני.

יעל כהן-פארן: נעשה סקירה קצרה מסוך הדין הקודם – יש לנו פה מתקן התפלה של חברת מקורות ייזום שהיא חברה בת של חברת מקורות, באפריל השנה הודיעו על מחיקה של 400 מיליון שקל, סכום הזוי - - -

מיקי לוי: 366 מיליון.

יעל כהן-פארן: בסדר, קרוב ל-400 מיליון שקל.

יעל כהן-פארן: אנחנו יודעים שבוועדת הכספים זה איזשהו סכום זניח.

יעל כהן-פארן: מתעסקים פה במיליארדים רבים יותר, אבל בכל זאת, זה לא סכום זניח.

מיקי לוי: לא, - - - אנחנו מתווכחים גם על 20 מיליון שקלים ועל עשרה מיליון שקלים.

יעל כהן-פארן: ברור, ברור.

יעל כהן-פארן: זה סכום שאינו זניח, בוודאי לא בקנה מידה של חברת "מקורות".

יעל כהן-פארן: המחיקה הזאת נעשתה כתקלות חוזרות ונשנות, ומשהו מערכתי שלא נבנה כראוי במתקן, וחברת "מקורות" תובעת את החברה המקימה במעל 700 מיליון שקל.

יעל כהן-פארן: אבל כפי שאנחנו יודעים, תביעות הן ארוכות-טווח, ומי יודע כיצד יסתיימו.

יעל כהן-פארן: אבל כרגע המתקן עובד, במקרה הטוב ב-80% עד 85% מהתפוקה שלו, ולפעמים לא עובד כלל.

<קריאה: צריך לתקן.

<קריאה: זה לא נכון.

יעל כהן-פארן: אוקיי, אתה תתקן אחרי שאני אדבר.

יעל כהן-פארן: אני יודעת שיש ויכוח בין האוצר ל"מקורות" כיצד להתנהל, ועל כך הדיו.

יעל כהן-פארן: אנחנו רוצים כאן לשמוע את כל המגורמים המעורבים, ולהביע את חששנו לכך שההתנהלות אינה תקינה.

יעל כהן-פארן: אני לא מבינה איך דירקטוריון של חברה ממשלתית מוחק בהינף יד כמעט 400 מיליון שקל, פשוט מחיקת הון עצמי, וזה בעצם על חשבון מדינת ישראל – לא על תקציב המדינה כי משק המים הוא משק סגור, ולכן זה לא מגיע אלינו, אז מישהו אחר יצטרך לשלם את זה, וזה משלמי חשבון המים.

יעל כהן-פארן: כרגע עומדת לפתחה של "מקורות" האפשרות, או ללכת לתקן בסכום שאי אפשר לדעת כמה – דווח רק לאחרונה שחברה חיצונית שהביא בכלל בנק "הפועלים" כאחת המשקיעים, העריכה במאות מיליונים את התיקון, לעומת הערכה של 150–160 מיליון לפני כן.

יעל כהן-פארן: אי אפשר לדעת בכמה זה ייגמר.

יעל כהן-פארן: מצד שני, למכור את זה – אז שיחליטו איך מוכרים את זה, כרגע יש לחץ למכור ללא מכרז, והחשש העיקרי שלי, בואו נשים את זה השולחן, שיש כאן משהו לא כשר, שמנסים לנפח את העלויות של התיקון כדי להצדיק את המכירה הזאת לאותה חברה שהקימה ל"מנרב" ועוד חברה ספרדית איתה, לאותן חברות, כדי שהן ייהנו, ובסוף התיקון לא יהיה כזה גדול אולי.

יעל כהן-פארן: אנחנו לא יודעים, יש חוסר ודאות לגבי גודל התיקון, והחשש שלי הוא שמנסים לנפח, שמנסים למכור להם ללא מכרז כדי לצאת מזה איך שהוא, משהו פה לא מתנהל כשורה.

יעל כהן-פארן: זה החשש העיקרי ועל זה אני רוצה לקיים את הדיון.

משה גפני: חבר הכנסת ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אנשי "מקורות", לפי דעתי השינוי מהדיון שאני מאלה שחשים כלפיו מחויבות אבל לא אני יזמתי, הוא בכך שאנחנו נמצאים בעיצומו של משבר מים, שהיתה השאלה של האתר, זו היתה שאלה שגם אנחנו כעסנו על תיקון 27 ועל מעמד של מונופול שניתן ל"מקורות", שידעו כבר אז שהיא חברה במחלה מתמשכת.

איתן ברושי: ועכשיו אנחנו יודעים שאנחנו נמצאים בעיצומו של משבר מים.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, היתה אתמול ישיבת ועדת הכלכלה בעקבות הדיון על משבר המים, ואני הצעתי דבר שאנחנו נחזור ונציע, לפרק את מועצת המים.

משה גפני: מה זה, מועצת המים?

איתן ברושי: זה אוסף של שבעה-שמונה פקידים, שאין בינה ובין מים שום קשר, אבל הם מקבלים החלטות על מדיניות המים כשאתה מחוץ למדיניות.

משה גפני: רשות המים.

איתן ברושי: רשות המים זה גיורא שחם, שיצליח, חדש, הוא לא אשם בכלום, ספק אם הוא יכול לתקן.

איתן ברושי: אבל מועצת המים זה גוף שממונה על-ידי הממשלה, שיש בו נציג ציבור אחד או שניים ויש בו שישה-שבעה נציגי משרדים שהשרים אומרים והמנכ"לים אומרים שלא יודעים איך הם יצביעו, אסור להם להגיד.

איתן ברושי: בקיצור, הוציאו פה מום, מוטציה, שהיא אחראית על המדיניות הלאומית של משק המים.

איתן ברושי: ממלא מקום מנכ"ל "מקורות" גדל בבית שיסבירו לו, בייגה שוחט אבא שלו, שזו לא היתה אף פעם דרכה של הממשלה.

איתן ברושי: ממשלה לא השתחררה מאחריות.

איתן ברושי: היא הקימה בכמה מוטציות כאלה – אתה יודע למה, גפני?

איתן ברושי: כי עליך אי אפשר לסמוך, אנחנו פוליטיקאים, על השרים אי אפשר לסמוך כי הם דואגים לעצמם.

איתן ברושי: מי כן?

איתן ברושי: פקידים שלא קשורים לשום דבר, אין להם חוט שדרה ואין להם שורשים.

משה גפני: אני נורא מצטער להגיד שמי שאשם בזה זה מפלגת העבודה, אני מצטער להגיד את זה.

איתן ברושי: אני לא מדבר בשם מפלגת העבודה.

משה גפני: הם עשו את זה, הם חוקקו את החוק הזה, הם גרמו לכך שהכול יתנהל כמו שמתנהל היום.

משה גפני: גפני, אתה יודע שאני ממפלגת העבודה אבל קצת אחר.

משה גפני: ואתה יודע שאני בידידות עם מפלגת העבודה, וכשאני יכול לשבח אני משבח.

איתן ברושי: אתה צודק.

משה גפני: זה היה דבר נורא ואיום.

