ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 806, 2017-09-06 10:00

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: שונה פה מהחדר שלנו, המיקרופונים פה - - -

<טמיר כהן: זה אחרי השדרוג.

<טמיר כהן: מה שעושים אצלנו זה בדיוק אותו דבר.

<טמיר כהן: שם לב שיש פה מספר הרבה יותר גדול של מיקרופונים.

משה גפני: זאת אומרת אי אפשר להגיד יותר סודות.

<טמיר כהן: נגמר.

<טמיר כהן: הכול מוקלט.

עודד פורר: מה הסיבה לגלות?

משה גפני: הם עושים עכשיו את העבודות.

<טמיר כהן: עבודות שדרוג השמע בוועדה.

משה גפני: אנחנו ממשיכים את הדיון או בעצם היום דנים בו בנושא שיטת חישוב שווי שימוש ברכב.

משה גפני: יש דיון מהיר שהתחיל על ידי מספר חברי כנסת, עודד פורר, אוסאמה סעדי, יעקב אשר, יצחק וקנין, דוד ביטן, עליזה לביא, קסניה סבטלובה.

משה גפני: נתחיל בך, חבר הכנסת עודד פורר, אתה ראשון המציעים ואתה כאן.

משה גפני: אני רוצה להקדים ולומר שאישרנו שווי שימוש ברכב ויכול להיות שזה היה נכון, יכול להיות שזה לא היה נכון – אני בכלל לא נכנס לזה, אני לא שופט את מה שעשינו ב-2009-2008 ומה ששינינו בכנסת ה-18, מה שנקרא מיסוי ירוק.

משה גפני: אנחנו היום הגענו לחשיבה מחדש שיש עיוות בשיטת החישוב הזאת.

משה גפני: יכול להיות שבסוף נגיע למסקנה שאין ברירה ואין דרך אחרת ונישאר עם זה.

משה גפני: אני מקווה שלא.

משה גפני: לא יכול להיות מצב שבו אדם שהרכב שהוא מקבל הוא רכב עבודה ברור לכל הדעות – אני לא מדבר על מה שרשות המיסים אמרה באחד הדיונים הקודמים.

משה גפני: אני לא מדבר על לדון פרטנית על כל אדם אלא לדון על קבוצות, מציאות של רכב, מציאות של העבודה של השימוש ברכב.

משה גפני: הדיון צריך להיות דיון על קבוצות של אנשים או של עובדים שמשלמים מחיר גבוה על רכב שמיועד לעבודה.

משה גפני: ננסה להגיע לפתרון בעניין הזה.

משה גפני: ביקשתי את שיתוף הפעולה של הממשלה.

משה גפני: שיתוף הפעולה בעיקר של רשות המיסים, של משרד המשפטים, של משרד האוצר, של אגף התקציבים.

משה גפני: יכול להיות שיהיו פחות תשלומים למדינה, שמבחינתנו זה חשוב.

משה גפני: זה שרשות המיסים גובה הרבה כסף, זה בסדר גמור.

משה גפני: אפשר לנהל את המדינה עם יותר כסף.

משה גפני: זה בסדר, אבל זה צריך להיות בצדק וזה לא יכול להיות בעיוות.

מיקי רוזנטל: קיבלנו את הנתונים שביקשנו?

<טמיר כהן: עדיין לא.

<מירי סביון: עובדים עליהם.

<בועז סופר: מעבדים את זה.

מיקי רוזנטל: אתם מעבדים.

מיקי רוזנטל: בסדר.

מיקי רוזנטל: שאלתי - - -

משה גפני: ולכן אנחנו מקיימים את הדיון הזה ואני אבקש מחבר הכנסת עודד פורר, בבקשה, אתה תהיה הראשון.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: הדיון הזה התחיל מהצעה שאני ביקשתי לדון, בעיקר על בסיס נושא העצמאים ועל לבסיס העניין שישנם עצמאים רבים שמגישים דוחות שבהם, דברים שמשמשים אותם לייצור ההכנסה מוכרים במס כהוצאה.

עודד פורר: אם הוא הולך עכשיו וקונה מכשיר או מוציא איזושהי הוצאה שמשמשת אותו לייצור ההכנסה – זו הוצאה מוכרת, עד הרגע שבו הוא משתמש באוטו שלו.

עודד פורר: זאת אומרת, אם הוא משתמש באוטו שלו, זה כבר מוכר לו רק ב-45%.

עודד פורר: אנחנו צריכים לדבר פה ולהבין על אילו עצמאים מדברים.

עודד פורר: אם אני מדבר על עצמאי שכל רכבו מלא בציוד או שכל רכבו מלא באמצעים שלא מאפשרים לו להשתמש ברכב כרכב פרטי, אם זה לשיפוצים ואם זה גננים ואם זה אינסטלטורים ואחרים, לא רוצה לפגוע באחד של ציינתי או שכן ציינתי.

עודד פורר: ומהצד השני, אם הוא איש מכירות, הוא איש שיווק.

עודד פורר: הוא כל היום על הכביש, אז זה לא משמש אותו להכנסה?

עודד פורר: ברור לחלוטין שזה משמש אותו כאמצעי הכנסה.

עודד פורר: את העניין הזה צריך לשנות.

עודד פורר: מפה נולד העניין.

עודד פורר: העניין הזה משיק, כמובן, גם לשכירים שרכבם משמש אותם ואין להם ברירה אלא לקחת רכב כי הם צריכים להיות בכוננות או מכל סיבה אחרת.

עודד פורר: בוודאי אם אנחנו מדברים על נושאי משרה בשירות הציבורי שחייבים לנסוע ברכב משוריין שעלותו היא לאין ערוך גבוהה יותר מרכב שאם הם היו בוחרים לעצמם לנסוע בו, היו נוסעים בו.

עודד פורר: אבל אין מה לעשות, מחייבים אותם ברכב משוריין.

עודד פורר: לפיכך, אדוני, אני ביקשתי את הדיון הזה.

עודד פורר: הבהרנו גם לרשות המיסים, גם בדיון הקודם וגם בדיון שהצוות שאתה הקמת קיים.

עודד פורר: אני אומר את זה פה גם לפרוטוקול וגם לנוכחים פה.

עודד פורר: יש לבה שמתחילה לבעבע מהשטח.

עודד פורר: אני אשווה את זה אולי למה שקרה לפני מספר שנים.

עודד פורר: גם חוק חינוך חינם, חוק לימוד חובה חינם, התחיל מגיל 5.

עודד פורר: אחרי שהבינה הממשלה, אחרי שאנשים יצאו לרחובות ואחרי שהיו מחאות, שצריך לשנות את זה – אז היום זה מגיל 3, וזה עלה כמה מיליארדים.

עודד פורר: טוב שעשו את זה וטוב שזה עלה וכולם מרוצים והממשלה מתגאה במה שהיא עשתה אז.

עודד פורר: אני חושב שגם העניין הזה שברור לחלוטין שהמשמעות שלו היא כספית, הוא יעלה כסף, צריך לעשות את השינוי הזה, העצמאים ייהנו מזה, השכירים ייהנו מזה וגם הממשלה תהנה מזה כי עצמאי ייצא לעבודה שלו בכיף, הוא ייצא וייצר יותר הכנסה, הוא לא ירגיש שגונבים אותו, הוא לא ירגיש שהממשלה מכניסה לו את היד לכיס איפה שהיא לא צריכה והוא ישלם מס אמת.

עודד פורר: אני חושב שזה נכון במערכת היחסים בין המדינה לאזרחים שלה.

עודד פורר: כדי להיות פרקטיים, אדוני, גם בהמשך לדיונים, אני רוצה לשים הצעה על השולחן בהקשר הזה ואני גם רוצה לנסות ליצור אחידות ולא לשגע את המערכת ואני רוצה שאנשים ידעו כמה הם משלמים ולא יתחילו לבחון כל אחד בציציות שלו: כמה נסעת?

עודד פורר: לאן נסעת?

עודד פורר: האם נסעת?

עודד פורר: מתי חזרת?

עודד פורר: לאן חזרת?

עודד פורר: מע"מ מכיר בהוצאות של שני שליש.

עודד פורר: אני לא מצליח להבין למה יש דיפרנציאציה בהיבט הזה בין מע"מ לבין מס הכנסה.

עודד פורר: לכן, אני אבקש לתקן בתקנות מס הכנסה (ניכוי הוצאות רכב) את סעיף 2(1) ולהוסיף שלגבי רכב שעיקר השימוש בו הוא לצורכי העסק, רשאי העוסק לנכות שני שלישים מהוצאות אחזקת הרכב.

עודד פורר: במקום 45% שיש היום.

עודד פורר: לגבי שכירים אני אבקש להוסיף בתקנות מס הכנסה (שווי שימוש רכב) בסעיף 2 להוסיף סעיף קטן (11): ולגבי רכב שעיקר השימוש בו הוא לצורכי המעסיק, לא יעלה שווי השימוש על 2% ממחיר הרכב.

עודד פורר: אני חושב שההצעה הזו היא מידתית, אדוני.

עודד פורר: זה נכון שהיא עולה כסף.

עודד פורר: היא תיצור איזון גם לגבי השכירם, גם לגבי עצמאים - - -

<רועי כהן: שווי הרכב הנוכחי.

משה גפני: רגע, רגע.

משה גפני: ידברו כולם.

עודד פורר: על הבסיס הזה אני חושב שאפשר לצאת לדרך ולבוא עם איזושהי בשורה גם לציבור ושבסופו של דבר תכניס גם יותר כסף למדינה כי אנשים יעדיפו לעשות את הכול על פני השטח.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, אתה רוצה לדבר?

מיקי רוזנטל: אני רוצה לשמוע את עמדות - - -

משה גפני: רועי כהן, נשיא לה"ב.

<רועי כהן: בוקר טוב לכולם.

<רועי כהן: דווקא זה יצא כזה סימבולי שדווקא היום פורסם הסקר שערכנו אצל ציבור העצמאים ועל התחושה שלהם לגבי מדינת ישראל ולגבי היחס של מדינת ישראל.

<רועי כהן: סקר של למעלה מ-800 עצמאים שאומר ש-92% מרגישים שמדינת ישראל מפקירה אותם ואין להם רשת ביטחון סוציאלי.

<רועי כהן: דווקא היום זה כל כך נכון לקיים את הדיון הזה כי בעצם מה שדורשים אותם עצמאים זה שמדינת ישראל תתייחס אליהם באותה צורה שהיא מתייחסת לציבור השכירים ובנוסף שתיקח מהם מס אמת.

משה גפני: עשיתם סקר על רשת ביטחון סוציאלי?

<רועי כהן: רשת ביטחון סוציאלית – 84 אחוז - -

משה גפני: בסדר, אבל זה לא קשור לדיון הזה.

<רועי כהן: - - כבוד היושב-ראש, ימשיכו לעבוד עד יום מותם.

<רועי כהן: מודים בפה מלא ובדעה צלולה.

<רועי כהן: ואת זה צריכים לשמוע ברשות המיסים ובמשרד האוצר: מודיעים בדעה צלולה שיעבדו עד יום מותם כי אין להם יכולת להתקיים.

<רועי כהן: אבל אעזוב את זה כרגע ואכנס לדיון.

<רועי כהן: מה שאומר פה וההצעה שלנו ואנחנו תומכים, כמובן, בהצעה של חבר הכנסת עודד פורר, זה שאדם שהרכב שלו הוא כלי עבודה כדי לייצר הכנסה, בשביל זה נולדה פקודת מס הכנסה, לאפשר לו לקבל על זה ניכוי כהוצאה.

<רועי כהן: לא יכול להיות שנראה אנשים שנוסעים ברכב שכולו מלה חומרי דישון וחומרי עבודה ושמנים והכול, והרכב הזה יגולם לו כרכב פרטי.

<רועי כהן: לא יכול להיות.

<רועי כהן: לכן, מה שאנחנו דורשים – נציגי האוצר נמצאים פה ואני מברך אותך, היום קראנו שקיבלת את תפקיד המשנה לראש רשות המיסים ואני שמח שאת שם – אנחנו לא רוצים שום דבר - - - רוצים לשלם מס אמת.

<רועי כהן: שאדם שנוסע ברכב לטובת עבודה, הוא לא ישלם על זה מס.

<רועי כהן: גם לגבי העצמאים לא יכול להיות מצב שעצמאי שכל עבודתו זה כלי הרכב שלו, ואתם מאפשרים לו לנכות רק 45%.

<רועי כהן: זה לא יכול להיות.

<רועי כהן: זה רק במדינת ישראל ה"ישראבלוף" הזה שאתם מעודדים אותו לקחת רכב של למעלה מ-4 טון כדי שיקבל 100% הכרה.

<רועי כהן: איפה נשמע דבר כזה?

<רועי כהן: שמעתי, הראו לי שיחות, שאנשי רשות המיסים אומרים לו: מה אכפת לך?

<רועי כהן: קח אוטו מעל 4 טון כדי שתוכל לקבל את כל השווי רכב.

<רועי כהן: מה זה?

<רועי כהן: מה אנחנו עושים פה?

<רועי כהן: אנחנו מייצרים פה "ישראבלוף"?

<רועי כהן: אנחנו רוצים שאדם ישלם את מה שהוא צריך לשלם ויקבל את מה שמגיע לו.

