הוועדה המיוחדת לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 92, 2017-07-26 09:30

מכלוף מיקי זוהר: שלום לכולם.

מכלוף מיקי זוהר: אני מתכבד לפתוח דיון מהיר בוועדה לצדק חלוקתי ושוויון חברתי, ביוזמתה של חברת הכנסת תמר זנדברג.

מכלוף מיקי זוהר: הנושא שבפנינו היום הוא מסלול רכבת ישראלי מישובי הדרום לתל אביב.

מכלוף מיקי זוהר: מדובר בנושא שעלה על ידי חברת הכנסת זנדברג בהקשר לתושבי הפריפריה, שכפי שאנחנו יודעים מהווים 55% מהנוסעים בתחנות הדרום ואל המרכז והם נוסעים מדי בוקר למקום עבודתם.

מכלוף מיקי זוהר: אז כמובן שאני אאפשר לחברת הכנסת זנדברג להציג את הנושא, כי היא זו שיזמה אותו.

מכלוף מיקי זוהר: אז אחרי שתמר זנדברג תומר כמה דברים אנחנו נמשיך את הדיון.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה גברתי.

תמר זנדברג: תודה רבה אדוני יושב הראש.

תמר זנדברג: קודם כל תודה על ההיענות גם לך כיושב ראש וגם לצוות הוועדה, על ההיענות המהירה.

תמר זנדברג: זה היום האחרון של המושב, זה עמוס - - -

מכלוף מיקי זוהר: זו ועדה רצינית, חברת הכנסת זנדברג, כן.

תמר זנדברג: בדיוק, אז באמת תודה ואני חייבת לציין שלא כל הוועדות נוהגות כך, אז באמת תודה לכם.

תמר זנדברג: לנושא עצמו.

תמר זנדברג: תראו, תחבורה ציבורית זה צו השעה, זה העתיד של מדינת ישראל גם כמדינה קטנה וצפופה, אבל גם כמדינה ששואפת להיות מדינה שמנהלת את התכנון המרחבי שלה, גם העירוני וגם הבין עירוני בצורה מתקדמת, זה יהיה חייב להיות מבוסס על תחבורה ציבורית.

תמר זנדברג: המשך ההתבססות וההישענות על רכב פרטי הוא לא בר קיימא בשום מובן, לא סביבתי וגם לא חברתי ולא כלכלי ולא שום דבר.

תמר זנדברג: לכן כבר אני אומרת שהמסקנה שלנו מהדיון הזה תהיה חייבת להיות איך אנחנו מרחיבים את השימוש בתחבורה הציבורית ומצמצמים על חשבון הרכב הפרטי, כלומר המטרה שלנו היא להעביר כמה שיותר ישראליות וישראלים מהתבססות מאד מאד רחבה היום על רכב פרטי לתחבורה הציבורית.

תמר זנדברג: אני אגיד עוד דבר.

תמר זנדברג: רכבת ישראל היום אמצעי התחבורה המרכזי של מדינת ישראל.

תמר זנדברג: אני חייבת להגיד את זה ואני חייבת גם להגיד, יושבים כאן נציגי הרכבת, באמת, הרכבת היא אמצעי התחבורה שהתפתח הכי הרבה בשנים האחרונות.

תמר זנדברג: רואים את התוצאות בשטח מבחינת נסיעות, מבחינת איכות השירות.

תמר זנדברג: אפשר להגיד שהרכבת, יחסית לאוטובוסים המקרטעים, אני חייבת לומר ואתה אמרת שהתחלנו באיחור בגלל הפקקים.

תמר זנדברג: אני גם עמדתי בפקקים וחצי מהזמן הייתי בטלפון עם הבת שלי, שהיא בדרך לקייטנה באוטובוס, בתוך תל אביב וחיכתה באוטובוס חצי שעה לאוטובוס מטרופוליני בתוך תל אביב, שלא הגיע.

תמר זנדברג: שהיה אמור להגיע תוך פחות מ-10 דקות.