משה גפני: אני אז צרחתי כמו אני לא יודע מה וזהו.

משה גפני: הליכוד ממשיך את זה, את המדיניות הזאת.

איתן ברושי: ועוד התלמיד עולה על רבו.

איתן ברושי: גם מיקי וגם אני ניסינו איתך שגם נהיה מעורבים במים.

איתן ברושי: אני רוצה לסיים ולומר גם לאנשי "מקורות" שהשינוי הוא שינוי דרמטי.

איתן ברושי: ישראל במשבר גדול ואני לא בטוח שמישהו מסוגל לתאר את ההיקף שלו, ודאי להעמיד את המשאבים הנדרשים כדי שבעוד שנה-שנתיים לא יחזרו על הדבר המשונה הזה שקרה השנה, שאנחנו דחינו את הקיצוץ, המשבר לפנינו.

איתן ברושי: יש פה דבר מוזר שהממשלה, שהיא אחראית על הקמת המתקן בידי "מקורות", רוצה עכשיו להוציא אותו מ"מקורות" ולמכור אותו.

איתן ברושי: מיקי, תקשיב טוב, המתקן הזה לא מייצר את מלוא הפוטנציאל אם כי בימים האחרונים עשו מאמץ, אבל בעיקר יש חשש גדול שהוא יתמוטט ויקרוס.

איתן ברושי: אם המתקן הזה קורס, משבר המים הרבה יותר חמור.

איתן ברושי: במקום להתעסק עם המשבר, האוצר מתעסק עם תיקון התקלות שהוא עשה בעצמו.

איתן ברושי: אני מציע לומר לאוצר שעד סוף שנת 2018 הוא לא מוכר את המתקן זה, ש"מקורות" תתקן אותו, ש"מקורות" תפיק את המקסימום, ואם ירצו בעוד שנה – ימכרו.

איתן ברושי: אי אפשר עכשיו לטפל ביותר מסוגיית המשבר.

משה גפני: תיכף נשמע אותם.

משה גפני: זאת ההערה שלך?

איתן ברושי: כן.

משה גפני: היא לא פשוטה.

משה גפני: אתה מבין לבד.

איתן ברושי: אם זה היה פשוט, לא היינו באים אליך, גפני.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: אני רק רוצה לשאול אם מישהו מרשות החברות פה?

מיקי לוי: מה תפקידך, בבקשה?

<יאיר אידר: יאיר אידר, מרכז את תחום האנרגיה והמים.

איתן ברושי: גפני, יש להם עכשיו מנכ"ל חדש, תברך אותו.

משה גפני: מי?

איתן ברושי: ינקי.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: מה הסיבה לחגיגה?

משה גפני: שיש מנכ"ל חדש?

איתן ברושי: לא, שהוא יצא מהמינהל.

משה גפני: אבל הוא בחור טוב.

איתן ברושי: יש הרבה כאלה, גפני.

איתן ברושי: פעם אמרו אצלנו, בחור טוב במובן הרע של המילה.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי לוי, בבקשה.

מיקי לוי: אני בהחלט מודאג, ואנחנו מדברים על מחיקת כספי ציבור של קרוב ל-400 מיליון שקלים.

משה גפני: זה סכום ענק.

מיקי לוי: זה סכום ענק בכל קנה מידה.

מיקי לוי: ויותר מכך, אני כבר נותן לך התראה, שאתה תצטרך לזמן את הוועדה פעם נוספת כי לחברה יש כוונה למכור את מתקניה בירושלים, באשקלון, בקפריסין, סלאש מאות עובדים יפוטרו, אלא אם כן הסמנכ"ל יגיד אחרת.

<קריאה: לא.

מיקי לוי: אני אשמח לשמוע שזה לא נכון.

מיקי לוי: זה מה שהובא לידי, ואני חייב להביא את זה לתוך מערכת השיקולים.

מיקי לוי: ברושי מתאר טוב ממני את המשבר הגדול והעצום במים.

מיקי לוי: יותר מכך, מכיוון שצריך עוד מים, אז אני מבין שבעקבות המחסור שנוצר המדינה מבקשת תוספת מעבר להתחייבות של אותה חברה.

מיקי לוי: היא אומרת לה, אין בעיה, אני אספק לך תוספת, אבל זה יעלה לך עוד 8%.

מיקי לוי: ואם זה יעלה עוד 8%, מן הסתם זה יתגלגל או בדרך ישירה על חשבון הצרכנים עצמם, או על חשבון המדינה, בגלל המחסור העצום שנוצר, הדרישה לתוספת תעלה למדינת ישראל או לצרכן כ-8% בממוצע, עם תוספת החשמל ועם המים שיצאו.

מיקי לוי: אני לא רוצה להאריך בעניין הזה.

מיקי לוי: עלות התיקון המשוערת היא סביב 250.

מיקי לוי: אני לא יודע מי חישב שכדאי למכור במקום לקנות, ואני אשמח מאוד לשמוע הבהרות בעניין הזה.

מיקי לוי: הופיעה ידיעה בעיתון שהקפיצה את מרב אזרחי מדינת ישראל שקוראים עיתונות כלכלית על משבר גדול במשק המים בעקבות הסיפור הזה, אובדן של מיליונים ששייכים לציבור.

מיקי לוי: אני חושב שמן הראוי שהוועדה הזו תברר את העניין.

מיקי לוי: תודה.

משה גפני: מנכ"ל "מקורות", בבקשה.

<יוחאי שוחט: אני מנכ"ל בפועל של "מקורות".

<יוחאי שוחט: נבחר מנכ"ל חדש, אלי כהן, ייכנס כנראה ביום ראשון לתפקיד שלו, ואז אני חוזר לתפקידי כסמנכ"ל כספים שבו הייתי עד לפני תשעה חודשים.

<יוחאי שוחט: אני אתן עדכון של מה קרה מאז הדיון הקודם שהיה פה ביוני.

<יוחאי שוחט: קודם כל, היינו אז בתקופה שבה הקבלן עוד היה בתוך המתקן ולא הצלחנו לייצר אפילו יותר מ-40%.

<יוחאי שוחט: מאז הצלחנו להוציא את הקבלן החוצה, ואנחנו מייצרים נכון לימים האלה, שהם ימים של חורף, שהדרישה היא יותר נמוכה, מייצרים היום 100%, אפילו מעל 100%.

<יוחאי שוחט: גם יש ימים שיש לנו יכולת לעשות יותר, אבל המדינה לא דורשת יותר.

<יוחאי שוחט: מאמצים מאוד-מאוד גדולים שאני לא בטוח שחברה פרטית - - -

משה גפני: על אף התקלות - - -

<עדיאל כהן: אבל התקנות לא תוקנו.

משה גפני: תיכף נגיע לזה.

משה גפני: אתם מייצרים כמות נכבדה של מים מהמתקן הזה.

משה גפני: זה יכול להגיע אפילו ל-100% אבל זה בוודאי עומד ב-90%.