<רועי כהן: לכן, אנחנו פה כדי לזעוק את הזעקה גם של העצמאים וגם של השכירים.

<רועי כהן: נמצאים פה אנשים שזה עיקר עבודתם.

<רועי כהן: לכן, כבוד היושב-ראש, הצגנו את זה, הבאנו את המספרים.

<רועי כהן: צדק עולה כסף.

<רועי כהן: צדק עולה כסף.

<רועי כהן: לעשות צדק עם אזרחי מדינת ישראל עולה כסף, ואם צריך להכניס את היד לכיס כדי שאנשים ישלמו מס אמת, אז צריך לעשות את זה וצריך לתקן את זה ויפה שעה אחת קודם, כי אותם אנשים לובשים כל יום שכפ"ץ ויוצאים החוצה.

<רועי כהן: רוצים "נטו משפחה"?

<רועי כהן: זה נטו לעובד, נטו לעצמאי.

<רועי כהן: זה מה שצריך לעשות, שאדם ישלם את מס האמת שלו.

<רועי כהן: ואם יקבל דרך זה עוד תוספת של 1,500 שקל להכנסה הפנויה שלו כדי שיוכל לשרוד, אז הצלנו פה עוד 1,000 עסקים.

<רועי כהן: כבוד היושב-ראש, 1,000 עסקים - - -

משה גפני: תלמד ממני.

משה גפני: אני אחראי על אלה שצועקים.

משה גפני: אנחנו צועקים כשאנחנו לא צודקים.

משה גפני: היות ואתה צודק, אתה יכול לדבר בשקט.

<רועי כהן: יפה, אבל זה כואב לי ואני זועק אבל אני אומר שאני אתן - - -

משה גפני: בסדר, זה נכון, זה בסדר.

<רועי כהן: 1,000 עסקים נסגרים מדי שבוע.

מיקי רוזנטל: זה ניכר, זה ניכר.

<רועי כהן: 1,000 עסקים נסגרים מדי שבוע ועולם כמנהגו נוהג.

<רועי כהן: באו נתחיל לתקן את זה, נתחיל לתקן בזה שמדינת ישראל תחליט שהיא נותנת יחס שוויוני לכל אזרחיה ודואגת לכך שישלמו מס אמת.

<רועי כהן: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ירון גינדי, נשיא לשכת יועצי המס.

<ירון גינדי: שלום לכולם.

<ירון גינדי: הרעיון של שני שלישים שיוכרו לו כהוצאות עיקר עיסוקו נולד במע"מ, לכן דיברנו על זה עם חבר הכנסת עודד פורר ודיברתי על זה עם משה אשר, מנהל רשות המיסים, ואז הוא אמר:

<ירון גינדי: אני אבדוק עכשיו כל - - -

משה גפני: ירון, זאת הצעה טובה.

<ירון גינדי: מעולה.

משה גפני: רגע.

משה גפני: אבל היא משאירה אי צדק.

<ירון גינדי: אני אסביר.

<ירון גינדי: תבוא רשות המיסים ותגיד: אני עכשיו אבדוק כל אחד מה עיקר עיסוקו?

<ירון גינדי: איך אני אעשה את זה?

<ירון גינדי: אז אני כבר עונה לרשות המיסים: אתם עושים את זה 30 שנה במע"מ.

<ירון גינדי: העתקנו ממע"מ את החקיקה לתקנות מס הכנסה.

<ירון גינדי: אם 30 שנה אתם יודעים לבדוק במע"מ צי עיקר עיסוקו ולהתיר לו שני שלישים מהתשומות, תעשו אותו דבר, נעשה אותו דבר גם במס הכנסה.

<ירון גינדי: בואו לא נצא מנקודת הנחה שכל העצמאים רמאים ושכולם ירמו, שזה עיקר עיסוקם.

<ירון גינדי: גם אם השארנו שליש לשימוש פרטי – זה די והותר.

<ירון גינדי: אני חושב שבאמת הגיעה השעה שתהיה כאן בבניין הזה חקיקה לטובת ציבור העצמאים, שיקלו עליהם בנושא הזה.

<ירון גינדי: אני רוצה לחדד כוד פעם את הנקודה: גם שמאי שנוסע כל יום עם הרכב שלו מאתר לא תר או מנהל פרויקטים שהוא בעל מקצוע חופשי או מהנדס, שנוסע כל יום מאתר לאתר, גם הוא עיקר עיסוקו זה עם הרכב וצריך להכיר לו את ההוצאה שהיא הוצאה בייצור הכנסה.

<בועז סופר: כלומר זה לא רק טכנאים.

<ירון גינדי: לא רק טכנאים.

<ירון גינדי: יש סוכני מכירות, יש שמאים, יש מהנדסים שיוצאים ב-08:00 בבוקר - - -

עודד פורר: השאלה היא מה הוא עושה עם האוטו.

<ירון גינדי: הוא יוצא ב-8:00 בבוקר למשרד שלו – מי שלא עיקר עיסוקו - - -

משה גפני: בועז, זה לא דיאלוג.

משה גפני: זה דיון של ועדה.

משה גפני: כל אחד יביע את דעתו ותהיה החלטה כזו או אחרת.

<ירון גינדי: מי שלא עיקר עיסוקו, יישאר עם התקנות הקיימות.

<ירון גינדי: מי שעיקר עיסוקו – יש לו כאן הטבה ל-66% שאני חושב שהיא מידתית, היא ראויה והיא אפילו מינימלית וממלכתית מאוד, כבוד היושב-ראש.

<ירון גינדי: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: התאחדות התעשיינים, רובי גינל.

<רובי גינל: אנחנו מייצגים את נשיאות הארגונים העסקיים והיינו גם חלק מהמשא ומתן שסגר את נוסחת שווי השימוש ב-2010, שווי השימוש הליניארית וגם את הנוסחה הקודמת ב-2007.

עודד פורר: זאת אומרת שאתם לוקחים חלק מהאשמה?

<רובי גינל: אנחנו לוקחים חלק גדול מהאשמה.

<רובי גינל: לצערנו, ב-7 השנים האחרונות נודע לנו מידע נוסף שמצריך לפתוח מחדש את הסיכום, כאשר המידע המרכזי - - -

משה גפני: למה אשמה?

משה גפני: לא כל כך הבנתי.

<רובי גינל: אנחנו בעצם הסכמנו למודל הזה.

משה גפני: הקדמתי ואמרתי, עם כל הכבוד, אנחנו עשינו את זה.

משה גפני: אנחנו אומרים שהיה נכון אז.

משה גפני: השתנו הרבה פרמטרים מאז שזה קרה.

משה גפני: גם שמענו את הארגונים, גם שמענו אתכם, גם שמענו את הציבור וגם מספר הרכבים עלה וגם השימוש שנעשה בהם הוא שונה ומן הראוי שכנסת נורמלית תדון בזה מחדש.

משה גפני: זה הכול.

משה גפני: יכול להיות שנגיע למסקנה שמה שהיה אז נכון גם להיום או שנגיע למסקנה אחרת וננסה בשיתוף פעולה לשנות את זה.

משה גפני: דרך אגב, לא ברכתי אותך על זה שנהיית משנה למנהל רשות המיסים.

משה גפני: מבחינתנו היית כל הזמן.

משה גפני: אז היות ועכשיו זה גם פורמלי אז אנחנו בוועדת הכספים ואני באופן אישי - - -

<חיים אבידור: מה יגיד ערן יעקבי, אם היא הייתה כל הזמן?

משה גפני: אז שניים.

משה גפני: על כל פנים, אני מברך אותך על התפקיד ושיהיה לך בהצלחה.

משה גפני: אנחנו כולנו שותפים לברכה.

<רובי גינל: תודה, אדוני היושב-ראש, אני באמת מרגיש קצת פחות אשם עכשיו.

<רובי גינל: מה שסוכם אז, הרציונל היה בעצם למסות את החלק שמשמש לנסיעות פרטיות.

<רובי גינל: הרציונל הזה, לדעתי, לא עבר לשטח כי אנחנו רואים שבמודל החדש, במודל הליניארי, בהשוואה למודל הקודם, הכנסות המדינה ממיסים גדלו בלמעלה מ-2.5 מיליארד שקל.

<רובי גינל: אני מניח שלא זאת הייתה כוונתנו.

<רובי גינל: כוונתנו לא הייתה להטיל נטל מס נוסף גם על גם על המגזר העסקי שלעיתים נדרש לגלם את שווי השימוש ובטח שלא על העובדים ממעד הביניים שממוסים בצורה גבוהה, בטח בהשוואה לעולם.

<רובי גינל: יש לקונות נוספות שבסיכום אז, ב-2010, דיברנו על להגדיר מהם רכבי שירות ומהם רכבי טכנאים ולהחריג אותם.

<רובי גינל: את הנושא של שווי המס שבישראל הוא מהגבוהים בעולם, בטח במדינות ה-OECD.

<רובי גינל: לנוכח כל המידע שהצטרף מאז, כמו גם המידע שהיום יש פתרונות טכנולוגיים פשוטים מאוד שמאפשרים להבדיל בין נסועה פרטית לנסועה עסקית ובעצם לדווח מס אמת לרשות המיסים, אנחנו מבקשים לפתוח את הסיכום הזה מחדש ולהגיע למודל שיכניס בתוכו שינויים ושיפורים לנוכח כל מה שאמרתי.

משה גפני: הכיוון שאתם מציעים הוא ללכת בכל דבר באופן פרטני?

משה גפני: ללכת לפי - - -

<רובי גינל: לא.

משה גפני: אז מה ההצעה?

<רובי גינל: מאחר וזה כל כך מסובך, אנחנו מבקשים להפחית את שווי השימוש בצורה משמעותית כדי לצמצם את עודף גביית המיסים שמגיע למעלה - - -

משה גפני: זאת אומרת, מה שמציע חבר הכנסת עודד פורר?

<רובי גינל: כן.

<רובי גינל: אבל אנחנו מדברים על אחוזים יותר נמוכים אפילו.

<רובי גינל: אנחנו מדברים על - - -

משה גפני: אפילו יותר נמוך?

<רובי גינל: כן.

<רובי גינל: אנחנו - - -

משה גפני: לא משנה.

משה גפני: אין לכם הצעה שאומרת: יש קבוצות שלפי דעתנו זו לא טובת הנאה שיש להן ברכב אלא זה ממש לצורך עבודה.

משה גפני: אינסטלטור שנוסע כל הזמן - - -

<רובי גינל: אנחנו מסכימים עם זה לחלוטין.

<רובי גינל: גם ב-2010 דובר על הפרדת רכבי שירות מהרכבים הכלליים.

<רובי גינל: אבל יש גם את הנושא של רכבי שיורת שאותם צריך להפחית לחלוטין משווי השימוש ויש גם את הרכבים הכלליים שמשמשים גם לנסועה פרטית וגם לנסועה עסקית, אבל כפי שאמר חבר הכנסת פורר בצדק וכפי שאומר רועי כהן, רוב הנסיעה היא עסקית ולכן - - -

מיקי רוזנטל: יש הצעה קונקרטית איך נעשה את זה?

מיקי רוזנטל: ישלחו דוחות?

<רובי גינל: כן.

<רובי גינל: יש שתי אפשרויות.

<רובי גינל: יש פתרונות טכנולוגיים שמאפשרים מעקב אחרי הנסועה - - - העסקית ואפשר גם, אם לא רוצים להיכנס לניואנסים האלה, להפחית בצורה חדה את שווי השימוש של הרכב.

עודד פורר: ולכן ההצעה של שני שלישים, כמו שיש במע"מ - - -

מיקי רוזנטל: - - - אנחנו רוצים לייצר - - -

<רועי כהן: חבר הכנסת רוזנטל, גם כשלוחצים על קופה רושמת, אתה מאשר לעצמאי - - - זה אותו דבר.

<רועי כהן: מס הכנסה יודע לטפל - - -

מיקי רוזנטל: לא.

מיקי רוזנטל: אני שאלתי - - - אני בעד להאמין לכולם.

<רועי כהן: נכון.

מיקי רוזנטל: אבל צריך גם סנקציה - - -

עודד פורר: שיהיה מקל חזק.

עודד פורר: אין מחלוקת בעניין הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: לשכת רואי החשבון, נשיא לשכת רואי החשבון.

<ג'ק בלנגה: הנשיא יצא.

<ג'ק בלנגה: אני אדבר.

משה גפני: לחכות לו?

<ג'ק בלנגה: אני אדבר כמה דקות.

משה גפני: ג'קי בלנגה, לשכת רואי החשבון.

<ג'ק בלנגה: כמה דברים.

<ג'ק בלנגה: אחד, אני חושב שאפשר לאמץ את המצב הקיים ושההוצאות יוכרו לפי המצב הקיים ולאמץ אץ המערכות הטכנולוגיות שכבר קיימות.

משה גפני: תסבירו בגלל שאנחנו רוצים להתקדם לדברים מעשיים.

משה גפני: אל תדברו דברים כלליים.

<ג'ק בלנגה: אני אסביר.

משה גפני: אמצעים טכנולוגיים, זה מה שאתה מציע?

<ג'ק בלנגה: כרגע יש תקנות שמדברות על נסיעה לחו"ל.