תמר זנדברג: ככה הייתי איתה בטלפון בזמן שהיא חיכתה בתחנה והיא התחילה כבר להיבהל ולדאוג כי היא ילדה צעירה והיא רגילה לדברים כאלה.

תמר זנדברג: אז באמת אני אומרת, הרכבת זה אחד מאמצעי התחבורה שאפשר הכי הרבה לסמוך עליהם במדינה, אם לא ה-.

תמר זנדברג: ולראייה אנחנו רואים את התרחבות השירות גם בפריפריה הקרובה וגם הרחוקה ולכן חשיבותו; וכולם נושאים עיניים אל הרכבת.

תמר זנדברג: הדיון הזה הוא יוזמה של קבוצת תושבים, שתיכף ידברו, מהפריפריה שאפשר לקרוא לה הקרובה יחסית.

תמר זנדברג: זה לא קריית שמונה, זה לא אילת, זה גם לא הקו לבאר שבע, אלא אזור הנגב המערבי, אשדוד, אשקלון והיישובים מסביב שאומרים חברה, בואו, יש לנו כאן משהו, מתמטית זה לא מסתדר.

תמר זנדברג: אנחנו גרים 50 קילומטר מתל אביב והנסיעה לוקחת 50 דקות.

תמר זנדברג: לא יכול להיות.

תמר זנדברג: ולמה היא לוקחת 50 דקות?

תמר זנדברג: כי הרכבת, שכאמור היא אמצעי התחבורה היחידי שאפשר לסמוך עליו במדינת ישראל, יש לו הרבה תחנות בדרך.

תמר זנדברג: מבאר שבע עד תל אביב – 13 תחנות, כולל כל התחנות שבדרך, כל תחנה, כולל הרחוקות כמו קריית גת, אשדוד, אשקלון, שדרות, נתיבות וכו', כולל התחנות שקרובות לתל אביב – חולון, בת ים, חמש תחנות בתל אביב, ראשון וכו'.

תמר זנדברג: לכן אומרים התושבים, תשמעו, מה קורה פה?

תמר זנדברג: לבאר שבע יש רכבת מהירה, לחיפה יש רכבת מהירה, מהאזור שלנו, אנחנו נוסעים בעצם ברכבת פרברית שנהייתה פה, רכבת מאספת במקום רכבת מהירה.

תמר זנדברג: תיכף גם יציגו אנשי הרכבת, אני לא רוצה להציג בעצמי את הנתונים, כדי לא לקחת את כל הזמן.

תמר זנדברג: אני כן רוצה לומר וכבר בפתיחה, שיושבים כאן גם עוד נציגים וגם פנו אלי לפני הדיון.

תמר זנדברג: פנתה אלי גם קטי פייסצקי, חברת מועצת העיר בת ים וגם נמצאים כאן פעילים, גם מורן וגם בר שי, פעילים עירוניים מחולון והם אומרים חברה, הרכבת הזאת זה אמצעי התחבורה העיקרי, המטרופוליני שלנו מהפריפריה הקרובה של תל אביב לתל אביב.

תמר זנדברג: זה היה במילים אחרות מה שהייתה צריכה להיות הרכבת הקלה, או מה שהיא מתוכננת להיות.

מכלוף מיקי זוהר: גם תושבי מרכז הארץ משתמשים בשירות הזה.

תמר זנדברג: בדיוק.

תמר זנדברג: עכשיו אני כבר רוצה לומר מראש, אנחנו לא באנו לכאן לעשות הפרד ומשול ולא להטיח נוסעי תחבורה ציבורית ובטח לא נוסעי רכבת, אלה בראשם של אלה.

תמר זנדברג: אנחנו באנו למצוא פתרונות לתחבורה הציבורית של מדינת ישראל המטרופולינית והפריפריאלית.