<יוחאי שוחט: ההערכה שלי היא שברמה השנתית זה באיזור ה-90%, ואם ייתנו לנו למשל לייצר יותר בחורף כי יכולים והיום יש משבר מים, אני מניח שברמה השנתית אפשר להגיע קרוב ל-100%.

<יוחאי שוחט: אבל כמובן, צריך פה הסכמות של המדינה, זה גם עולה כסף, יש לזה השלכות, והמדינה צריכה לתת את דעתה בעניין.

משה גפני: זה החלק הטוב של העניין.

משה גפני: עכשיו החלק הרע.

יעל כהן-פארן: זה לאורך זמן, מה שאתה מתאר?

<יוחאי שוחט: זה לאורך זמן בחודשים האחרונים.

<יוחאי שוחט: מאז שהוא יצא אנחנו הגענו לרמה של 85% - - -

יעל כהן-פארן: אז מה, הוא יצר מראית עין של תקלה?

יעל כהן-פארן: אני לא מבינה.

<יוחאי שוחט: לא, צריך לזכור שהוא בבוררות, כפי שאמרת, מולנו של 700 מיליון שקל, ובשבילו להתחיל לתקן זה להראות שבעצם אנחנו צודקים, שהוא בנה את המתקן לא נכון.

<יוחאי שוחט: כשאתה בבוררות ונלחם על 700 מיליון שקל, האינטרסים שלך משתנים כמובן.

<יוחאי שוחט: ולכן היה חשוב לנו מאוד להוציא אותו, והצלחנו להוציא אותו בסופו של דבר דרך הבוררות.

<יוחאי שוחט: ומאותו רגע, בכוחותינו אנו, וצריך לזכור, אנחנו חברה ממשלתית, אז הראש שלנו קצת פחות עסקי ויותר חושבים על משק המים, במובן הזה זה טוב, ולכן עושים מאמצים כבירים ומצליחים יש מאין לייצר שם.

<יוחאי שוחט: אני מסכים.

<יוחאי שוחט: לא צריך להתלהב יותר מדי כי במתקן הזה יש הרבה מאוד בעיות אינהרנטיות, באופן שבו הוא נבנה, וזה יכול לקרוס.

משה גפני: אני לא הבנתי בישיבה הקודמת ואני גם לא מבין עכשיו.

משה גפני: אתה יכול להגיד בדקה וחצי – חתמו הסכם עם קבלן להקים את המתקן, המתקן לא טוב, ויש בהסכם שהקבלן צריך לעשות משהו או שהוא הולך הביתה עם הרווח?

משה גפני: תגיד לי במילים פשוטות.

<יוחאי שוחט: אני אגיד בקצרה.

<יוחאי שוחט: הקבלן זכה במכרז והיה צריך להקים את המתקן ולגמור אותו בתאריך מסוים.

<יוחאי שוחט: אל"ף, הוא לא הצליח לגמור אותו בתאריך המסוים, הוא איחר בשנתיים, השנתיים האלה זה מאות מיליונים ש"מקורות" הפסידה.

משה גפני: ואז מה קורה?

<יוחאי שוחט: ודבר שני, כשהוא התחיל לעבוד אחרי שנתיים, הסתבר שהוא גם תקול בהרבה מאוד מהחלקים שלו, והוא לא מצליח לייצר את הכמות - - -

משה גפני: ואז מה קורה?

<יוחאי שוחט: במסגרת אותו הסכם נקבע כבר מלכתחילה מנגנון בוררות מול שופט בדימוס.

משה גפני: בוררות על מה?

משה גפני: הוא היה צריך להתקין מתקן על-פי ההסכם, ושנתיים הוא לא הקים אותו.

<יוחאי שוחט: נכון.

<יוחאי שוחט: ואז איך אתה מברר את זה?

משה גפני: מברר מה?

<יוחאי שוחט: מי צריך לשלם - - -

משה גפני: אני ודאי לא צריך לשלם בגלל שאיתי לא עשו הסכם, אבל עם הקבלן עשו הסכם ושנתיים הוא לא הקים אותו.

<יוחאי שוחט: כשאתה בונה בית או כל דבר שאתה עושה עם קבלן, אז בסוף, אם לא קיבלת את מה שצריך, אתה הולך ותובע אותו.

<יוחאי שוחט: פה מלכתחילה קבעו מנגנון בוררות כדי שלא לעצור את - - -

משה גפני: מי הכין את ההסכם הזה וחתם עליו?

<יוחאי שוחט: חברת "אשדוד התפלה", שהיא חברה בת של "מקורות ייזום".

משה גפני: מי אישר את ההסכם הזה?

<יוחאי שוחט: החברה, החברה חתמה מול הקבלן.

משה גפני: חברת מקורות?

<יוחאי שוחט: לא "מקורות", אלא "מקורות ייזום".

משה גפני: והחשב הכללי, מה הוא בעניין?

<יוחאי שוחט: החשב הכללי ורשות המים הם מינהלת התפלה שהיא בעצם בעלת המתקן, והוציאה אותו - - -

משה גפני: יש פה דבר שהוא מאוד ברור, גם לדבריך, גם בישיבה הקודמת, גם היום, וגם בטלפון – יש דבר שאתם עושים כל מאמץ על-מנת לייצר את המים כפי שצריך, ואתם מגיעים אפילו כמעט ל-100%.

משה גפני: זה דבר טוב ושלום על ישראל.

משה גפני: עכשיו אנחנו חוזרים לבעיה של מאות המיליונים שעליהם דיברו חברי הכנסת שהציעו את הדיון המהיר.

משה גפני: מישהו צריך לשלם על המחדל הזה, לא?

משה גפני: זה לא נראה לך?

<יוחאי שוחט: אנחנו חושבים שהקבלן צריך לשלם - - -

משה גפני: לא, אבל מישהו צריך לשלם על המחדל הזה, שעד היום המתקן לא טוב, איחור ועיכוב בהתקנתו והפסד עצום ל"מקורות".

<יוחאי שוחט: זו לא פעם ראשונה וכנראה לא פעם אחרונה בהיסטוריה שקבלן עושה עבודה מחורבנת.

משה גפני: זו לא מילה פרלמנטרית, אבל הבנו למה הכוונה.

<יוחאי שוחט: ואז אתה בתור לקוח הולך לתבוע ממנו את כל הנזקים שהוא גרם לך.

<יוחאי שוחט: על זה מתנהלת הבוררות.

<יוחאי שוחט: אנחנו תובעים ממנו סכום אדיר כי אנחנו חושבים שאלה הנזקים שנגרמו לנו, של 700 מיליון שקל.

משה גפני: כמה זמן הבוררות מתנהלת?

<יוחאי שוחט: הבוררות מתנהלת כבר שנה בצורה אינטנסיבית, כמעט שנתיים, והיא עלולה להמשיך עוד הרבה זמן כי זו בוררות מאוד-מאוד מורכבת, ויכול להיות שהיא תיגמר בסוג של פשרה.

משה גפני: תדע לך שלנו יש בעיה.

משה גפני: אנחנו רשות שמפקחת על עבודת הממשלה, ונראה פה שהפיקוח שלנו כשל.