<ג'ק בלנגה: כשאדם נוסע לחו"ל, הוא חוזר לישראל והוא מגיש דוח על כל ההוצאות שלו בחו"ל, והרבה הוצאות הוא רושם כמה שזה עלה לו בלי שיש לו קבלות בכלל.

<ג'ק בלנגה: עשרות מיליוני שקלים מוגשים כך לרשות המיסים והחתימה של הנישום מספקת לכרה בהוצאות האלה.

<ג'ק בלנגה: בעשור האחרות התפתחו מערכות טכנולוגיות שיודעות לסמן את הנסיעה אם היא עסקית או פרטית.

<ג'ק בלנגה: אם יש היום מסלול שאפשר לסמוך על נישום בלי תיעוד בכלל, לא של דלק ולא של הכין בדיוק שהה, באיזה בית מלון, ומכירים לו את ההוצאות וזה ככה כתוב בחוק – אז בטח שאפשר לאמץ את זה ברכב ולסמוך על אנשים ולקבל את הדיווחים במערכות הטכנולוגיות של ה-GPS וכדומה.

<ג'ק בלנגה: מעבר לזה, צריך לשים לב שהתקנות הקיימות כרגע בנושא הוצאות רכב הן מפלות לטובת עובדי מדינה באופן מובהק.

<ג'ק בלנגה: משום מה, בתקנות החליטו שחנייה במקום העבודה היא לא הוצאת רכב.

<ג'ק בלנגה: יש היום מקומות בתל אביב ובירושלים שחנייה במקום העבודה יכולה לעלות 2,000 שקל או 3,000 שקל בחודש.

<ג'ק בלנגה: לא ברור למה עובדי מדינה לא משלמים על זה שווי שימוש.

<ג'ק בלנגה: בנוסח של התקנות רכב כתוב שההוצאות כוללות רק חנייה מחוץ למקום העסק.

<ג'ק בלנגה: דהיינו, הגזירה היא שחנייה במקום העסק, לכאורה, היא הוצא מוכרת.

<ג'ק בלנגה: אני לא מבין למה עובד ברשות המיסים שמגיע לבניין בתל אביב, מהבית לעבודה, שטוענים שזו הוצא פרטית, הוא לא צריך לשם על זה מס.

<ג'ק בלנגה: אז שיסבירו למה הנוסח הזה מופיע ככה בתקנות.

<ג'ק בלנגה: זה שתיים.

<ג'ק בלנגה: שלוש, יש היום מכוניות שיש להן נהג צמוד - - -

משה גפני: רשות המיסים תסכים.

משה גפני: אם אנחנו מסתפקים בעניין של החנייה, הם מסכימים.

<קריאה: עובדי המדינה היחידים הם עובדי רשות המיסים.

משה גפני: כן, אני הבנתי.

מיקי רוזנטל: אני מבקש לא להשמיץ את רשות המיסים.

מיקי רוזנטל: הם עושים עבודה נהדרת.

משה גפני: אני לא משמיץ.

משה גפני: להיפך.

עודד פורר: הוא אומר שהחנייה לא בעיה.

עודד פורר: יש עכשיו - - -

משה גפני: כן, יש הסכמה אבל תגמרו בזה.

<ג'ק בלנגה: יש היום מקרים רבים שיש נהג צמוד.

<ג'ק בלנגה: אז אולי גם הנהג הצמוד, צריך לשות עליו שווי.

<ג'ק בלנגה: הנהג הצמוד, בדרך כלל, העלות שלו - - -

משה גפני: עד עכשיו לא היה שווי על נהג צמוד?

<ג'ק בלנגה: לא.

משה גפני: איך הפסדתם את זה?

<בועז סופר: תרשה לי לא להגיב.

<ג'ק בלנגה: לפעמים הוא גם לוקח את הילדים מהגן.

<ג'ק בלנגה: למה?

<ג'ק בלנגה: אנחנו רוצים לשמוע את התגובה.

משה גפני: לא.

מיקי רוזנטל: לא, לא.

מיקי רוזנטל: אל - - -

משה גפני: תעשה לי טובה.

משה גפני: נתחיל עכשיו דיון על נהגים צמודים.

<ג'ק בלנגה: אז אם הרכבים לא מוכרים, אז גם הנהג הצמוד לא צריך להיות מוכר.

<ג'ק בלנגה: בהרבה מקרים, אגב, הנהג הצמוד עולה יותר מהרכב.

עודד פורר: כשיש נהג צמוד, אז גם הרכב יקר.

<ג'ק בלנגה: דבר אחרון.

<ג'ק בלנגה: בית המשפט בפסק דין "על-רד מעליות", שבו ייצגנו בבית המשפט מול מע"מ, היה ויכוח - - -

משה גפני: כן, דבר.

<ג'ק בלנגה: חשוב לי שתשמע.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: התרגלתי לעשות שני דברים ביחד.

משה גפני: למדתי את זה - - -

<ג'ק בלנגה: היה ויכוח מול מע"מ.

<ג'ק בלנגה: "על-רד מעליות" טענה שכל הוצאות המע"מ מוכרות לה, ומע"מ טען שרבע.

<ג'ק בלנגה: במהלך הדיון בבית המשפט מול השופטת, בחקירה של בעל החברה, שאל אותו השותף שלי: תגיד, אתה גם מטפל במעליות של בית המשפט?

<ג'ק בלנגה: אמר לו: כן, אני מטפל במעליות של בית המשפט.

<ג'ק בלנגה: אז הוא אמר לו: אתה נמצא בתורנות פה 24 שעות כדי שאם השופטת תתקע במעלית אז אתה צריך לבוא ב-12 בלילה לחלץ אותה?

<ג'ק בלנגה: אז אמר לו: כן.

<ג'ק בלנגה: השופטת אמרה: הבנתי.

<ג'ק בלנגה: באותו מקרה בית המשפט החליט ש-90% מהוצאות המע"מ – הוא לא רצה לאשר את זה – מוכרות.

<ג'ק בלנגה: כך שיש תקדימים ועצימת העיניים הזאת של לקחת הוצאות מוכרות בצורה ברורה בחוק מס הכנסה ולהפוך אותן להוצאות אסורות, למרות שהן מייצרות הכנסה, זה להטיל מס על ההכנסה בשיעור של 100%.

<ג'ק בלנגה: הפגיעה הקשה הזאת כבר קיימת בגני ילדים, קיימת בהוצאות טיפול, קיימת ברכב.

<ג'ק בלנגה: יש לזה פתרונות.

<ג'ק בלנגה: השאלה אם אנחנו בבעיה טכנית או בבעיה מהותית.

<ג'ק בלנגה: אם אנחנו בבעיה טכנית, אז צריך למצוא את הפתרון שלה.

<ג'ק בלנגה: אם המדינה חושבת שיש הוצאות לשם ייצור הכנסה ושהן לא מוכרות בייצור הכנסה, אז שתגיד בצורה מפורשת שהיא לא רוצה להכיר בהוצאות של ייצור הכנסה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: יזהר, אתה רוצה גם לדבר?

משה גפני: קראתי לך קודם.

משה גפני: יזהר קנה, נשיא לשכת רואי החשבון.

<יזהר קנה: לנו אין ספק שיש עיוות היות בנושא של התקנות, ואין ספק שצריך לטפל בזה.

<יזהר קנה: יכול להיות שאי אפשר לעשות את זה במכה אחת, יכול להיות שצריך לטפל קודם בנושא א' או בנושא ב', אבל אין ספק חד חד ערכי שיש עיוות.

<יזהר קנה: אני רק רוצה לציין שעד עכשיו כל הדוברים דיברו על עיוות אחד והוא בעצם העיוות של איך מחלקים את ההוצאה בפועל.

<יזהר קנה: כלומר, יש הוצא כזאת ואחרת, כמה בגינה צריך להיזקף וכמה לא.

<יזהר קנה: צריך לזכור שיש גם עיוות לא פחות קטן בחלק גדול מהמקרים שבהם שווי השימוש שנזקף הוא יותר מאשר כלל ההוצאה.

<יזהר קנה: זה אצל השכירים.

<יזהר קנה: יכול להיווצר מצב שבו הוצאות הרכב, נניח לצורך העניין, הן 35 אלף שקל, ונזקף שווי של 48 אלף.

<יזהר קנה: זה דבר שהוא באמת נשגב מבינתי.

<יזהר קנה: זאת אומרת, איך יכולה להיות זקיפה שהיא יותר גבוהה מאשר ההוצאה בפועל ואפשר להביא הרבה מאוד דוגמאות.

<יזהר קנה: אין ספק שזה עיוות מאוד חריף שבו חייבים לטפל.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: שחר שקורי, הרבה זמן לא היית בוועדה בתור אורח כבוד של הוועדה.

משה גפני: אין בעיות עם המס.

<שחר שקורי: אני לא שייך פה לאף ארגון.

<שחר שקורי: אני, כמו שאומרים, מהשטח.

<שחר שקורי: אני, למשל, מגביל את הסוכן שלי בקילומטרז' וגם בדלק.

<שחר שקורי: אני לא נותן לנסוע חופשי, זה העסק שלי.

<שחר שקורי: אם אני קובע לו, נגיד, 1,500 שקל בחודש, זה מה שהוא נוסע, מעבר לזה הוא משלם לי.

<שחר שקורי: יש לי בחור דתי, הוא לא נוסע בשבת.

<שחר שקורי: למה אני צריך לשלם את השווי רכב?

<שחר שקורי: אני מגביל, אני יודע, אם הוא נוסע יותר, אני צריך לשלם יותר טיפולים באוטו, זה עולה כסף.

<שחר שקורי: אני חוסך את כל הדברים האלה.

משה גפני: ולכן?

<שחר שקורי: אני חושב שצריך להוריד את שווי הרכב בכלל.

<שחר שקורי: יש היום מחשבים, הוא עושה פרטי, הוא עושה עסקי, ואנחנו יודעים לאן הוא נוסע.

משה גפני: לך יש סוכן.

משה גפני: אתה משלם לו משכורת כזאת או אחרת.

משה גפני: אתה נותן לו עוד משהו: אתה נותן לו גם הטבות, בין היתר, אתה נותן לו רכב שאין לו.

משה גפני: למה לא צריך לשלם על זה מס?

<שחר שקורי: אני אגיד לך למה.

<שחר שקורי: הוא עובד עם הרכב הזה - - -

משה גפני: עזוב את העובד.

משה גפני: בעובד אנחנו דנים.

משה גפני: אבל אתה אומר להוריד לגמרי.

משה גפני: מה זה להוריד לגמרי?

משה גפני: האיש מקבל הטבה וההטבה היא בצורת רכב.

<שחר שקורי: אין בעיה.

<שחר שקורי: יש היום טכנולוגיה אלקטרונית, דרך לוויין - - -

משה גפני: זו הייתה הצעה כאן.

<שחר שקורי: זו ההצעה הכי טובה.

<שחר שקורי: צריך להאמין לאנשים.

<שחר שקורי: תשמע, סוכן עובד בחום הזה, הוא מגיע בשבע בערב הביתה, תאמין לי, עם הפקקים האלה, כמה הוא נוסע עם הרכב הזה?

<שחר שקורי: אני גם מגביל אותם בקילומטרז' שנתי.

<שחר שקורי: כשאתה לוקח רכב בליסינג, אתה יודע אם אתה עובר 20,000 קילומטר, אתה גם משלם יותר לחברה הזאת, אז אתה מגביל אותו.

<שחר שקורי: נכון?

<שחר שקורי: כמה זה?

<ג'ק בלנגה: שקל לקילומטר.

<שחר שקורי: נכון.

<שחר שקורי: אני לא רוצה שהוא יעבור את זה.

משה גפני: טוב.

משה גפני: עם האיחוד מס בסדר?

<שחר שקורי: שיגעון.

משה גפני: טוב.

משה גפני: אמרתי לשמואל פישר אתה תקבל רשות דיבור, נכון?

משה גפני: שמואל פישר, תציג את עצמך, מי אתה מייצג.

משה גפני: בבקשה.

<שמואל פישר: אני כלכלן בהשכלתי.

<שמואל פישר: מנהל 25 שנה את חברת "יקיר פריד מיכון משרדי" בחיפה אשר עוסקת במתן שרות ללקוחות שונים בתחום מכונות צילום מסמכים ומדפסות.

<שמואל פישר: לפני כחודשיים העליתי לאינטרנט עצומה בנושא הזה ותוך ימים אחדים חתמו 110 איש.

משה גפני: מה אומרת העצומה?

<שמואל פישר: בנושא של העיוות בשווי רכב.

משה גפני: כמה חתמו?

<בועז סופר: 110.

<שמואל פישר: סליחה.

<שמואל פישר: 1,100 איש.

<בועז סופר: סליחה.

משה גפני: אתה עובד אצלו?

משה גפני: מאיפה אתה יודע?

<בועז סופר: הוא אמר הרגע.

<שמואל פישר: אז טעיתי.

<שמואל פישר: 1,100 איש, אולי אפילו - - - אנו מעסיקים בין היתר טכנאי שרות ואנשי מכירות אשר עבודתם היא מתן שרות תיקונים ותחזוקה במשרדי הלקוחות בכל רחבי הארץ.

<שמואל פישר: כל חודש כאשר אני חותם על תלושי השכר של העובדים הללו, אני מתרגז מחדש , איך יתכן?