תמר זנדברג: לא יתכן שתושבי הפריפריה ייסעו קילומטרים ב-50 דקות בתדירות שתיכף נשמע; ולאט יתכן שתושבי חולון-בת ים, שבסוף זה הנגישות וההתבססות על הגעה מהירה שלהם לתל אביב – צריך לזכור, אלף גם מדובר כאן בפריפריה, הגם שלא גיאוגרפית, במידה רבה מאד פריפריה חברתית.

תמר זנדברג: כי אנחנו יודעים – מחירי הדיור ויוקר המחייה ובסוף בת-ים-חולון, אנחנו רוצים גם משם להעביר אנשים לרכבת ולתחבורה הציבורית.

תמר זנדברג: מצד שני, לא יתכן שאנחנו כמדינת ישראל נספק שמיכה כל כך קצרה, שזה או בת ים או אשדוד.

תמר זנדברג: זה מצב שלא יכול להיות.

תמר זנדברג: אנחנו חייבים להרחיב את התחבורה כך שתשרת את כל הצרכים העירוניים, המטרופולינים והלאומיים.

תמר זנדברג: יש כאן תשובות שצריכות להינתן.

תמר זנדברג: אני אשמח אם נשמע מהרכבת בעיקר הרבה נתונים וכו'.

מכלוף מיקי זוהר: כן, תיכף נשמע.

מכלוף מיקי זוהר: אבל גם ממשרד התחבורה, באמת פתרון ארוך טווח.

מכלוף מיקי זוהר: יש לנו רכבת קלה שמתוכננת בדרך, כמה שנים שהיא תיקח.

מכלוף מיקי זוהר: יש לנו כאן זמן ביניים, שצריך לפתור אותו וצריך לתפור אותו בצורה נכונה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו רוצים לשמוע פתרונות שיהיו מתחום התוספות ולא מתחום ההפחתות לאלה או לאלה.

מכלוף מיקי זוהר: לא פגיעה באלה ולא באלה, אלא תוספות ותחבורה מקיימת, איכותית וטובה לכולם.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: בהחלט.

מכלוף מיקי זוהר: אז אנחנו כמובן נשאיר את משרד התחבורה ואת משרד האוצר לסוף, כדי שיתנו את כל התשובות בהתאם לכל הטענות שיועלו פה.

מכלוף מיקי זוהר: אז אם רצית שנציגי ציבור ידברו, אנא תפני אותי אליהם.

תמר זנדברג: כן, אז אני מציעה שנשמע קודם את יוזמי הדיון מהדרום ואחר כך נשמח לשמוע גם את הארגונים.

מכלוף מיקי זוהר: כן, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: חברים, יש הרבה אנשים סביב השולחן ואני מניח שהרבה גם ירצו לדבר, אז כל אחד בקצרה בבקשה, למקד את העניין.

מכלוף מיקי זוהר: כן, בבקשה שם ותפקיד לפרוטוקול.

<צאלה פינטו: שמי צאלה פינטו, אני יוזמת המחאה, מובילה את המחאה שקראנו לה 50 דקות.

<צאלה פינטו: אני עברתי ממרכז תל אביב לדרום מטעמים אידיאולוגיים בזכות הרכבת.

<צאלה פינטו: חיפשתי מקום שהרכבת תהיה קרובה כדי שאני אוכל להמשיך להתפרנס במרכז, ולצערי כמו שזה נראה היום אני אאלץ לעזוב את הדרום, לעזוב את הפריפריה בגלל הרכבת.

<צאלה פינטו: כי לנסוע ברכבת מבחינתי ולגור בדרום אומר לא לראות את הילדים שלי, לא לראות את המשפחה שלי והרבה מזה זה באמת בגלל חוסר היעילות של הרכבת שקיימת היום מהדרום למכרז.

<צאלה פינטו: אבל רגע לפני שאני עוזבת, החלטתי באמת להילחם על הבית והמלחמה הזאת שלנו, המאבק הזה, זה פשוט מלחמה על הבית.

<צאלה פינטו: כי כמוני יש 4 מיליון נסיעות בשנה של אנשים שגרים בדרום, שמתפרנסים במרכז, כי זו המציאות שלהם.