משה גפני: אנחנו אפשרנו במשך תקופה כל-כך ארוכה לנזק כזה גדול לכספי הציבור, נזק עצום.

<יוחאי שוחט: אני לא בטוח שאפשר היה למנוע אותו תוך כדי.

משה גפני: למה אי אפשר היה?

<יוחאי שוחט: אני לא בטוח, אני לא יודע.

משה גפני: אם היה הסכם נורמלי, אז היה אפשר.

משה גפני: מי נמצא פה מהחשב הכללי?

<עדיאל כהן: עדיאל כהן, רפרנט מים, החשב הכללי.

משה גפני: אתה יכול להסביר לנו איך נעשה הסכם כזה, שעכשיו נמצאים במשך שנתיים בבוררות, כשהדברים על פניו הם נראים קשים מאוד.

<עדיאל כהן: מינהלת התפלה שהיא גם החשב הכללי וגם רשות המים, נמצאת במעקב קבוע כל הזמן, גם מול חברת "מקורות" שהיא בעצם הזכיין, וכל פעם שרואים שמשהו לא מתנהל כמו שצריך, יש דין ודברים בין החברה לבין המינהלת.

<עדיאל כהן: וזה לא משהו שקורה ביום אחד, שפתאום מוציאים את הזכיין ממתקן או מוציאים חברה ממתקן.

<עדיאל כהן: זה תהליך.

<עדיאל כהן: זה לא משהו שלא ראינו במהלך הדרך, זה פשוט דיונים שקורים וכל פעם יש הבטחות ורצון לתקן - - -

משה גפני: אתה אומר שאין אף אחד שנושא באחריות.

משה גפני: הכול זה דבר שמתנהל, זה דבר שקיים, לא ביום אחד, זה עד שמוציאים זכיין.

משה גפני: זאת אומרת, אין אפשרות בכלל שמישהו ייקח אחריות על הדבר הזה ויגיד, נכשלתי.

משה גפני: הרי מישהו נכשל פה.

משה גפני: השאלה היא מי זה.

משה גפני: מי נכשל?

משה גפני: אנחנו מדברים על תקופה של שנתיים, לא שבועיים, ובשנתיים האלה הקבלן שזכה במכרז היה צריך להקים את המתקן, לא הקים אותו במשך שנתיים, עיכוב שגרם מאות מיליוני שקלים נזק לחברת מקורות.

משה גפני: ודבר שני, בסוף הוא הקים את המתקן הזה והקים מתקן כושל שאתם עכשיו מתלבטים בשאלה מה עושים איתו, אם מוכרים אותו, אם מתקנים אותו.

משה גפני: אנחנו מדברים לא על כסף קטן, מדברים על מאות מיליונים.

משה גפני: מישהו צריך לשאת באחריות.

משה גפני: מה אתה אומר?

משה גפני: אני לא יודע למי להפנות את השאלה.

<יוחאי שוחט: אין ספק שמישהו צריך לשאת באחריות, אבל אתה יודע, יש צדדים לעניין הזה ועד שלא יוכרע - - -

משה גפני: יש בעניין הזה דברים ברורים.

משה גפני: יש לפעמים שאלות, ובשאלות הולכים לבוררות, ובשאלות מתלבטים ומנסים לעשות כך או אחרת.

משה גפני: פה אין ויכוח.

משה גפני: הקבלן שזכה במכרז, שנחתם איתו הסכם, שהחשב הכללי אישר את ההסכם הזה, כשל לחלוטין הן בהספקת המתקן שהוא היה אמור לספק והן בהקמה שלו, שזאת הקמה כושלת לחלוטין.

משה גפני: מישהו צריך לשלם את זה.

<יוחאי שוחט: אנחנו מסכימים על זה ואנחנו חושבים שהוא צריך לשלם את זה, ולכן אנחנו תבענו אותו ועובדים על זה שהוא ישלם את זה.

<יוחאי שוחט: זה מה שנשאר לנו לעשות.

<יוחאי שוחט: בשאלות האחריות של ממשלה וחברה וכולי, יש כמו שאתם יודעים, נכנס לזה מבקר המדינה ובוודאי יגיד גם משהו על הפיקוח - - -

משה גפני: מבקר המדינה, כבודו במקומו מונח, הוא יעשה את עבודתו.

משה גפני: זה בסדר.

משה גפני: אני מדבר עלינו.

משה גפני: אנחנו רשות מפקחת.

משה גפני: אנחנו נכשלנו בפיקוח על מתקן ההתפלה באשדוד.

משה גפני: זה מה שאני יודע להגיד.

משה גפני: זה ודאי.

משה גפני: נכשלנו בזה.

משה גפני: למזלנו היו כמה חברים שהעלו את העניין הזה, הציפו אותו.

משה גפני: אנחנו דיברנו על זה בעבר, ועדת הכספים קיימה על זה דיונים די אינטנסיביים, והכול מתחיל בזה שאת הכול נתנו לפקידים, והפקידים, בניגוד לפוליטיקאים, מבינים הרבה פחות.

משה גפני: לפוליטיקאים לפחות יש אחריות.

משה גפני: הם צריכים לעמוד מול הציבור וצריכים לתת תשובות, והפקידים לא.

משה גפני: וזה שהעבירו את כל הנושא של המים לפקידות, זה דבר רע.

משה גפני: אנחנו לא היינו מאפשרים תהליך כזה.

<יוחאי שוחט: אני רוצה להמשיך להגיד מה קרה מאז.

<יוחאי שוחט: דיברנו אז על בדיקה שאנחנו עושים, עם חברת מומחים, IDE.

<יוחאי שוחט: היתה פה ביקורת על זה שלא צריך להסתפק בבדיקה שרק מקורות עושה, אבל זו לא בעיה שלי.

<יוחאי שוחט: אנחנו בדקנו - - - אם אפשר לתקן וגם להבין פחות או יותר מהי עלות התיקון.

<יוחאי שוחט: היו לנו מחשבות משל עצמנו שחשבנו שזה באיזור 200 מיליון שקל, אבל לקחנו חברה שהיא לא אנחנו ובימים אלה היא מסיימת – בשבוע הבא אני מקווה שנקבל את הדוח הסופי סוף-סוף.

<יוחאי שוחט: כמובן שאפשר לתקן את המתקן.

<יוחאי שוחט: זו הבשורה הטובה.

<יוחאי שוחט: עלות התיקון דומה מאוד למה שאנחנו אמרנו, בין 200 ל-250 מיליון.

יעל כהן-פארן: לא בין 200 ל-350 מיליון?

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: 250.

<יוחאי שוחט: אין כזה מספר.

יעל כהן-פארן: אני ראיתי 350.

<יוחאי שוחט: אם את שואלת אותי, זה יכול להיות גם הרבה פחות מ-200.

<יוחאי שוחט: אני מניח שכל אלה שרואים את עצמם מתחרים על המתקן הזה, בינם לבין עצמם יודעים שכנראה אפשר לעשות את זה בפחות ולכן הם מאוד-מאוד - - -

משה גפני: ואם יהיה בסוף שהכוונה היא ל-200 מיליון, אתם תלכו על זה?