<שמואל פישר: עובד מעבדה ללא רכב צמוד, שמשכורתו ,נניח, 10,000 ₪ ברוטו משלם מס כ-1,830 שקל מס.

<שמואל פישר: לעומת זאת טכנאי שטח עם משכורת זהה משלם כמעט פי 2 מס: כ-3,085 שקלים.

<שמואל פישר: צריך להכיר בעובדה, כבוד היושב-ראש, שקיימות 2 קבוצות עיקריות של עובדים אשר להם רכב צמוד ויש הבדל מהותי ביניהן.

<שמואל פישר: הקבוצה הראשונה הם אנשי ההייטק אשר עם תחילת עבודתם הם בוחרים לעצמם את סוג הרכב שהם מעוניינים בו.

<שמואל פישר: הרכב הזה משמש רק אותם ואת משפחתם.

<שמואל פישר: הרכב לא משמש את המעביד ליצור הכנסה.

<שמואל פישר: לכן, חישוב המס הנוכחי לקבוצה זו הוא אמתי, נכון, כיוון שזאת הטבה מלאה לכל דבר ועניין.

<שמואל פישר: לעומת זאת, הקבוצה השנייה הם אנשי השטח אשר עם תחילת עבודתם המעסיק מצמיד להם רכב.

<שמואל פישר: רק המעסיק מחליט איזה רכב מתאים לתפקיד המוטל עליהם, זאת כיוון שבראש ובראשונה הרכב משמש ליצור הכנסה רק לאחר מכן הוא מאפשר לעובד, בתנאים מסוימים – והדגש על "תנאים מסוימים – לקחת אותו הביתה.

<שמואל פישר: בקבוצה זו, המעביד והעובד שותפים בשימוש ברכב.

<שמואל פישר: לכן, יש לחשב באופן אמתי את החלוקה בניהם.

<שמואל פישר: הדרך לחישוב החלוקה ביניהם קיימת היום באמצעים טכנולוגיים אמינים ונגישים.

משה גפני: ברור.

<שמואל פישר: המצב כיום הוא שרשות המיסים אינה מבדילה בן הקבוצות הללו והיא מתייחסת לכל רכב צמוד באופן שווה ויוצאת מנקודת הנחה שהיא יודעת מה היא ההוצאה הנחסכת לעובד בכך שהוא מקבל רכב צמוד ממקום עבודתו.

<שמואל פישר: אין זה משנה לה לצורך מה נקנה הרכב ולמה משמש הרכב במשך יום העבודה.

<שמואל פישר: גישה זו אינה הוגנת - -

משה גפני: זה ברור.

משה גפני: מה שאמרת ברור.

משה גפני: מה אתה מציע?

<שמואל פישר: רק שנייה אחת.

משה גפני: טוב.

משה גפני: רק לא לקחת את כל הזמן, אנחנו מוגבלים בו.

<שמואל פישר: כן.

<שמואל פישר: אני אעשה את זה זריז.

<שמואל פישר: - - גישה זו אינה הוגנת כלפי קבוצת אנשי השטח, שכן אם הבחירה הייתה בידם, סביר להניח שלא היו קונים לעצמם רכב ב-130,000 שקל, יתכן מאוד שהיו קונים לעצמם רכב ב-30,000 שקל או אולי אפילו קטנוע.

<שמואל פישר: בקבוצה זו לא מדובר בעובדי הייטק שמשכורתם גבוהה אלא אנשי הצווארון הכחול אשר משכורתם במקרים רבים היא כשליש ממשכורת עובדי ההייטק.

<שמואל פישר: ערכתי חישוב ומצאתי כי אם נסכם את סך כל החיוב בשווי השימוש לפי הטבלה של מס ההכנסה, נקבל כי העובד מחויב במלוא ההוצאות של הרכב ואפילו מעבר לכך בזמן יצור ההכנסה למעביד.

<שמואל פישר: איך יתכן לחייב במס על פי ההטבה התיאורטית ולא על פי ההטבה האמתית בפועל?

<שמואל פישר: אבסורד גדול נוסף הוא שעל הרכב הצמוד העובד משלם גם מס בריאות וביטוח לאומי.

<שמואל פישר: בסוגריים אני אומר שאת הרכב לא שולחים לקופת חולים כשהוא מקולקל.

<שמואל פישר: רכב צמוד לטכנאים ולאנשי מכירות הוא כלי עבודה מובהק לייצור הכנסה שעל פי כללי מס ההכנסה יש להכיר בהוצאותיו במלואן.

<שמואל פישר: לסיכום, כמו שהועדה רואה ובצדק את רכבי הביטחון של בעלי התפקידים כצורך של התפקיד ושל המעביד ומתכוונת להקטין עקב כך את שווי השימוש ברכב על החלק היחסי בו מחויב בעל התפקיד, כך על פי אותו הגיון יש לראות את הרכב לצורכי עבודה וליצור הכנסה כצורך של התפקיד ולהקטין את השימוש ברכב באופן יחסי בין השימוש הפרטי לשימוש לייצור הכנסה.

משה גפני: טוב.

<שמואל פישר: לסיכום, לאור האמור לעיל – כבוד היושב-ראש - -

משה גפני: כן, מה?

חיים ילין: בסוף כל דף יש לו סיכום.

משה גפני: לא.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הוא מסכם.

<שמואל פישר: - - לאור האמור לעיל, אנו מבקשים מוועדת הכספים של הכנסת לבטל את סעיף 8(ב) בתקנות מב הכנסה (שווי שימוש ברכב) ולהסתפק בסעיף 8(א) שמתייחס להטבה "שווי כסף".

<שמואל פישר: שם אפשר לחשב את זה במדויק ולא צריך עוד סעיף עם טבלאות כאלה ואחרות, כאשר המעביר יכול לעשות את החשבון במדויק על פי המכשירים הקיימים.

<שמואל פישר: האוצר דורש, ובצדק, לשלם מס אמת לכן ראוי לנהוג בהתאם לאמרת חז"ל: נאה דורש ונאה מקיים.

<שמואל פישר: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: יוסי חדד, יושב-ראש העמותה לשווי רכב ומס הוגן.

משה גפני: אני לא נותן עכשיו הרבה זמן, הבנו את העיקרון.

משה גפני: אנחנו צריכים לשמוע את הממשלה, צריכים לקבל החלטות.

משה גפני: בבקשה.

<יוסי חדד: אני קבלן שעובד עם משרד הביטחון.

<יוסי חדד: יש לי 20 עובדים, עובדי שטח עם רכבים - - -

משה גפני: אתה רוצה לדבר?

חיים ילין: כן - - -

<קריאה: אמרת שלמי שמאחר אתה לא נותן לו - - -

משה גפני: בסדר, אבל לגביו זה יהיה קצת שונה.

חיים ילין: אני עם רכב חלופי, הוא נוסע לאט.

<יוסי חדד: אני אחזור על מה שאמרתי.

משה גפני: אמרת שאתה קבלן שעובד עם משרד הביטחון.

משה גפני: בבקשה.

<יוסי חדד: עובד עם משרד הביטחון ונותן שירותים למדינה 24/7, חברה בשעת חירום.

<יוסי חדד: יש לי עובדים שנוסעים על "ברלינו" או איסוזו" מודל 2000.

<יוסי חדד: אוטו ששווה 8,000-7,000 שקלים – העובד משלם עליו 6,500 שקלים ברוטו, זה 4,000 שקלים נטו.

<יוסי חדד: אין לו בחירה, אני חייב לתת לו את האוטו עמוס כלים.

<יוסי חדד: אין לו שום בחירה לעובד הזה.

<יוסי חדד: שום בחירה - - - אתה מרשות המיסים, אין לו שום בחירה לעובד.

<יוסי חדד: הוא חייב להעמיס את האוטו ולתת שירות 24/7 למדינה, לחיילים שלנו.

<יוסי חדד: על זה שווי שימוש של 4,500 שקלים.

<יוסי חדד: רכב "איסוזו" - - -

משה גפני: רק רגע.

משה גפני: שנייה.

משה גפני: אני מתחיל לפחד, אתה מצביע על אנשי רשות המיסים - - -

<יוסי חדד: לא.

<יוסי חדד: אני אומר - - -

<בועז סופר: אני רגיל - - -

משה גפני: מה אתה רגיל?

משה גפני: מה רגיל?

משה גפני: פה אין דבר כזה.

משה גפני: לא.

<מירי סביון: הוא מתגעגע לזה.

<מירי סביון: אנחנו - - -

משה גפני: מר חדד, זו ועדת הכספים.

משה גפני: אתה לא מדבר אתם, אתה מדבר אתנו, ותגיד את הבעיה.

משה גפני: לא הם אשמים, אנחנו אשמים.

<יוסי חדד: אני אומר את הבעיה.

<יוסי חדד: העובדים שלי מחויבים 24/7 עם טלפונים - - -

משה גפני: אמרת את כל זה.

משה גפני: בסדר.

<יוסי חדד: העובד שלי לא יכול לשלם שווי מס רכב כשהרכב הוא נטו עבודה, נטו כלים מועמסים באוטו.

<יוסי חדד: לשלם שווי מס, אם זה "ברלינגו", 4,000 שקל ברוטו, ואם זה "איסוזו", 6,500 שקל ברוטו, על רכב מודל 2000, 2001.

<יוסי חדד: יש לי רכב משנת 1999, הרכב לא עולה 2,000 שקל, ההוצאות שלו לא מגיעות בשנה לסביבות 20,000 שקל אבל רשות המיסים משווה לי את האוטו הזה ברוטו ל-90,000 שקל.

<יוסי חדד: זה שוד לאור היום.

<יוסי חדד: זה שוד לאור היום.

<יוסי חדד: איך יכול להיות, אם הוצאתי על הרכב הזה, אם נתתי לעובד 20,000 שקל משכורת בשנה, קח את הרכב אליך, אני אשלם עליו מס בסביבות 4,000-3,000 שקל ורשות המיסים אומרת לי: לא, אתה תשלם לפי 100 אלף שקל.

<יוסי חדד: זה שוד לאור היום.

משה גפני: נכון.

משה גפני: טוב, אנחנו נשמע אותם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: נשאר לנו את מוטי ריף, מנכ"ל - - -

<מוטי ריף: אני מנכ"ל "מיסטר ספרינקלר".

<מוטי ריף: אני אינסטלטור כבר 29 שנים.

משה גפני: אין היום אינסטלטורים.

משה גפני: היום יש חברות בע"מ, אני רואה.

<מוטי ריף: אני אינסטלטור גאה 29 שנים.

משה גפני: כל הכבוד לך.

<מוטי ריף: אני מעסיק 150 עובדים ויש לי מעל 60 טנדרים - -

משה גפני: יפה.

מיקי רוזנטל: זה אפילו יותר גדול - - -

<מוטי ריף: הרכבים שלי הם רכבים ישנים, מאוד מאוד יקרים, כי אני מושך אתם רתכות.

<מוטי ריף: הרכב בקניית מקור עולה כ-260 אלף שקל.

<מוטי ריף: שווי מטורף, לא פרופורציונלי.

משה גפני: כמה הוא שווה היום הרכב הזה?

<מוטי ריף: הרכב היום שווה, יש לי מודל - - -

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: בממוצע.

<מוטי ריף: 50-40 אלף שקל.

משה גפני: ואתה משלם לפי 250 אלף?

<מוטי ריף: בדיוק.

<קריאה: הזוי - - -

<מוטי ריף: העובדים שלי – אני לא מכיר הרבה אנשים פה, אני בטוח שאף אחד פה הילדים שלו לא אינסטלטורים והם לא משוועים לזה שהם יהיו אינסטלטורים, על אף שאנחנו משלמים לא רע - - -

מיקי רוזנטל: זו אחלה עבודה.

חיים ילין: אם יהיו להם 150 עובדים, למה לא?

<מוטי ריף: אתה לא רוצה שהבן שלך יהיה אינסטלטור ואתה לא רוצה שהבת שלך תתחתן עם אינסטלטור.

<מוטי ריף: זאת המציאות הישראלית, לצערי.

משה גפני: רק רגע.

משה גפני: עם כל הכבוד, זה לא - - -

חיים ילין: אתה משמיץ עכשיו אנשים כאילו שמי שפותח סתימה, לא מגיע לו את הבת שלי.

<מוטי ריף: לא, לא.

<מוטי ריף: אני לא פותח סתימות.

<מוטי ריף: אנחנו עושים פרויקטים.

<מוטי ריף: עזוב, זה מצחיק אבל אני ממש לא צוחק.

משה גפני: מר ריף, אני לא יודע כמה פעמים באת לכנסת, אבל בוועדת הכספים לא דנים – אם הבן יהיה אינסטלטור, אולי כן, אולי לא – עם מי הבת תתחתן.

משה גפני: ועדת הכספים לא עוסקת בזה.

<מוטי ריף: אז אני חוזר בי.

<מוטי ריף: אני מצטער.

משה גפני: זה צריך ללכת לוועדה אחרת.

חיים ילין: ואת זה הרב גפני אומר לך.

עודד פורר: אבל אנחנו דנים במי יחתן.

עודד פורר: זה כן עולה פה - - -

<מוטי ריף: העובדים שלי באמת כל שבוע מבקשים לעבוד שעות נוספות כדי להוסיף עוד 2,000 או עוד 1,000 שקל למשכורת שלהם כדי שיוכלו לפרנס את משפחתם.