<צאלה פינטו: היום רוב מקומות התעסוקה האיכותיים עדיין נמצאים במרכז ורוצים לגור בדרום, אבל עדיין רוצים לראות את המשפחות ולקיים חיי משפחה באמת איכותיים.

<צאלה פינטו: אז אנחנו באמת נקצר, לבקשתו של חבר הכנסת מיקי זוהר.

<צאלה פינטו: מה שאנחנו באמת מבקשים זה רכבת מהירה לטובת תושבי הדרום.

<צאלה פינטו: רכבת שתעבור בכל יישובי הדרום – החל מאופקים, נתיבות, שדרות, אשקלון, אשדוד – באשדוד תסגור את הדלתות ותיסע ישירות לתל אביב.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מקבלים בברכה את חבר הכנסת עמיר פרץ, איש הדרום.

מכלוף מיקי זוהר: כן, בבקשה.

<צאלה פינטו: אז אנחנו באמת רוצים רכבת שתאפשר את - - -

עמיר פרץ: חיפשתי אוטובוס יותר מהיר, לא מצאתי, אז הגעתי מאוחר לוועדה.

<צאלה פינטו: דווקא אנחנו הגענו משדרות, היה לנו מקום.

<צאלה פינטו: אז באמת מה שאנחנו מבקשים זו רכבת כזו שתאפשר גם התפרנסות בכבוד וגם חיי משפחה.

<צאלה פינטו: רכבת שתהיה ישירה תחסוך עשרות דקות ביום.

<צאלה פינטו: אפשר להתווכח ובאמת לראות את הנתונים המדויקים, אבל בסופו של דבר המהירות היום היא 50 קמ"ש, וזה דבר שהוא בלתי מתקבל על הדעת, שהרכבת הכבדה תיסע במהירות כזאת.

<צאלה פינטו: מבחינת השותפים שלנו לדרך, השותפים שלנו למאבק, אז זה אגודת הסטודנטים של מכללת ספיר, ארגון 15 דקות, שהנציגים שלו פה היום, תנועת הפריפריות, מזח ו-10 רשויות מקומיות בדרום.

<צאלה פינטו: מדובר בראשי רשויות שהבינו בעצם את הפוטנציאל, גם את העומס שכבר מתגבש על כביש 4 החל מאשקלון וגם את הפוטנציאל של ביטוח הפריפריה בהגירה של אנשים איכותיים שיכולים גם להתפרנס במרכז ובעקבות זה יאפשרו מקורות תעסוקה בהמשך.

<צאלה פינטו: לגבי נתוני נוסעים, אז באמת, רק כדי לראות אם הבקשה שלנו היא בכלל הגיונית, לפני שאנחנו הגענו לכנסת בדקנו אם בכלל יש ייתכנות ולמדנו שמאופקים עד אשדוד מדובר על רוב הנוסעים.

<צאלה פינטו: בעצם 3.8 מיליון בשנה, כשבתחנות הביניים, כשאנחנו מדברים על יבנה עד חולון יש פחות מזה, בבאר שבע ובקריית גת יש פחות מזה, בירושלים זה פחות מזה.

<צאלה פינטו: ולמה אני מזכירה את ירושלים?

מכלוף מיקי זוהר: את יכולה לספר רק על המסלול של הרכבת – מאיפה היא יוצאת ואיפה היא עוברת מבחינת התחנות?

<צאלה פינטו: כן.

<צאלה פינטו: היום הרכבת יוצאת מבאר שבע, עוברת באופקים, נתיבות, שדרות, אשקלון, אשדוד.

<צאלה פינטו: באשדוד היא כבר מתמלאת, אבל אז היא ממשיכה.

מכלוף מיקי זוהר: איפה יש רכבת שעוברת בקריית גת?

מכלוף מיקי זוהר: איזו רכבת זאת?

<צאלה פינטו: הרכבת מבאר שבע עוברת בקריית גת.