<יוחאי שוחט: עוד בשורה אחת טובה היא שבימים האלה, בחודש האחרון בצורה מאוד אינטנסיבית, כבר יושבים, ממשלה עם המממנים, שזה בנק פועלים, כלל ועמיתים ומקורות - - -

משה גפני: מי מהממשלה?

<יוחאי שוחט: רשות המים עם החשב הכללי, אגף תקציבים ומשרד האנרגיה.

<יוחאי שוחט: יושבים אתנו כבר על מספרים, על מודלים, על תרחישים, איך כל אחד מביא משהו לתוך המשחק כדי שהפתרון יהיה כזה – הממשלה לוחצת אותנו שאנחנו נצא מהמתקן, שנמכור אותו, לא רוצים את מקורות בתוך המתקן.

משה גפני: מי בממשלה רוצה?

<יוחאי שוחט: כל הממשלה.

יעל כהן-פארן: האוצר לא רוצה שמקורות בכלל ייכנסו למתקן.

<הילה גיל: אני הילה מרשות המים ויושבת-ראש מינהלת ההתפלה.

<הילה גיל: אכן יש החלטה של דירקטוריון מקורות שהם מוכרים את המתקן, וכל גורמי הממשלה שמטפלים בנושא הזה, כולם מאוחדים שצריך לצאת למכרז.

<הילה גיל: כפי שיוחאי אמר, אכן אנחנו יושבים כל הגורמים ביחד על-מנת לראות איך אנחנו מקדמים את תיקון המתקן בצורה הכי מהירה.

<הילה גיל: יש לנו אינטרס מאוד גדול שהמתקן יתוקן ויספק מים, ולא לשנה אחת ולא לכמה זמן שאנחנו לא יודעים - - - לטווח רחוק.

<הילה גיל: וזה מה שאנחנו פועלים כדי לעשות עכשיו.

מיקי לוי: אז המגמה היא תיקון?

<הילה גיל: בוודאי.

יעל כהן-פארן: תיקון ואז מכירה?

יעל כהן-פארן: זה הסדר?

<הילה גיל: לא, לא.

יעל כהן-פארן: אז מכירה של זה לא מתוקן?

<הילה גיל: הזכיין שיזכה במכרז הוא זה שיתקן את המתקן.

יעל כהן-פארן: במכרז.

יעל כהן-פארן: לא לחברה ללא מכרז.

<הילה גיל: אנחנו הודענו ל"מקורות" שהמדינה מעוניינת לצאת למכרז.

משה גפני: העמדה של כל הגורמים הממשלתיים היא ש"מקורות" לא תפעיל את המתקן הזה?

<הילה גיל: תפעיל את המתקן עד למכירה, ועם המכירה הזכיין החדש - - -

משה גפני: למה ש"מקורות" לא תתקן את המתקן?

<הילה גיל: אנחנו חושבים ש"מקורות" כבר עשתה במתקן מה שהיא יכולה והתוצאות הן לא טובות.

משה גפני: הוא אומר שמייצרים שם מים 90%.

<הילה גיל: כרגע הם מייצרים.

<הילה גיל: זה נכון.

<הילה גיל: יש ימים שהם מייצרים 104%, ויש ימים שהם מייצרים 85%, ואף אחד לא יוכל, ובטח לא אני, יכולים להגיד מה יהיה מחר בבוקר.

<הילה גיל: המתקן במצב כזה שהוא מתופעל בצורה ידנית - - -

משה גפני: אבל מה דעתך שאני אגיד לך שאת, הממשלה, קיבלת החלטה לגבי מתקן ההתפלה באשדוד, וכשלתם לחלוטין בכל התזה שלכם, הכול, במכרז, בהתקנת המתקן, בהפעלתו, נכשלתם בכול.

יעל כהן-פארן: בבחירת הקבלן.

משה גפני: אמרתי, הכול.

משה גפני: אז למה הביטחון העצמי הזה ש"מקורות" לא? אני לא יודע אם "מקורות" כן.

משה גפני: אם הייתי צריך לקבל החלטה, הייתי לומד את זה יותר, אבל הייתי בא בצניעות.

<הילה גיל: אז אני אומרת שאנחנו בצניעות מלווים את המתקן הזה כבר הרבה שנים, גם ברמה הטכנית - - -

משה גפני: אין לי טענות על זה שאתם מלווים, אבל נכשלתם.

<הילה גיל: אני לא אומרת שלא.

<הילה גיל: אין ספק.

<הילה גיל: התוצאות מדברות בעד עצמן.

<הילה גיל: המתקן כשל.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אז למה אתם בטוחים ש"מקורות" לא וקבלן כן?

<הילה גיל: יש לנו ארבעה מתקנים אחרים שנעשו על-ידי זכיין - - -

משה גפני: אני אסביר את השאלה, ברשותך.

משה גפני: יש שני אופנים.

משה גפני: יש אופן אחד לתת ל"מקורות" לתקן אותו ולהפעיל אותו, ויש אופן שני, לצאת למכרז ולומר לקבלן, אתה זכית במכרז, עכשיו אתה מקבל את המתקן, אתה תתקן אותו.

<יוחאי שוחט: אפשר גם לשלב, לתקן ואז למכור.

<יוחאי שוחט: זה הכי הגיוני.

משה גפני: אפשר לעשות הרבה דברים.

משה גפני: אבל אתה יודע, כשיש כישלון אין ביטחון בכל החלטה.

משה גפני: ההחלטה להוציא את זה למכרז נכשלה.

<הילה גיל: לא, ממש לא.

<הילה גיל: היא ממש לא נכשלה.

<הילה גיל: הבעיה היתה אולי בפטור ממכרז שניתן ל"מקורות" כאשר מקורות לא עמדה בתנאי הסף.

משה גפני: אבל הקבלן שהעברתם לו את זה, מה זה משנה באיזו דרך, נכשל.

<הילה גיל: לא, לא.

<הילה גיל: אני אסביר.

<הילה גיל: בדרך-כלל יש לנו ארבעה מתקנים זכיינים - - -

משה גפני: לא ארבעה.

משה גפני: יש לכם אחד.

<הילה גיל: לא.

<הילה גיל: יש לנו ארבעה מתקנים שעובדים עם זכיינים פרטיים - - -

משה גפני: נו, אבל יש לכם אחד באשדוד.

<הילה גיל: באשדוד יש לנו אחד.

<הילה גיל: נכון.

משה גפני: עליו אנחנו מדברים.

משה גפני: שם נכשלתם.

<הילה גיל: זה הדבר היחיד שיצא בפטור ממכרז לחברת "מקורות" שאמרה מתוך רצון לקיצור לוחות זמנים, גם את זה אנחנו ראינו.

<הילה גיל: מכיוון ש"מקורות" לא עמדה בתנאי הסף למכרז מבחינת ניסיון, היא היתה מחויבת לקחת קבלן עם ניסיון אחר, ולכן נוצר המבנה הבעייתי הזה, אפשר לומר, של המכרז.

<הילה גיל: אבל "מקורות" לא עומדת בתנאי הסף.