<מוטי ריף: לצערי, 90 אחוז מהכוח שלי הם מפרנסים יחידים, אנשים שבאים - - -

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אם רשות המיסים תגיד: שמענו את מה שאמרתם, אנחנו לא משנים שום דבר, אנחנו רק משנים את השווי של הרכב, גם רכב שעולה 250 אלף שקל, היותו חדש, אם הוא שווה היום 40 אלף – יראו במחירון – זה ילך לפי זה.

משה גפני: זה יפתור לך את הבעיה?

<מוטי ריף: זה פתר לי.

<מוטי ריף: החבר'ה מרשות המיסים קשובים ואני פגשתי אותם - - -

עודד פורר: זו תקנה נוספת.

משה גפני: אני יודע - - -

<מוטי ריף: אני אומר שאם אפשר, אז להפחית את שווי המס עד לרמה שהווי מס יגיע ל-1,500 שקל, כמו שעובד רשות מיסים לוקח "פיאט פיקנטו" או אוטו במחיר של 100 אלף שקל, ומשלם עליו מס - - -

<בועז סופר: - - - רשות המיסים - - -

<מוטי ריף: אני אגיד לך מה.

<מוטי ריף: הרכב שלי עולה 260 אלף - - -

<בועז סופר: - - - שכירים.

<בועז סופר: מה הקשר לעובדי - - -

<מוטי ריף: אלה שכירים.

<מוטי ריף: אבל שהרכב יהיה בפרופורציות.

<מוטי ריף: אי אפשר לשלם – אני נוסע, העובד שלי נוסע בטנדר שהמקביל זה BMW.

<מוטי ריף: עכשיו, הוא לא לוקח את הבן שלו לגן עם BMW או מטייל ביות שבת, הולך להורים, עם BMW.

<מוטי ריף: הוא לא.

<מוטי ריף: זה רכב חבוט, עם כלים.

<מוטי ריף: אני לא אומר לך לבטל, אבל תן פרופורציה.

<מוטי ריף: כמו שאתה נותן לשוטרים fixed price על הרכבים שלהם או לנהגי המוניות, יש להם 800 שקל בחודש, לא משנה איזה אוטו.

<מוטי ריף: אני אומר שצריכה להיות איזושהי מחשבה של לשלם הטבה אבל שתהיה פרופורציונלית.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: רבותי, תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת, חיים ילין, בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תודה רבה.

חיים ילין: לא הייתי בדיון הקודם אבל עודד יודע שזאת סוגיה מאוד כואבת ואני אביא פן אחד שנראה לי מגוחך לחלוטין.

חיים ילין: רציתי בסופו של דבר להביא חקיקה, אבל ברגע שעודד העלה את הדיון, נראה לי שאפשר לפתור את זה בתקנות.

חיים ילין: אני רוצה לדבר בשם הרב"שצים והקב"טים במועצות האזוריות.

חיים ילין: הרכב שהם מקבלים הוא רכב שמשרד הביטחון קונה להם, בהשתתפות עצמית של בערך 20%.

חיים ילין: הרכב הזה מוגדר כרכב מקצועי ואתה לא יכול לרדת מהרמה הזאת.

חיים ילין: זה 250 אלף שקל, אין מתחת לזה.

חיים ילין: אני לא רוצה לדבר על הממוגנים ששם העסק קופץ לשמים.

חיים ילין: קב"ט או רבש"ץ בקווי עימות, משלם לפי שווי רכב של 7,000 שקל, 7,500 שקל.

חיים ילין: המשכורת שלו, דרך אגב, לא עוברת את ה-8,000 שקל.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: כי הוא עובד מדינה, הוא עובד מטעם השלטון המקומי.

<בועז סופר: אז הוא משלם מעט מס.

<בועז סופר: שווי שימוש נמוך.

חיים ילין: אני מדבר על העיקרון כרגע.

<בועז סופר: - - - פותרים בפרקטיקה.

חיים ילין: אני מדבר על העיקרון.

חיים ילין: אסור לאנשים האלה לעשות קניות עם הרכב - - -

משה גפני: למה?

משה גפני: הוא משלם מיגון.

משה גפני: הוא משלם לפי המחיר של הרכב - - -

חיים ילין: לא, אבל אני מדבר על - - -

משה גפני: סליחה, סליחה.

משה גפני: עשיתי טעות.

<בועז סופר: - - - כן מגיע - - -

משה גפני: בסדר.

חיים ילין: אני מדבר על העיקרון.

חיים ילין: בעוטף עזה יש גם הנחות מס הכנסה, אז מה?

<בועז סופר: לא - - -

משה גפני: בועז, בועז.

חיים ילין: העיקרון אומר: הרכב הזה מוחזק על ידי משרד הביטחון/צה"ל.

חיים ילין: הדלק, כולל כל ההוצאות שיש, ממומנים על ידי צה"ל ועל ידי משרד הביטחון.

חיים ילין: הרכב הזה לא יכול לזוז מהיישוב, כל קילומטר נוסף שהוא עושה צריך אישור של המח"ט או של האוגדונר, בדרך כלל זה לישיבות חירום שיש במקומות אחרים.

חיים ילין: אם הוא נתפס עושה קניות בסופר, אוי ואבוי לו, אוי ואבוי לו.

משה גפני: ואם הוא צריך לנסוע נסיעה פרטית, מה הוא עושה?

<בועז סופר: התקנות פותרות - - -

משה גפני: בועז, אתה לא יכול לעשות את זה.

משה גפני: אני לא מסכים.

<בועז סופר: התקנות פותרות.

משה גפני: בועז, אני לא מסכים.

חיים ילין: תאמין לי, הן לא פותרות - - -

משה גפני: רק שנייה, חיים.

משה גפני: גם איחרת, גם נתתי לך לדבר בגלל שזה אתה, אם זה היה מישהו אחר, אני לא יודע מה הייתי עושה.

משה גפני: בועז, אני לא יכול לקיים את הדיון ככה.

משה גפני: עם כל הכבוד, אתה לא יכול להשתלט על הדיון.

משה גפני: יש אנשים שיש להם עמדות אחרות.

משה גפני: גם אם הדעות מוטעות הן יגידו אותן ואתם תענו כשאני אאפשר לכם.

חיים ילין: טיפלתי בהסעות חינוך מיוחד של בני ברק - - -

משה גפני: מה עכשיו?

חיים ילין: בשבילך טיפלתי.

משה גפני: אה, בשבילי?

משה גפני: אני לא בני ברק ולא חינוך מיוחד.

משה גפני: הלאה.

חיים ילין: הקב"טים של המועצות – של מועצה אזורית גליל עליון, אשכול – באיזשהו שלב אמרו: זה רכב עבודה שלי?

חיים ילין: אני נוסע הביתה עם הרכב הפרטי שלי, חוזר.

חיים ילין: למה אני צריך לשלם?

חיים ילין: כלום, נכון?

<בועז סופר: לא צריך.

חיים ילין: האוגדונר לא אישר ולאף אחד לא מאשר שהוא לא יהיה בכוננות 24 שעות עם הרכב שלו.

חיים ילין: זה נראה לכם מגוחך, אתה אומר שהתקנות פותרות את זה, אבל עובדה שהתקנות לא פותרות את זה.

חיים ילין: אין פתרון לזה אלא אך ורק אם בסופו של דבר ישנו את התקנות.

חיים ילין: מגוחך עוד יותר, בטח כבר נאמר פה, אי אפשר להגיש שהם מהמפלגה שלי: ראש הממשלה, נשיא המדינה – בטוח דיברו על זה – הם נוסעים עם 10 רכבים, אתם תפילו את כל ה-10 רכבים עליהם?

חיים ילין: זה מגוחך.

חיים ילין: בכוונה אני אומר את זה.

חיים ילין: זה נראה מגוחך.

חיים ילין: ועוד ממוגנים ועוד בשווי – תאמין לי, בזמנו, שמעון פרס בא לבקר, הכובד של הרכב הפיל את כל המדרכה אצלי במועצה.

חיים ילין: רק שתבין מה זה הרכב הזה ומה העלות שלו.

עודד פורר: אבל נשיא המדינה פטור ממסים.

<קריאה: לא נכון.

חיים ילין: לא נכון.

עודד פורר: - - -

משה גפני: עודד, יש לנו דיון אחרי זה, בוא - - -

חיים ילין: כבוד היושב-ראש - - -

משה גפני: תסכם.

משה גפני: אני רוצה - - -

חיים ילין: בשום פנים ואופן, אני אומר לך את זה בועז ולכולם פה, גם אני נגד העלאת המשכורות של חברי כנסת, בשום פנים ואופן אני לא פה בגלל הגילום של הרכב שלי.

חיים ילין: בשום פנים ואופן.

חיים ילין: שיהיה ברור.

חיים ילין: אני שם את זה על השולחן כשי שאף אחד לא יצייץ את הנושא הזה ואף אחד לא יכתוב.

חיים ילין: זה לא בשבילך, אני שם את זה על השולחן.

חיים ילין: המלחמה שלי היא על הרבש"צים, על הקב"טים, אנשים שנותנים את החיים שלהם למען המדינה.

חיים ילין: ועצמאים – שמענו פה את כל - - -

<מוטי ריף: ושכירים.

<מוטי ריף: ושכירים.

חיים ילין: מבחינתי כולם.

חיים ילין: זה לא נגמר.

חיים ילין: כל חד יש לו קול אחד.

חיים ילין: אני לא יכול לייצג את כל המדינה.

חיים ילין: עודד מייצג קצת, אני קצת, מיקי קצת וגפני קצת.

משה גפני: מה עכשיו לעשות קצת?

חיים ילין: 100%.

חיים ילין: 25% כל אחד מייצג.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מי מייצג את משרד התחבורה?

משה גפני: יש הגדרות של רכבים אצלכם – רכב אספנות, רכב ביטחון – אתם יודעים להגדיר, יש לכם גם הגדרות לרכב מסחרי.

משה גפני: אם אנחנו נרצה לרדת לרזולוציות האלה, מפריע לי האי-צדק בעניין.

משה גפני: ברור לחלוטין שיש רכבים שהם רק לצורך עבודה.

משה גפני: זה שמקבל את הרכב לא נוסע נסיעות פרטיות וגם אין לו אפשרות.

משה גפני: האם יש לכם הגדרות שתוכלו להגיד כשנגיע לחלק הזה?

<ברוניסלבה חירמן: בגדול, ההגדרות שלנו מבדילות בין רכב נוסעים, שזה M, ל-N שזה רכב מסחרי שיותר מותאם להסעת מטען.

<ברוניסלבה חירמן: יש גם הגדרות לפי משקל: M1, N1 הם כלי רכב להסעת נוסעים או לחילופים רכב מסחרי עד 3.5 טון; M2, N2 הם משקל יותר גבוה וכדומה.

<ברוניסלבה חירמן: אין לנו רזולוציות אם הרכב משמש טכנאי או - - -

משה גפני: יש לכם רכב אספנות.

<ברוניסלבה חירמן: רכב אספנות זה משהו אחר.

<ברוניסלבה חירמן: זה עדיין - - -

משה גפני: יש לכם רכב איטי, רכב ביטחון.

משה גפני: יש לכם הגדרות שמופיעות בתקנות התעבורה.

<ברוניסלבה חירמן: זה לא ברמה כזאת.

<ברוניסלבה חירמן: ההגדרות לקוחות מתקינה אירופאית - - -

משה גפני: אם נגיע לזה – אני לא יודע אם נגיע –אם נגיע, אני שואל אותך האם תוכלו לעשות אבחנות: רכב מסחרי, רכב נוסעים?

<ברוניסלבה חירמן: יש לנו אבחנות בין רכב מסחרי לרכב נוסעים, אבל הרזולוציות הן לא – "ברלינגו", רכב דו שימושי שניתן להסיע בו נוסעים, מופיע כ- M, כרכב להסעת נוסעים.

<ברוניסלבה חירמן: אלה לא רזולוציות של אם זה יכול לשמש אינסטלטור או - - -

משה גפני: הבנתי, אבל מקצועית אתם יודעים, אם נגיע לחלק הזה.

<ברוניסלבה חירמן: בגדול, רישיון רכב הוא לא המקום תיאור מקצוע של בעליו.

<ברוניסלבה חירמן: רכב גם עובר ידיים.

<ברוניסלבה חירמן: אם תהיה בקשה כלשהי לשינוי ברישיון הרכב, אנחנו נצטרך לבחון את זה.

<ברוניסלבה חירמן: אני לא יכולה כרגע - - -

<טמיר כהן: - - - מי שמצביע.

<טמיר כהן: מצביעים.

משה גפני: ההסתדרות.

משה גפני: רוט.

<צביקה רוט: אני רוצה להשמיע את קולם של העובדים השכירים.

<צביקה רוט: אני חושב שהוא לא עלה פה מסיק בנושא הזה של אחזקת רכב בתוך כל העניינים האחרים.

<צביקה רוט: ההסתדרות תומכת במאבק הזה של השינוי ובעיקר בהיבט של העובדים השכירים.

משה גפני: למה לא נשמע קולם של השכירים?

<צביקה רוט: אני חושב שלא היה מספיק.