מכלוף מיקי זוהר: אז יש שתי רכבות מבאר שבע?

מכלוף מיקי זוהר: אחת עוברת מקריית גת ואחת עוברת במסלול הזה?

<צאלה פינטו: כן.

<צאלה פינטו: הרכבת מבאר שבע היא רכבת מהירה, לוקח לה שעה.

מכלוף מיקי זוהר: ואז היא עוברת לקריית גת וזהו?

מכלוף מיקי זוהר: קריית גת – לוד, אם אני לא טועה?

<צאלה פינטו: לא, ישירות לתל אביב.

מכלוף מיקי זוהר: לתל אביב, אוקיי.

מכלוף מיקי זוהר: אז כרגע בעצם יש שני מסלולים – מסלול אחד שהוא עובר דרך כל התחנות, זאת רכבת מאספת ומסלול אחד שהוא יחסית ישיר, עם עצירה בקריית גת וממשיכה הלאה.

<צאלה פינטו: נכון.

<צאלה פינטו: זה מבאר שבע.

מכלוף מיקי זוהר: מבאר שבע.

<קריאה: אבל מיקי, זה שני נתיבים שונים.

מכלוף מיקי זוהר: אוקיי, זה ברור לי.

<צאלה פינטו: יש את הנתיב לבאר שבע, שזה המסילה המזרחית.

<קריאה: המערבית.

מכלוף מיקי זוהר: אבל הרכבת שאת מדברת עליה, מאיפה היא יוצאת?

<צאלה פינטו: מסילת החוף.

<צאלה פינטו: היא גם יוצאת מבאר שבע, אבל היא נוסעת דרך מסילת החוף.

מכלוף מיקי זוהר: אוקיי, אז שני מסלולים מבאר שבע, אחד עושה מה שנקרא איסוף מהרבה מאד ערים ואחת עוברת בקריית גת וממשיכה.

<צאלה פינטו: כן, בדיוק.

מכלוף מיקי זוהר: אוקיי, בבקשה, הבנתי.

<צאלה פינטו: חשוב גם להגיד שנשפכו מיליארדים, הושקעו מיליארדים כדי לחבר את המסילה - - -

מכלוף מיקי זוהר: הושקעו היא המילה הנכונה.

מכלוף מיקי זוהר: לא צריך להגיד נשפכו.

<צאלה פינטו: הושקעו מיליארדים כדי לחבר את המסילה החופית בעצם, את אשדוד למסילת החוף.

<צאלה פינטו: אז עכשיו הגענו למצב שאשדוד באמת ורכבת הנגב מחוברת למסילת החוף, אבל היא כל כך לא יעילה, שאנשים עדיין מעדיפים לנסוע ב - - -

מכלוף מיקי זוהר: כמה זמן לוקח מבאר שבע ברכבת מאספת לתל אביב?

<צאלה פינטו: שעה וחצי אם לא יותר.

מכלוף מיקי זוהר: וברכבת המהירה פחות משעה, נכון?

<קריאה: זה שעה וחמישים.

<קריאה: זה יותר סוגיית הנסיעה מאשדוד.

מכלוף מיקי זוהר: משרד התחבורה, ברשותכם, אתנחתא קלה לשאול שאלה.

מכלוף מיקי זוהר: משה אמסלם פה, כן?

מכלוף מיקי זוהר: ברוך הבא.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבין מצד אחד את האילוצים שלכם, אתם צריכים לאפשר לכל הרכבות להגיע לכל מקומות הדרום ואנחנו רוצים להנגיש את כולם לרכבת, רק שבסוף מה שיצא ויכול מאד להיות שאנחנו צריכים לבחון את הסוגיה, זה שתפסת מרובה לא תפסת.

מכלוף מיקי זוהר: מצד אחד אנחנו רוצים להנגיש את כל הדרום לרכבת, אבל בסוף מי שעולה ברכבת בדרום לוקח לו שעה וחמישים דקות להגיע לתל אביב, לכן הוא לא ישתמש ברכבת, הוא ייסע ברכב, כי הוא יגיע הרבה יותר מהר ברכב.