<הילה גיל: אין לה ניסיון בלהקים מתקנים בסדרי גדול כאלה.

<הילה גיל: גם הניסיון שיש לה במים מליחים לא - - -

משה גפני: ולכן אתם נגד?

<הילה גיל: ולכן אנחנו חד-משמעית רוצים ללכת על מה שהצליח עד היום.

משה גפני: תודה.

משה גפני: מר שוחט, בבקשה.

יעל כהן-פארן: אני יכולה לשאול אותם שאלות על הטיפול היום?

משה גפני: רגע, רק נגמור את הקטע הזה ותשאלי אותם אחרי זה.

משה גפני: מר שוחט, טוענת גברת הילה שאתם לא עומדים בכלל בתנאי הסף.

משה גפני: על מה בכלל אתה מדבר?

<יוחאי שוחט: אני חושב שהיא מתייחסת לזה שבעת מתן הפטור ממכרז לפני כך וכך שנים אחורה, "מקורות" לא עמדה אז בתנאי סף להיות זכאית, ולכן הכריחו אותה לא לעשות את זה בעצמה כמו שאר זכייני ההתפלה, אלא לעשות מכרז שקבלן יבנה את זה ולא היא, היא לא תיגע בזה.

מיקי לוי: שקבלן משנה יבנה עבורה.

משה גפני: היא אומר, בגלל שאתם לא עומדים בתנאי הסף.

יעל כהן-פארן: כי לא היה להם שום ניסיון.

יעל כהן-פארן: זה תנאי הסף שהם לא עומדים בו.

<יוחאי שוחט: אנחנו לא בוויכוח עכשיו שאנחנו רוצים להישאר.

משה גפני: אני רוצה לברר את זה.

משה גפני: בגלל שאנחנו לא נשתוק עם הדבר הזה.

משה גפני: הרי התפוצצו לנו פה בפנים מאות מיליונים.

<יוחאי שוחט: אני רוצה להיות קונסטרוקטיבי ולנסות להגיד - - -

משה גפני: ובוויכוח אם הפוליטיקאים צודקים או שהפקידים צודקים, אני חושב שזה הוכרע בשאלה של מתקן ההתפלה באשדוד.

<קריאה: רק בשאלה הזאת?

משה גפני: זאת השאלה שעומדת על סדר היום.

משה גפני: אתה מבין על איזה סדרי גודל מדובר?

<הילה גיל: בזמנו, וזה - - - כי אני עוד לא הייתי וגם לא חבריי כאן, אבל הפטור ממכרז ל"מקורות" היה בהתנגדות גם של החשב הכללי וגם של אגף תקציבים.

<הילה גיל: דווקא הפוליטיקאים מאוד רצו לתת ל"מקורות", אבל זה רק בשביל הקוריוז של ההיסטוריה.

משה גפני: איזה פוליטיקאים רצו לתת ל"מקורות"?

<הילה גיל: אני לא יודעת.

מיקי לוי: מר שוחט אומר שזה היה ב-2007.

משה גפני: איזה פוליטיקאים?

<הילה גיל: זה הוכרע בממשלה.

<הילה גיל: אני לא בקיאה.

<הילה גיל: אפשר לבדוק את זה, אבל אין ספק שדווקא הגורמים המקצועיים לא כל-כך רצו - - -

משה גפני: אל"ף, אני מודה לך על ההערה הזאת.

משה גפני: אני חלוק לחלוטין.

משה גפני: אני מדבר על המערכת הזאת, שהמערכת היתה מטופלת על-ידי הכנסת.

משה גפני: בממשלה ברוב מוחלט של המקרים, הפקידים מגיעים, אומרים לשרים שלהם את עמדתם המקצועית וזה מה שמתקבל.

משה גפני: ברוב מוחלט של המקרים.

משה גפני: זה לא קורה כאן.

משה גפני: כאן אנחנו לא מקבלים כמובן מאליו את מה שהפקידים אומרים, ומה שגופי אחרים אומרים.

משה גפני: דנים לעיני כל ישראל.

משה גפני: יש לי הרבה מה לומר בעניין הזה, אבל נשאיר את זה בגלל שאנחנו בדיון קצר.

משה גפני: יעל כהן-פארן, בבקשה.

יעל כהן-פארן: הגדרת שעכשיו המתקן עובד.

יעל כהן-פארן: מהדברים שאמרה הילה, הבנתי שהוא בתפעול ידני.

יעל כהן-פארן: מה, מישהו עומד עם מנואלה ומסובב?

<יוחאי שוחט: יש רגעים שצריך להפעיל את זה עם כוח.

<יוחאי שוחט: אחת הבעיות שם היא התוכנה של הבקרה.

יעל כהן-פארן: מה העלויות של התפעול?

יעל כהן-פארן: מן הסתם הן מאוד גבוהות.

<יוחאי שוחט: ההפסד השנתי שם הוא בין 25 ל-30 מיליון שקל בגלל שאתה לא מצליח למכור את מלוא כמות המים.

<יוחאי שוחט: אתה נקנס מהממשלה על זה שאתה לא מספק את כמות המים.

<יוחאי שוחט: עולה לך חשמל יותר יקר וכימיקלים יותר יקרים, כי הכול עובד במאמץ.

<יוחאי שוחט: מי שמממן כרגע בינתיים את התיקונים האלה זה תמיכה של חברת מקורות מלמעלה.

יעל כהן-פארן: גם זה כסף ציבורי.

יעל כהן-פארן: בכמה מדובר?

<יוחאי שוחט: ודאי שזה כסף ציבורי, ו"מקורות" מאוד לא רוצה לעשות את זה.

<יוחאי שוחט: ולכן היא חושבת שכדאי להתחיל כמה שיותר מהר כי ברגע שזה מתוקן, כמובן שההפסדים יורדים, אולי אפילו אפשר כבר לא להפסיד.

<יוחאי שוחט: יש פה עמדה מאוד נחרצת של הממשלה שאומרת, כפי ששמעתם, אתם לא תיגעו במתקן, לא תתקנו, עדיף לנו לעשות הליך שייקח עכשיו שנה.

<יוחאי שוחט: מוסכם שייקח לפחות שנה, כי זה הליך מאוד מורכב, למצוא קונה אחר והוא כבר יתקן.

<יוחאי שוחט: יש פה שנה שהולכת לאיבוד, גם עם סיכון וגם עם הפסד כספי ש"מקורות" צריכה להמשיך ולתמוך בו, כשפה הממשלה אומרת, אני מוכנה אולי לחשוב על כל מיני הקלות בהכנסות כדי לאפשר את תהליך המכירה.

<יוחאי שוחט: אני הייתי שמח להתחיל בתיקונים בלי לסגת מהעניין - - -

משה גפני: אני אבקש אחריו ממשרד האוצר, תגידו לגבי השנה הזאת מה ההפסדים.

משה גפני: אבל מיקי אמר קודם שיש עוד מקומות ש"מקורות" סוגרת.

<יוחאי שוחט: אין שום סיכון לעובדים.

מיקי לוי: בירושלים, לא?