<צביקה רוט: אולי נשמע, אבל אני חושב שצריך לתת לו משקל הרבה יותר גדול בנושא הזה.

משה גפני: הפתרון של השכירים יהיה יותר קל אם אכן נלך לפתרון.

משה גפני: נושא העצמאים יותר מסובך.

משה גפני: אני מוודה לך על זה שהערת את ההערה הזאת.

משה גפני: אנחנו לא נרפה מעניין הזה.

משה גפני: אם נלך לפתרון, אז נלך לפתרון גם לגבי מה שאמרת, נלך גם לשכירים.

<יזהר קנה: חלק מהפתרונות הן גם וגם.

<יזהר קנה: אם אתה נותן פתרון לגבי שווי הרכב, כמו שנאמר קודם, שאוטו של 50,000 לא יעשו לו שווי כמו 250 אלף, זה פתרון גם לשכיר וגם לעצמאי כאחד.

משה גפני: זה ברור.

משה גפני: אני רק אמרתי שלא תהיה אי הבנה.

משה גפני: אנחנו צריכים להתקדם.

משה גפני: ג'ק, משפט.

<ג'ק בלנגה: אני רק רוצה לציין שלפני 3 שנים, ב-2014, רשות המיסים הגיעה להסדר עם כמה חברות ממשלתיות והתאימה אותו במדויק לגבי שווי הרכב שלהם.

משה גפני: איזה חברות ממשלתיות?

<ג'ק בלנגה: בין השאר רפא"ל.

<ג'ק בלנגה: זה הותאם מאוד מאוד לצרכים שלהם ורשות המיסים מאוד מאוד דאגה שזה יהיה מוגבל ולא יחול על אחרים בצורה מפורשת.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מי משיב בשם הממשלה?

<טמיר כהן: חברת הכנסת רחל עזריה רוצה לדבר.

משה גפני: בבקשה, חברת הכנסת רחל עזריה.

רחל עזריה: יש לנו בעיה גדולה מאוד של צפיפות בכבישי הארץ.

רחל עזריה: אנחנו צריכים לשים לב שאנחנו לא נותנים עוד ועוד תמריצים לרכישת רכבים.

רחל עזריה: ברור שאין היום מענה אמתי בתחבורה הציבורית וזו בעיה בלתי אפשרית.

רחל עזריה: אני חושבת שכשאנחנו עושים את המהלך הזה, אנחנו צריכים להיזהר שאנחנו לא נותנים תמריץ לרכישת עוד כלי רכב.

עודד פורר: אז מה, שהאינסטלטור ייסע באוטובוס עם הכלים?

משה גפני: לא, לאץ עודד, לא.

משה גפני: סליחה.

<יוסי חדד: - - -

משה גפני: אני לא נותן לך רשות.

רחל עזריה: - - - אדוני, לא סיימתי את המשפט.

משה גפני: רחל, שנייה.

משה גפני: עם כל הכבוד, לא נתתי רשות דיבור, אין לך זכות לקריאות ביניים אלא אם אתה הולך בפריימריז או עובר את מועצת גדולי התורה.

משה גפני: מה זה, קריאות בינים ככה באוויר?

חיים ילין: ומה אתנו?

משה גפני: אם אתה רוצה, אני אגיד לך אחרי זה בצד, אתה יכול גם וגם, אבל אתה יכול ללכת למפלגה שרק היושב-ראש יבחר אותך.

משה גפני: אז אל תפריע.

חיים ילין: זה הרוב, דרך אגב.

חיים ילין: זה הרוב.

חיים ילין: סליחה, חוץ ממיקי, כולנו - - -

משה גפני: חברת הכנסת רחל עזריה, בבקשה.

משה גפני: להיזהר שלא להגביר רכישת מכוניות.

רחל עזריה: אני חושבת - - - לעשות את זה בצורה מאוד מדויקת לגבי בעלי המקצועות - - -

משה גפני: טוב.

רחל עזריה: אני חושבת שיש עמדה שאפשר להקל ולומר: לא נורא, שייכנסו גם אנשים שהם לא במיוחד צריכים להיות בתוך זה.

רחל עזריה: אנחנו צריכים לחשוב על הצורך של הרוב.

רחל עזריה: זו, אגב, הזדמנות לדבר על זה שאנחנו צריכים לעשות ישיבה על הנושא הזה של היעדר התחבורה הציבורית.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני מסכים למה שאת אומרת.

משה גפני: אני רק רוצה להגיד לך שלא יכול להיות שאדם שמשתכר שכר נמוך צריך לשלם שווי שימוש לא צודק באופן טוטלי ואנחנו נגיד שכדי שיהיו פחות מכוניות, לא נסדר את זה.

רחל עזריה: לא, לא.

רחל עזריה: הדרך שתעשה את זה היא בהנחה שהרכב הכרחי לפרנסה שלו.

משה גפני: על זה מדובר.

משה גפני: מי משיב בשם הממשלה?

<יוסי חדד: כבוד היושב-ראש, יש פה כלכלן שהבאנו לדבר.

משה גפני: טוב.

משה גפני: אז הממשלה תמתין.

משה גפני: אבל ממש בקצרה.

משה גפני: הנושא הוא לא כלכלן והנושא ברור לחלוטין.

משה גפני: אתה יודע, להציע לממשלה לקבל כסף ממקום אחר – פתרנו את השווי שימוש.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אפשר להביא מיסוי על דירה שלישית.

<ירון גינדי: חוק רכב שלישי.

משה גפני: שם ותפקיד לפרוטוקול, ואני מבקש ממש לדבר בקצרה.

משה גפני: בבקשה.

<שלומי פריזט: אני מייצג את עמותת שווי מס רכב הוגן.

<שלומי פריזט: כמה עובדות עבור חברי הכנסת ועבור הוועדה בהתחלה.

<שלומי פריזט: ביקשתי מהלמ"ס את הנתונים על נסועה פרטית ברכבים פרטיים.

<שלומי פריזט: כמה אנשים ברכב פרטי נוסעים בפועל ברכב שלהם.

<שלומי פריזט: קבצים של 2 מילון תצפיות הגיעו.

<שלומי פריזט: מסתבר שהמיסוי היום של 16,600 קילומטר תואם לאחוזון ה-70 באוכלוסייה.

<שלומי פריזט: כלומר, 70% מהאוכלוסייה, ברכב הפרטי שלהם, בבית שלהם, בבעלותם לא נוסעים 16,600 קילומטר.

<שלומי פריזט: ככל, אדוני, שהרכב יותר, סליחה על המילים, זרוק ודפוק, מלא צינורות ובחומרים, ככה פחות ופחות נוטים לנסוע בו באופן פרטי.

<שלומי פריזט: מכיוון שרשות המיסים ממסה לפי הנסועה הממוצעת, ככל שאתה נוסע פחות, ככה השווי שימוש שלך עולה ללא הצדקה.

<שלומי פריזט: בקשתי באותו מידע השוואה של אחד מהאמצעים הטכנולוגיים, ואני לא אגיד איזה כדי לא לעשות הטיה, שבו אנשים מסמנים נסיעה פרטית, נסיעת עבודה.

<שלומי פריזט: הנתונים תואמים את נתוני הלמ"ס.

<שלומי פריזט: כלומר, יש לנו ניסוי טבעי מהשטח.

<שלומי פריזט: האנשים, בין היתר, האנשים של יוסי חדד, שילמו מס.

<שלומי פריזט: יש עכשיו דיון בבית משפט ומחלוקת אם הם שלמו מס נכון או לא נכון, אבל העובדים שלמו מס לפי הדיווחים שלהם בפועל.

<שלומי פריזט: היה להם, אני אגיד את זה בעדינות, את כל התמריץ לשקר ולבוד ולהגיד שהם נסעו פחות.

<שלומי פריזט: הנתונים שהם דיווח תואמים בצורה טובה מאוד את הנתונים של שני מיליון תצפיות רכבים של הלמ"ס.

<שלומי פריזט: נקודה אחרונה אדוני, כי אמרת לי לקצר, אם לוקחים רכב בשווי של "טויוטה קורולה" ישן בן 3 שנים, תמלא אותו בציוד ובצמנט ובצינורות, והאדם ייסע בו 7,000 ק"מ, כלומר חצי מהנסועה הפרטית הממוצעת בערך או קצת פחות, הוא ישלם מס כאילו הוא נוסע ברכב של 200 אלף שקל, אדוני.

<שלומי פריזט: זה שווי המס שלו.

<שלומי פריזט: הרשות מייחסת לו רכב של 200 אלף שקל.

<שלומי פריזט: עצם זה שממסים לפי הממוצע – אני רוצה להפנות לחברת הכנסת עזריה שאמרה לפני רגע את הנושא של הנסועה – ברגע שממסים לפי הממוצע, אדוני, אם לי יש רכב ואני עובד הייטק, אני אסע.

<שלומי פריזט: אני לא משלם על עוד קילומטר ועוד קילומטר.

<שלומי פריזט: אני אסע 20,000 קילומטר ו-30,000 קילומטר ואני אעשה פקקים ואני אעשה צפיפות ו-50,000 קילומטר אני אסע, למה לא?

<שלומי פריזט: אני לא משלם יותר כסף.

<שלומי פריזט: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

רחל עזריה: זה בדיוק מסוג השיקולים שאנחנו צריכים - - -

משה גפני: רחל - - - אנחנו לא שם.

<שלומי פריזט: זה מה שקורה היום.

<שלומי פריזט: היום בתוך המערכת, מובנה.

<יוסי חדד: רק הערה אחת - - -

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: אני לא מאפשר יותר.

משה גפני: הממשלה, בבקשה.

משה גפני: מי משיב בשם הממשלה?

משה גפני: מירי סביון, המשנה למנהל רשות המיסים.

<מירי סביון: הנושא של הוצאות רכב ושווי רכב זו סוגיה שנוגעת כמעט לכל עסק במדינה ולחלק גדול מהשכירים במדינה.

<מירי סביון: זה אומר שהנושא הזה נוגע להרבה מאוד משלמי מיסים, למאות אלפי משלמי מיסים, ולכן אנחנו חושבים שחקיקה בנושא הזה צריכה להיות, כבר אמרנו, פשוטה, יעילה, ניתנת ליישום, לא מסובכת לפיקוח, ברורה לכולם וסבירה מבחינה כלכלית מבחינת התוצאות שלה.

<מירי סביון: כמובן יש ברקע את העלות התקציבית של החקיקה הזאת - - -

חיים ילין: למה תמיד בעקרונות אנחנו מסכימים ואז כשמגיע הלוקש, אנחנו לא מסכימים?

<מירי סביון: זה יפה שעל העקרונות אנחנו מסכימים וחשוב לשים אותם.

משה גפני: אני מבקש, אנחנו כבר המון זמן דנים.

משה גפני: אני לא הקדשתי לזה כל כך הרבה זמן ואני מבקש למצות את הדיון.

משה גפני: בבקשה.

<מירי סביון: עוד דבר שמאפיין את הנושא של הרכב:

<מירי סביון: במהות וברוב המכריע של המקרים מדוב ר בהוצאה שיש לה פוטנציאל להיות הוצא המעורבת מפני שברכב נעשה גם שימוש עסקי וגם שימוש פרטי.

<מירי סביון: בחקיקה הקודמת שנעשתה, נעשו פה עבודות כלכליות ובדיקות מכל הכיוונים כדי להגיע לאיזשהו אומדן סביר, גם לנושא של הוצאות רכב המותרות וגם לנושא של שווי רכב.

<מירי סביון: אמרנו כמה פעמים שכשאנחנו מדברים בסוגיה מסוג כזה, אי אפשר להגיע לתוצאה מדויקת לכל אחד מהמקרים.

<מירי סביון: היא תוצאה סבירה ברמת הממוצע, ברמה הכללית ונותנת משהו סביר.

<מירי סביון: אפשר למצוא מצבי קיצון לשני הכיוונים.

<מירי סביון: אפשר למצוא מישהו ששווי הרכב גורם לזה שהוא מחויב ביתר ויש מישהו אחר שמשלם מס בחסר.

<מירי סביון: זה המצב.

<מירי סביון: אבל התוצאה הכללית, בממוצע, לפי אומדנים - - -

משה גפני: בואי נלך לפי הסדר.

משה גפני: יש לי רכב שעלותו 250 אלף שקל אבל הוא כבר כמה שנים על הכביש והערך שלו היום הוא 30 אלף שקל.

משה גפני: לפי מה אתם מחייבים אותי בשווי שימוש?

משה גפני: אני מבקש לא להפריע עכשיו.

<מירי סביון: אני אסביר.

<מירי סביון: בזמנו - - -

משה גפני: לא בזמנו.

משה גפני: עכשיו.

<מירי סביון: אני מסבירה.

<מירי סביון: המודל של שווי רכב לקח רכב בגיל ממוצע של 3 שנים.

<מירי סביון: בכל מקרה ואם יהיה צורך, נטליה תוכל לפרט יותר את ההסבר, אבל ככל שגיל הרכב עולה מצד אחד, השווי של הרכב יורד.

<מירי סביון: אבל מצד שני, עלויות התיקונים וכולי בממוצע עולות.

<מירי סביון: לכן, נלקח פה גיל ממוצע של רכב של 3 שנים.