<יוחאי שוחט: יכול להיות שאנחנו נמכור את זה.

<יוחאי שוחט: אבל אין פה שום פיטורים לעובדים.

<יוחאי שוחט: המתקן צריך לעבוד.

<יוחאי שוחט: זה בסך-הכול החלפה של הבעלים למעלה.

משה גפני: מיקי, מאיפה אתה לוקח את מה שאמרת?

מיקי לוי: כעת דיווחו לי שחלק מהעובדים ומנהלים משניים, שיש כוונה למכור את המתקן בירושלים, באשקלון ובקפריסין.

מיקי לוי: קפריסין, האמת, לא כל-כך מעניין אותי.

<יוחאי שוחט: אני אתן את הרקע.

<יוחאי שוחט: חברת הייזום היא בהערת עסק חי בעיקר בגלל אשדוד כי יש לה ערבויות בתוך אשדוד.

<יוחאי שוחט: היא לא יכולה לעמוד על הרגליים, והיא צריכה לממש נכסים כי יש לה חובות של כמה עשרות מיליונים לבנקים, והממשלה לא מרשה ל"מקורות" להזרים אליה שקל.

<יוחאי שוחט: יש החלטת ממשלה שאוסרת עלינו.

<יוחאי שוחט: זאת אומרת, אני רואה חברה שלי קורסת, אבל אסור לי להזרים לה שקל כשהיא חייבת לבנקים.

<יוחאי שוחט: אז מחזיקים את זה, או צריך פשוט לממש נכסים, ונכסים זה קפריסין ונבי מוסא.

<יוחאי שוחט: אני לא חושב שיש בזה שום סיכון לעובדים.

<יוחאי שוחט: אף אחד לא סוגר שום נכס.

מיקי לוי: בכמה עובדים מדובר?

מיקי לוי: זאת אומרת, היזם החדש יכול לבוא ו להגיד, אני לוקח עובדים אחרים.

מיקי לוי: סתם, בתיאוריה.

יעל כהן-פארן: יותר בזול.

<יוחאי שוחט: לא, אני לא חושב.

יעל כהן-פארן: עובדי "מקורות" יקרים.

<יוחאי שוחט: המתקן בנבי מוסא הוא מתקן מאוד יעיל ורווחי.

משה גפני: מה שחבר הכנסת מיקי לוי אומר עומד על סדר היום עכשיו?

<יוחאי שוחט: אין כרגע כלום.

<יוחאי שוחט: לא יצאנו למכרז על מכירה, אבל זה בוודאי אחד הדברים ש"מקורות ייזום" חייבת לעשות, להביא כסף, לממש נכסים.

משה גפני: אני מבקש, בגלל שההערה הזאת היא הערה, אם אתם מתכוונים לשנות מהמדיניות הזאת ולצאת למכרז או לא חשוב מה לעשות בעניין שהעלה מיקי לוי, אם אתם יכולים לדווח לנו מבעוד מועד.

<יוחאי שוחט: אין בעיה.

משה גפני: בגלל שאנחנו דואגים לעובדים, ואנחנו נרצה שיהיה דיווח לוועדה אם אכן הולכים לכיוון הזה.

יעל כהן-פארן: האם יש סיכון באיך שהמתקן מופעל היום, האם זה מגדיל את הסיכון של אפשרות שהמתקן יקרוס?

יעל כהן-פארן: כי עלה שיש סיכון שהמתקן יקרוס.

<יוחאי שוחט: זה עסק תפעולי.

<יוחאי שוחט: יש כל הזמן סיכונים.

<יוחאי שוחט: אני לא מהנדס, אני חושב שמהנדסים יגידו שדווקא עבודה רציפה עדיפה על פני הפסקה ועלייה, הפסקה ועלייה מאוד מסוכנת.

<יוחאי שוחט: כשעובדים רציף, בגלל שהוא מתקן תהליכי, אז הסיכון קצת יורד, אבל בוודאי שכל הזמן יש סיכון כי כמעט כל פרמטר שם בנוי לא נכון.

משה גפני: הבנו.

משה גפני: מי ממשרד האוצר משיב על שאלה של השנה הזאת?

<עדיאל כהן: כל הרעיונות יצירתיים, ומה שמעניין כרגע זה מה קורה בזמן הקרוב.

משה גפני: אתם מוותרים בגלל ההחלטה הזאת ש"מקורות" לא תפעיל את זה – עם כל הכבוד, אתם רציתם להעביר 10 מיליון שקל לפה ולשם בתקציב.

משה גפני: יש פה 400 מיליון שקל מתגלגלים ברחוב.

משה גפני: כל הזמן אומרים שהפוליטיקאים לא יודעים, הפקידים יודעים.

משה גפני: זו תמונת המצב.

משה גפני: אתם מבינים שההחלטה הזאת כרוכה בשנה של השבתת כל העניין הזה, של הפסד כספי, נוסף על כל ההפסדים, הפסד כספי מאוד גדול.

משה גפני: ואם התיאוריה שלכם לא נכונה, אתם מוסיפים חטא על פשע מבחינת ההפסדים.

<עדיאל כהן: זה לא התכנון.

<עדיאל כהן: מה שעומד כרגע על הפרק ובאמת השאלה היותר-מעניינת זה מה קורה עכשיו קדימה - - -

משה גפני: אני מדבר על קדימה, דיברתי על השנה, על מכרז וכל מה שנלווה לעניין הזה.

<עדיאל כהן: זו בדיוק הנקודה שבאמת מעניינת.

<עדיאל כהן: כמו שהלכנו מהדיון, צריך עכשיו מישהו שיבוא וינהל את המתקן ויספק את המים כמו שצריך.

<עדיאל כהן: אנחנו ראינו שחברת "מקורות" לא עשתה את זה כמו שצריך ולהבנתנו גם לא יודעת לעשות את זה, הקבלן בוודאי שלא יודע לעשות את זה, ולכן אנחנו מצפים שבהליך שקוף ופומבי יגע זכיין חדש - - -

משה גפני: תוך שנה?

<עדיאל כהן: זה תהליך שיכול להיות מכרזי, אבל התהליך מתחיל כבר עכשיו, כפי שאמר יוחאי שוחט.

משה גפני: תוך שנה?

יעל כהן-פארן: מה זה, יכול להיות מכרזי?

יעל כהן-פארן: אתם רוצים שהוא לא יהיה מכרזי?

<עדיאל כהן: לא יכול להיות.

<עדיאל כהן: הוא יהיה מכרזי.

יעל כהן-פארן: רציתי לוודא את זזה, כי יש אמירות שאתם לא רוצים שהוא יהיה מכרזי.

<עדיאל כהן: הוא יהיה מכרזי.

משה גפני: מכרזי, מכרזי.

משה גפני: שנה.

<עדיאל כהן: זה לא משנה.

משה גפני: אני עם הכסף של השנה הזאת היה לי הרבה מה לעשות.

משה גפני: הייתי פוטר חלק מבעיית הנכים.

משה גפני: מה זה, זה לא משנה?

משה גפני: זה הרבה כסף.