<מירי סביון: זה משתנה ויש פה תמהיל בין הוצאות הרכב שמתאימות יותר לרכב חדש, שזה המימון והפחת - - -

משה גפני: לא, לא - - -

עודד פורר: אבל האחוז נגזר - - -

משה גפני: רגע, שנייה - - -

עודד פורר: בסדר, הטכניקה חשובה.

משה גפני: אני שואל שלה, אל תתני לי הסברים.

משה גפני: למה עשיתם את זה?

משה גפני: עשיתם בגלל שאתם רוצים לקחת את הממוצע.

משה גפני: הכול בסדר.

משה גפני: יש לי רכב, אני אינסטלטור, בניגוד למה שהוא אמר.

משה גפני: אני נוסע עם צינורות, אבל אני צריך רכב חזק.

משה גפני: קניתי רכב.

משה גפני: כשהוא היה חדש גביתם ממני פחות בגלל שהכלתם לפי 3 שנים, נכון?

<בועז סופר: נכון.

<מירי סביון: לא יודעת אם זה פחות או יותר.

<מירי סביון: גבינו אותו שווי.

משה גפני: בסדר, זה מה שאתם אומרים.

משה גפני: אני לא יודע.

משה גפני: אבל אני לא קניתי את זה כרכב חדש.

משה גפני: קניתי את זה ממישהו שקנה את זה כרכב חדש והוא עכשיו 8 שנים על הכביש – אין לי הרבה כסף.

משה גפני: קניתי את זה, הרכב שווה 30,000 שקל.

משה גפני: הוא נקנה לצורכי עבודה עם צינורות והכול.

משה גפני: אני צריך את הרכב החזק הזה, אבל הוא ישן.

משה גפני: אתם גובים ממני לפי 3 שנים על הכביש, אפילו שהוא 8 שנים על הכביש.

<מירי סביון: נכון.

<מירי סביון: השווי רכב נקבע בצורה - - -

משה גפני: זה המצב.

חיים ילין: זה מה שנקרא שבממוצע הכול בסדר, רק שיש כאלה - - -

עודד פורר: התקנה הזו, אגב, מעודדת עוד רכבים חדשים - - -

משה גפני: ברור, בסדר.

<ירון גינדי: כבוד היושב-ראש - - -

משה גפני: לא.

משה גפני: ירון, תן לי להתקדם.

<מירי סביון: באותן מקומות - - -

עודד פורר: כלב זה הממוצע בין פיל לנמלה.

<שגית אפיק: לא.

<שגית אפיק: זה לא זה.

<שגית אפיק: על זה דיברנו.

משה גפני: לא.

<מירי סביון: באותם מקומות שבהם הצלחנו להגדיר, יחד עם משרד התחבורה, סוגים מסוימים של כלי רכב שאפשר לבדל אותם כמו מוניות, כמו מורי נהיגה, נתנו להם לפי אומדנים, וגם שם נתנו אומדנים מיוחדים לכלי רכב מהסוג הזה וגם שם זה ממוצע.

<מירי סביון: כנראה שיש נהג מונית שעושה יותר שימוש פרטי ופחות שימוש פרטי, אבל איפשהו כדי למנוע חיכוך, כדי לא להיכנס לכל מיני בדיקות פרטניות לא סבירות, הגענו גם שם לממוצע.

<מירי סביון: לגבי שווי רכב לשכירים.

<מירי סביון: צריך לקחת בחשבון שלשכיר יש את האפשרות לקחת את הרכב הצמוד או לא לקחת רכב צמוד.

<מירי סביון: כלומר, באותם מצבים - -

עודד פורר: לא תמיד.

עודד פורר: סליחה.

<מירי סביון: - - שבהם שווי השימוש הופך את לקיחת הרכב ללא כדאית, השכיר יכול - - -

חיים ילין: אבל את זה אמרתי לך אני.

חיים ילין: אמרתי לך.

<מירי סביון: תנו לי בבקשה - - -

משה גפני: אתם לא נותנים.

<מירי סביון: השכיר יכול להחליט שהשימוש הפרטי - - -

משה גפני: זה לא דיאלוג איתה.

משה גפני: אני רוצה שתגידי את כל הדברים.

<מירי סביון: אני משתדלת.

משה גפני: לא נהל דיאלוג.

<מירי סביון: שכיר יכול להחליט שלא לקחת את הרכב ואז הוא לא לוקח אותו ולא נזקף לו שווי.

<מירי סביון: בנוסף, במקרים שבהם כל השימוש ברכב שהשכיר עושה הוא עבור המעביד, אפשר להשאיר את הרכב אצל המעביד.

<מירי סביון: השכיר יכול להגיע בבוקר, לקחת את הרכב, לנסוע לאן שצריך, ולא נזקף שווי לאף אחד מכיוון שזה רכב שנמצא אצל המעסיק שלו.

<שחר שקורי: אם הוא גר באר שבע, יבוא - - -

<מירי סביון: זה פותר את הבעיות.

משה גפני: את לא עונה לאף אחד, ברור?

משה גפני: רק ברשות ממני וזהו.

<מירי סביון: בכל הנושא של שינוי בשווי הרכב או בהוצאות הרכב בצורה שהיא רק מקילה ומגדילה, צריך לשים לב לכמה דברים: אחד, שגם היום בחקיקה הקיימת ישנם מצבים שבהם גם שווי השימוש וגם הוצאות הרכב ממוסים בחסר בגלל שיטת הממוצע.

<מירי סביון: המשמעות היא שנגדיל את החלקים האלה.

<מירי סביון: מדובר כאן בעלות שיכולה להיות מאוד מאוד משמעותית מבחינה תקציבית.

<מירי סביון: אנחנו שמענו כאן הרבה ציבורים, אבל הציבורים שמיוצגים פה הם אלה שיש להם רכב.

<מירי סביון: יש ציבורים אחרים שאין להם רכב, יש להם רק רכב פרטי, לא רכב צמוד, ואולי עסקים מאוד קטנים שאפילו אין להם רכב.

<מירי סביון: המשמעות היא שנטל המס כנראה יעבור מהאנשים שיש להם רכב, חלקם רכבים מאוד יקרים, וכנראה מי שיישא בעלות יהיו אותם אלה שאין להם בכלל רכבים.

<מירי סביון: זה משהו שגם צריך - - -

<קריאה: את זה אתם אומרים בכל דבר.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: לא לענות.

חיים ילין: היא לא ענתה לגבי הרבש"צים.

חיים ילין: רכב מקצועי.

משה גפני: רגע.

משה גפני: היא באמצע.

חיים ילין: היא אמרה שהיא סיימה.

<מירי סביון: למה לא עניתי?

משה גפני: למה שהעלה חבר הכנסת חיים ילין.

<מירי סביון: לגבי רכב ביטחון, אפילו יש הוראה ספציפית בתוך תקנות מס הכנסה.

<מירי סביון: יש הגדרה של רכב תפעולי שאם הרכב הוא רכב ביטחון כהגדרתו בתקנות התעבורה, במקרה הזה הוא יוצא מהגדרת רכב כל עוד הוא לא מועמד לרשות העובד.

<מירי סביון: זאת אומרת, אם הוא משמש אך ורק לפעולות ביטחון, לפעילות של המעסיק, והעובד לא עושה בו שימוש פרטי, אז לרכב הזה לא זוקפים עליו שווי וההוצאות מוכרות.

חיים ילין: אבל אין דבר כזה.

חיים ילין: את מבינה - - - רבשצ"ים עם רכב ביטחון - - - כולם משלמים מס.

משה גפני: סיימת?

משה גפני: לא לענות.

משה גפני: סיימת?

משה גפני: ביקשנו בהתייעצות שקיימנו ביום שני נתונים.

משה גפני: כשאת אומרת ירד כסף, ייחסך כסף, יהיו פחות הכנסות – אנחנו רוצים דעת את כל הפרמטרים שביקשנו.

משה גפני: אנחנו הולכים בכיוון של שינוי המצב הקיים.

משה גפני: המצב הקיים מבעבע, אמרנו את זה, מלמטה ולא רק.

משה גפני: אנשים אומרים שהנושא הזה הוא נושא לא צודק.

משה גפני: חסר בהכנסות המדינה?

משה גפני: כתוצאה מהעניין – שתהיה לך רפואה שלימה, זאב.

משה גפני: שתהיה לך רפואה שלימה.

משה גפני: אל תפריע לו, הוא צריך להקשיב לי עכשיו.

<קריאה: יש לי שאלה חשובה.

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: אנחנו נצטרך לשנות.

משה גפני: יכול להיות שנגיע למסקנה שאין אפשרות לשנות, יכול להיות.

משה גפני: זאת לא ועדה חסרת אחריות, זה לא משהו מתלהם וזה לא משהו שאנחנו עומדים בכיכרות.

משה גפני: אם לא נוכל משפטית ולא נוכל טכנית לעשות תיקון של העניין הזה, תקנות או לא חשוב מה – אנחנו לא נעשה.

משה גפני: אני מאמין שאנחנו יכולים לעשות.

משה גפני: אנחנו מבקשים את שיתוף הפעולה שלכם.

משה גפני: אמרתי את זה ביום שני ואני אומר את זה גם עכשיו.

משה גפני: אני מבקש, אנחנו תכף נקבע תכף את פרק הזמן שבו אנחנו נצטרך להגיע עם הנתונים לאיזושהי הצעה של חקיקה.

משה גפני: שני דברים עומדים על סדר-היום, שני דברים מרכזיים, לא היחידים אבל שני דברים מרכזיים: האחד, שמבחינתי הוא הנכון ביותר, לא יודע אם יהיה אפשר לעשות אותו, יש רכבים שהם לא טובת הנאה.

משה גפני: זה ברור.

משה גפני: השאלה אם נוכל להגיד את זה.

משה גפני: אני חושב שכן.

משה גפני: יש רכבים שלא צריכים להיכלל בעניין הזה.

משה גפני: רכב הביטחון הוא אחד מהם ולזה יש פתרון.

<בועז סופר: הוא כבר בחוק.

חיים ילין: הוא לא בחוק.

משה גפני: אנחנו הולכים לטפל בחוק, ריבונו של עולם.

משה גפני: יש רכבים שאינם רכבי ביטחון, אבל הם לא שווי שימוש, הם לא טובת הנאה.

משה גפני: אדם משתמש עם זה רק לעבודתו וזה ברור לגמרי.

משה גפני: אם אפשר להגדיר את זה, זה מבחינתי הטוב ביותר.

משה גפני: יש הצעה של חבר הכנסת עודד פורר, אני מבין שיועצי המס הציעו את זה או קבוצות אחרות הציעו: פשוט להפחית את השווי שימוש כמו במע"מ.

<גיא גולדמן: אפשר להתייחס לזה, אדוני?

משה גפני: כן, בוודאי.

משה גפני: אבל לא לשלם – כמו במע"מ, לא לשלם כל כך הרבה כסף בגלל שזה באמת יוצא משהו לא בסדר.

משה גפני: הדבר הנוסף שדובר כאן, שהוא סניף של אחד הדברים שדיברנו עליהם: אפשר ללכת לפי הרכב עצמו.

משה גפני: באיזה רכב מדובר?

משה גפני: הרי זה לא דבר שאתם צריכים לבדוק.

משה גפני: יש רכב, יודעים מתי הוא ייוצר, יודעים מה השנתון שלו – הולכים לפי זה.

משה גפני: אלה שיש להם רכב חדש, ייפגעו.

משה גפני: אבל אלה שיש להם רכב ישן, ירוויחו.

משה גפני: יכול להיות שזה צריך להיות חלק מהעניין.

משה גפני: אני לא מביע עמדה מוחלטת.

משה גפני: זה עלה כאן בדיונים.

משה גפני: יש דברים שלא יוכלו להישאר.

משה גפני: אמרתי גם בהתייעצות שקיימנו ואני אומר את זה גם לוועדה ונדמה לי שזה נאמר כאן, נאמר על ידי עודד.

משה גפני: המציאות הזאת שבה אנחנו נטמון את ראשנו בחול ונגיד: בסדר, מסובך להיכנס לתוך העניין וכסף והכול וכל מה שנלווה לעניין, נשאיר את זה.

משה גפני: תבוא התפרצות מלמטה, ואז לאף אחד מאתנו לא תהיה שליטה.

משה גפני: עכשיו אנחנו עושים את זה מבוקר.

משה גפני: אנחנו מנסים גם לעשות את זה בהסכמה.

משה גפני: אנחנו רוצים את כל הנתונים, לדעת באילו סדרי גודל מדובר, על כל הסעיפים שדיברנו עליהם ביום שני.

משה גפני: אנחנו מבקשים את הנתונים האלה וכמה שיותר מהר.

משה גפני: אם בסוף יהיה מצב שבו לא נקבל שיתוף פעולה – אני מעריך שלא יקרה אלא יהיה לנו שיתוף פעולה – צריך לחוקק לפי מה שאנחנו מבינים.

משה גפני: לכן, אני שמח על זה שאתם מביעים נכונות לשיתוף פעולה בעניין.

משה גפני: נצטרך להגיע לפתרון.

משה גפני: גיא, רצית להגיד משהו?

<גיא גולדמן: דובר פה על מע"מ כדוגמה להסדרה ראויה, אבל במע"מ לא מנכים שני שלישים כמו שאמרו פה.

<גיא גולדמן: במע"מ מנכים שני שלישים מעיקר השימוש העסקי.

<גיא גולדמן: אם עיקר השימוש הוא פרטי, מנכים 25%.

<גיא גולדמן: אנחנו רואים על פי הניסיון בשטח שרבים מהעסקים מנכים כאילו זו הוצאה עסקית, מנכים את שני השלישים.

<גיא גולדמן: מעטים מנכים 25% כאילו זו הוצאה פרטית.

<גיא גולדמן: יוצא שהצדיקים בסדום מופלים לרעה.

<גיא גולדמן: יוצא שיש חיכוכים עם רשות המיסים.

<גיא גולדמן: במס הכנסה הלכו על האמצע: 45%.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אז אתה נוטה יותר לומר שצריך ללכת על הקבוצות המדויקות?

<גיא גולדמן: אני נוטה לומר שבמע"מ לא מנכים שני שלישים אלא יש - - - זאת התמונה המלאה.

<ג'ק בלנגה: זה לא נכון.

<ג'ק בלנגה: במע"מ מנכים בקושי בין אחוז אחד לשני אחוזים מכל הרכב.

<ג'ק בלנגה: זו קצת הטעיה מה שאתם עושים כרגע.

<ג'ק בלנגה: קניית הרכב במע"מ לא מוכרת בכלל וצריך להעלות את הנושא הזה על סדר-היום וזה יחד עם שווי השימוש.

<ג'ק בלנגה: לכן בוא נשים את הדברים קצת במדויק, בסדר?

משה גפני: תודה, תודה.

משה גפני: בועז, ממש בקצרה.

משה גפני: לא היסטוריה.

משה גפני: היסטוריה – הצדקנו אותך.

<בועז סופר: מה שעולה פה מכל הנוכחים זה מגוון עצום של שימושים וזה בסדר גמור, זאת המציאות.

<בועז סופר: במקרה הזה, צר לי, לא השתנה דבר.

<בועז סופר: אני לא אומר את זה כביקורת.

<בועז סופר: חלק גדול מהדיונים בין עובד למעביד, מנסים להשית על המערכת.

<בועז סופר: שונות קיימת, אף אחד לא מכחיש אותה.

<בועז סופר: קשה מאוד להתמודד – אז שהמערכת תבוא ותמצא את הפתרון.

<בועז סופר: היו לפחות 12-10 מיקרים שונים לגמרי שהועלו.

<בועז סופר: דבר שני, צריך לזכור שכשנוגעים בשכירים – אני עוזב לרגע את העצמאים – צריך לזכור את אותו ציבור שיש לו את רכבו שלו ואלה רוב האנשים במדינת ישראל וזה בוודאי אנשים מהשכבות היותר נמוכות.

<בועז סופר: שווי השימוש עלה בזמנו לא בהכרח לצרכים פיסקליים אלא כדי למנוע את העיוות.

<בועז סופר: לכן, כל תיקון, המעשה מרכבה פה, הוא מאוד מאוד עדין וצריך לזכור שבכל מחשבה, נגיעה, בחינה, זה צריך להיות על השולחן.

<בועז סופר: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: תודה.

<יוסי חדד: צריך לשלם מס אמת.

משה גפני: אדוני, עשית את מה שאמרתי לך?

רחל עזריה: הבנו שגם עכשיו יש עיוות.

רחל עזריה: זה לא שהמצב היום – יש הרבה עיוותים במצב הקיים.

משה גפני: משפט אחד, בבקשה.

משה גפני: שם ותפקיד.

<איציק קרמר: אני מנהל כספים בחברה מסוימת.

<איציק קרמר: רציתי שעוד משפט אחד ייכנס לפרוטוקול: שגם ייבחן הנושא של מס אמת באמצעים הטכנולוגיים הקיימים היום.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אמרו את זה.

<איציק קרמר: נשמט מהסיכום - - -

משה גפני: לא נשמט.

משה גפני: לא היה סיכום.

<איציק קרמר: הטכנולוגיה פה מאוד משמעותית.

משה גפני: זה נאמר כמה פעמים ואנחנו לא דוחים את זה.

משה גפני: ירון, משפט.

<ירון גינדי: כן, אני רק רוצה להגיד דבר אחד.

<ירון גינדי: כבוד היושב-ראש, לא הייתי נכנס דווקא למקצועות.

<ירון גינדי: הייתי עושה משהו רוחבי.

<ירון גינדי: לא הייתי נכנס לסוגי רכבים כי אנחנו לא רוצים לעודד רכישה של רכבים מסוימים - - -

משה גפני: הבנו.

משה גפני: אמרת את זה.

<ירון גינדי: וגם לא הייתי נכנס לנושא של מכשירים כי זה עוד אחזקה, עוד עלויות, עוד ביורוקרטיה.

<ירון גינדי: זה או דיווח או לא דיווח אמת.

<ירון גינדי: בואו נעשה משהו פשוט, רוחבי, לכולם.

משה גפני: טוב.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: כן, אדוני.

<יהודה כהן: אני מנכ"ל התאחדות קבלני השיפוצים.

<יהודה כהן: קבלן השיפוצים שעובד עם ה"ברלינו", רשות המיסים אומרת לו: תקנה "סוואנה" כי - - -

משה גפני: נאמר, נאמר.

משה גפני: לא לחזור.

<יהודה כהן: בשביל מה?

<יהודה כהן: תעשה מקצועות - - -

משה גפני: תודה.

חיים ילין: - - - אני אגיד לך למה, כי - - - פי 10 ומקבלים את המיסים דרך הבלו של הדלק.

משה גפני: יפה.

משה גפני: כן.

<יובל בריק: אני מהתאחדות קבלני מיזוג האוויר.

<יובל בריק: מפספסים פה נקודה מאוד ספציפית.

משה גפני: כן, ממש בקצרה.

משה גפני: אנחנו סיימנו.

<יובל בריק: קוראים לזה "הטבה".

<יובל בריק: למעשה זו לא הטבה.

<יובל בריק: לרוב האנשים העצמאים זה ההיפך - - - יש אנשים שאין להם משרד - -

משה גפני: אני מבקש לא לעמוד שם.

משה גפני: אני מזמין אתכם, אם אתם רוצים, להיכנס ולשבת.

משה גפני: זה מפריע לדיון.

משה גפני: בבקשה, משפט.

משה גפני: אני כבר בסיכום.

<יובל בריק: - - יש אנשים שאין להם משרד.

<יובל בריק: זה העסק שלהם, אין להם מחסן, אין להם שום דבר.

<יובל בריק: הרכב הוא העסק, כמו שנהגי מוניות הרכב שלהם זה העסק, כמו שמורי נהיגה זה העסק, ככה גם עצמאים.

<יובל בריק: אפשר לעשות כותרת: רכבי עבודה.

<יובל בריק: זו אופציה אחת.

<יובל בריק: שכירים לפעמים בתורנויות.

<יובל בריק: יש לנו שכירים שעושים 24/7, כשמתקלקל מזגן בלילה, איזשהו מקרר, חדר קירור בבית חולים, הם יוצאים עם הרכב ואין להם הזדמנות אפילו לא לקחת רכב.

<יובל בריק: זאת אומרת, זו חובה.

<יובל בריק: לשכירים אצלנו חובה לקחת את הרכב, אין להם אופציה, לכן זו לא יכולה להיחשב כהטבה בכלל.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש לסכם כדלהלן: אני מבקש להכין חוק או תקנות – או לא חשוב מבחינה משפטי תאיך אנחנו עושים את זה – ולקחת בחשבון את כל הדברים שנאמרו.

משה גפני: אני נווטה ללכת לכיוון הזה של קבוצות, להגדיר אותן או ללכת על העניין שעודד מציע.

משה גפני: קיבלת את הצעת החוק שלו.

משה גפני: שם תהיה בעיה יותר קשה מכיוון שאז תבוא הממשלה ותגיד: עם כל הכבוד, אתם רוצים להוריד מיסים?

משה גפני: בסדר, נדבר על זה בקדנציה הבאה.

משה גפני: זאת אפשרות שקיימת.

משה גפני: אנחנו לא טוענים לאי צדק בהצעה הזאת.

משה גפני: אני לא שולל אותה.

משה גפני: אם תהיה הסכמה על זה, אז אולי נוכל ללכת על זה.

משה גפני: אבל אני מעריך שהממשלה תאמר: אתם רוצים להוריד מיסים?

משה גפני: יש לי הצעה יותר טובה, הורדנו לשני העשירונים העליונים בהטבות המס, אז נוריד לעוד שני עשירונים.

משה גפני: יהיה יותר קשה.

משה גפני: אני חושב לעצמי, אני אלך לשר האוצר ואגיד לו שאני מבקש להוריד במס של הווי שימוש.

משה גפני: הוא יגיד: כמה כסף?

משה גפני: אז תבוא מירי סביון ותגיד: אנחנו מדברים על מיליארד וחצי שקל.

משה גפני: אז יבוא שר האוצר ויגיד לי: תשמע, מיליארד וחצי שקל?

משה גפני: בסדר, תביא את זה מהישיבות.

משה גפני: סתם, בצחוק, אל תרשום את זה אפילו בפרוטוקול, זו בדיחה עלובה.

<שגית אפיק: או מהדיבידנד - - -

משה גפני: או מהדיבידנד.

משה גפני: כמה עולה הדיבידנד?

משה גפני: באמת, כמה עולה הדיבידנד המוטב?

משה גפני: כמה זה עלה?

<בועז סופר: נחזור לישיבות, נחזור לישיבות.

משה גפני: אבל אמרתי בצחוק.

משה גפני: הדיבידנד המוטב, את יודעת להגיד לנו?

<מירי סביון: אני כרגע לא - - -

משה גפני: תוכלי להגיד לנו?

עודד פורר: אדוני, אני מציע שהישיבות יקבלו את - - -

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: לא דיברתי על הישיבות האלה בכלל.

משה גפני: דיברתי על הישיבות פה בכנסת.

<רועי כהן: אדוני, אני הייתי עונה לשר האוצר שיש לו עודפים: כשיש לך עודפים, זה ממיסים - - -

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני אתן לך את הטלפון של שר האוצר, תדבר אתו.

<רועי כהן: יש לי אותו.

<רועי כהן: תאמין לי, אני יודע - - -

משה גפני: אני מבקש לעשות צדק.

<קריאה: זה עולה כסף.

משה גפני: אני חושב שמה שנעשה עד היום היה בסדר ולא הייתה ברירה אחרת.

משה גפני: עכשיו, אחרי שזה עלה על השולחן, אנחנו אל יכולים להשלים עם המציאות הזאת שאדם נוסע ברכב שהוא רק לעבודה ואנחנו אומרים לו זו הטבה.

משה גפני: אותו דבר גם על מיגון, אותו דבר על רכב משוריין, אותו דבר על דברים שעובדים צריכים, נוסעים לאיזה מקומות בארץ שהם מקומות מסוכנים, הם צריכים רכב מוגן.

משה גפני: המעביד לא מסכים לשלוח אותם בלי זה.

משה גפני: לקחת את כל הדברים האלה בחשבון.

משה גפני: על כן אני מבקש כדלהלן: אני מבקש את הנתונים, אם אפשר כמה שיותר מהר, אני מבקש - - -

<רועי כהן: שנה אנחנו מבקשים.

<רועי כהן: אנחנו מבקשים שנה.

<רועי כהן: נראה תוך כמה זמן לך יתנו.

<רועי כהן: אנחנו מבקשים שנה - - -

מיקי רוזנטל: אתה לא חייב על כל משפט להגיד הערה - - -

<רועי כהן: לא.

<רועי כהן: אבל אנחנו מבקשים - - -

מיקי רוזנטל: אין משפט פה שאתה לא מעיר עליו.

<רועי כהן: אני מעיר כי זה כואב.

משה גפני: אבל אם היו נותנים לך יותר מהר ממה שלי, אז אנשים לא ילכו לכנסת אלא ילכו להיות נשיא לה"ב ואז תתחיל להתמודד עם הרבה אנשים.

משה גפני: ככה לא מתמודדים כל כך.

משה גפני: מתמודדים רק לכנסת.

משה גפני: על כל פנים, עד תחילת המושב אני רוצה שאנחנו נדע אם יש לנו הצעת חוק.

משה גפני: לקחת בחשבון גם את הנושא של חבר הכנסת עודד פורר.

משה גפני: אם הם יסכימו, אז אפשר ללכת על זה.

משה גפני: נראה על מה מדובר.

משה גפני: נדע גם את הנתונים.

משה גפני: עכשיו זה כבר התחיל להיות אמביציה.

משה גפני: אני לא אסכים שמר כהן יקבל את הנתונים לפני.

<בועז סופר: אל דאגה.

משה גפני: האמת היא, אם אתם רוצים, אתם יכולים לתת לו והוא יראה לי את זה.

משה גפני: אני מבקש עד תחילת המושב.

משה גפני: אם לא נקבל את הנתונים – את הנתונים להביא קודם – אנחנו נתחיל בחקיקה כזאת שתהיה בלי הסכמה.

<בועז סופר: תקבלו.

משה גפני: אנחנו חייבים לשנות את זה.

משה גפני: לא נשאיר את המצב כמות שהוא.

משה גפני: זה גם טובתכם וגם טובתנו וגם טובת האזרחים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.