<עדיאל כהן: הפתרון לשנה הקרובה, גם לנושא של הכסף וגם לנושא של המים, הוא פתרון בשיתוף פעולה מלא, גם עם חברת "מקורות" וגם עם הבנקים שהם עוד גורם שנמצא כאן בסיפור, במשולש הזה שבין מדינה, זכיין ובנקים מממנים.

<עדיאל כהן: ולכן התהליך שהולך לקרות הוא תהליך שיהיה בשיתוף פעולה.

<עדיאל כהן: יש דיונים שקורים בימים אלה.

<עדיאל כהן: אנחנו מחכים לנושא המספרים, להבין כמה יעלה התיקון, וחלק מהכסף הזה זה מה שהולך להיכנס למודל, ואז הזכיין שיגיע ידע מה הוא צריך לעשות בדיוק ונדע גם להגיד לוחות זמנים בהתאם לזה.

משה גפני: מי מבחינה משפטית אחראי על העניין הזה?

משה גפני: מי קובע?

משה גפני: היועץ המשפטי של משרד האוצר?

משה גפני: היועץ המשפטי של "מקורות"?

משה גפני: היועץ המשפטי של רשות המים?

משה גפני: מי פה מכריע בעניין הזה?

משה גפני: האם זה נכון מבחינה חוקית?

מיקי לוי: החשב הכללי באוצר.

משה גפני: מי אחראי על זה?

משה גפני: זו מערכת מורכבת.

<הילה גיל: יש ועדת מכרזים.

מיקי לוי: זה ועדת מכרזים שעושה את זה בפועל, אבל קבלת ההחלטה לאיזה כיוון ללכת, זה החשב הכללי באוצר, אולי גם עם אגף התקציבים.

<קריאה: ובשיתוף פעולה עם - - -

מיקי לוי: כמובן, רשות המים.

מיקי לוי: אני לא פוגע.

מיקי לוי: תיכף תשמעי מה אני עושה לרשות המים, ואז תביני.

מיקי לוי: אדוני, אני מאוד מודאג, מאוד מודאג.

מיקי לוי: זה כסף ציבורי.

מיקי לוי: אני מבקש, אתה תחליט כל כמה חודשים, ארבעה חודשים, חצי שנה.

מיקי לוי: יש כאן הרבה כסף שמתגלגל.

מיקי לוי: כל הנוכחים כאן, עם סמנכ"ל הכספים כשיחזור לתפקידו, כי הוא מכיר את ההיסטוריה עם המנכ"ל החדש, רשות המים, רשות החברות הממשלתיות והחשב הכללי באוצר, יבואו הנה לוועדה, נקדיש לזה שעה, שעה וחצי.

מיקי לוי: זה הרבה כסף.

מיקי לוי: מעבר לכסף, זה עתיד מדינת ישראל.

מיקי לוי: בלי מים אי אפשר לחיות.

מיקי לוי: אין.

מיקי לוי: לא חקלאות, לא שתייה, לא כלום.

יעל כהן-פארן: בטח.

יעל כהן-פארן: זה המים שלנו.

מיקי לוי: ויש כאן ברוך ברמה הלאומית.

מיקי לוי: אין פה בכלל ויכוח.

מיקי לוי: זה לא הפסד של השקעה לא נכונה.

משה גפני: אני אבקש דיווח לוועדה עם ההתפתחות של העניין הזה אחת לשלושה חודשים, אלא אם כן קורה משהו בדרך.

משה גפני: זאת אומרת, אם קרה משהו משמח, קרה משהו עצוב, יש תקלות ואנחנו רואים שיש תקלות.

משה גפני: אנחנו צריכים לסכם את הדיון הזה.

משה גפני: זה דיון מהיר.

משה גפני: נכון?

<טמיר כהן: כבר סיכמנו אותו.

<טמיר כהן: זה היה מעקב על הדיון המהיר.

משה גפני: אנחנו רואים את העניין הזה בחומרה רבה.

משה גפני: הנושא של שיקול דעת מוטעה והחלטות קיצוניות שאינן עולות בקנה אחד עם המציאות, והעניין הזה מתגלגל הרבה מאוד זמן, המציאות שבה נתנו לחברת מקורות לעשות את המתקן הזה, עם התפעול, ולקחו קבלן בלי מכרז – כל הדבר הזה הביא להפסדים כספיים מאוד קשים, עם תפעול לקוי ועם עיכוב של שנתיים במסירת המתקן הזה בכלל, ועכשיו גם מקבלים החלטות שאני לא יודע על סמך מה הן מגובות.

משה גפני: הן החלטות שאני לא יכול לעשות נגדן דבר וחצי דבר, מכיוון שהסמכות כרגע היא בידי רשות המים והחשב הכללי.

משה גפני: אני מבקש דיווח לוועדה כל שלושה חודשים איך מתקדמים עם העניין הזה, גם מבחינת המכרז – לא שאני מסכים, אני לא יכול לעשות דבר אחר.

משה גפני: אני יכול רק להביא את החוק שלנו ולקבל רוב של להוציא את הדברים האלה מידיכם ולהעביר אותם לידי הכנסת כפי שהיה בעבר, אבל כרגע אין לעניין הזה רוב.

משה גפני: בינתיים אנשים בטוחים שמה שנעשה נעשה נכון ואנחנו יודעים שיש פה הפסד של מאות מיליונים.

משה גפני: כל שלושה חודשים אני מבקש דיווח, אלא אם כן יהיה שינוי כזה או אחר.

משה גפני: אני מעדיף שיהיה שינוי לטובה ותדווחו עליו.

משה גפני: אם לא, אני רוצה לדעת.

משה גפני: ואז, אם אנחנו נראה שיש התפתחויות קשות, אנחנו נזמין גם את החשב הכללי, גם את האנשים שנמצאים במשרדי הממשלה, האנשים הבכירים, שצריכים לקחת אחריות על הדבר הזה.

משה גפני: אני עצוב מהדיון הזה.

מיקי לוי: כולל אם יש כוונה למכור את אחד מהמתקנים שציינת.

משה גפני: לגבי העניין הזה, בלי קשר לדין עצמו של מתקן ההתפלה באשדוד, אני מבקש שחברת מקורות, אם היא יוצאת במכרז או שהיא עושה פעולה כדי למכור אחד מהמקומות שבהם העלה חבר הכנסת מיקי לוי, אני מבקש שתודיעו לנו מבעוד מועד מכיוון שבמקרה הזה, לא ניכנס לפרטי המכירה, אלא הנושא של העובדים, שאצלנו זה מאוד חשוב.

משה גפני: ואני סומך עליך, מר שוחט, אפילו שבעוד יומיים אתה לא מנכ"ל – למה אתה לא מנכ"ל?

משה גפני: לא חשוב, לא מנכ"ל, בסדר.

משה גפני: אני מבקש שתעביר את זה גם למנכ"ל הבא, וגם בתפקיד שלך כסמנכ"ל כספים, שידווחו לוועדה אם הולך להיות שינוי בעניין.

משה גפני: אני מודה לכם על הדיון הזה.

משה גפני: תודה רבה.