מכלוף מיקי זוהר: אז השאלה היא איך אנחנו פותרים את הסוגיה, האם משרד התחבורה בכלל מודע לעניין, ואם כן – איך הוא רוצה לפתור אותה.

<משה אמסלם: משרד התחבורה בטח שמודע לעניין.

מכלוף מיקי זוהר: שם ותפקיד לפרוטוקול.

מכלוף מיקי זוהר: אמרנו משה אמסלם.

<משה אמסלם: מנהל אגף בכיר רכבות במשרד התחבורה.

<משה אמסלם: למעשה הרגולטור על הרכבות נכון להיום.

<משה אמסלם: בגדול קודם כל מה הבשורה?

<משה אמסלם: הרי עד לפני כמה שנים משדיבר על רכבת לנגב, על אותה הרכבת שבסופו של דבר שר התחבורה ממש יזם והעלה אותה על הפסים, זה אנשי משרד התחבורה יחד עם שר התחבורה.

<משה אמסלם: היה אפילו שלב שחלק מהמסילה הייתה קיימת ותחנות התחילו להיבנות ורצו לעצור את הפרויקט הזה.

<משה אמסלם: היו בחירות, אמרו יופי, שר התחבורה לא יחזור, עוצרים את הפרויקט.

<משה אמסלם: אבל לא.

<משה אמסלם: ברוך השם הוא נשאר ויש היום בשורה אמיתית שיש רכבת לנגב.

<משה אמסלם: להגיד ששעה וחמישים מבאר שבע, כשהיא עושה את הסיבוב זה נכון, אבל מי שרוצה לנסוע מבאר שבע לתל אביב לא עולה על הרכבת הזאת, הוא עולה על הרכבת שעושה את זה בהרבה פחות, לצורך העניין.

<משה אמסלם: אם אנחנו צריכים לחשב, השירות האמיתי ניתן לתושבי הנגב לכיוון תל אביב וגם לכיוון באר שבע.

<משה אמסלם: זאת אומרת בכיוון ההפוך, זו המשמעות האמיתית של הקו הזה.

מכלוף מיקי זוהר: עצור פה.

מכלוף מיקי זוהר: הטענה שעולה פה על ידי משרד התחבורה, שהיא טענה מעניינת - - -

<משה אמסלם: היא לא טענה, היא עובדה.

מכלוף מיקי זוהר: שאני רוצה לשמוע התייחסותכם, הפונים, הוא אומר יש שני מסלולים, שתי אופציות.

מכלוף מיקי זוהר: אחת לקחת רכבת ישירה לבאר שבע, שהבנתי שיוצאת כל שעה, נכון?

מכלוף מיקי זוהר: או כל חצי שעה?

<משה אמסלם: לא, לא, יש שלוש רכבות בשעה מבאר שבע.

מכלוף מיקי זוהר: שלוש רכבות בשעה מבאר שבע לתל אביב והשנייה שהיא מאספת, שהתפקיד שלה הוא בעצם לאסוף את כולם.

תמר זנדברג: שנייה רגע מיקי, רק להבהיר.

תמר זנדברג: תראה, אנחנו עוסקים כאן במחאה או במצב של תושבי הנגב המערבי – אשדוד, אשקלון והסביבה – בוא נגיד בין שדרות לאשדוד, כל האזור הזה, שהם נמצאים בנגב המערבי.

<קריאה: אופקים, נתיבות, שדרות.

תמר זנדברג: אופקים, נתיבות, כן, כל האזור הזה.

מכלוף מיקי זוהר: אה, אז הבעייתיות בעצם היא ברשויות האלה.

תמר זנדברג: להם יש דרך אחת לנסוע לבאר שבע, הכל בסדר.

מכלוף מיקי זוהר: שזה דרך הרכבת המאספת.

תמר זנדברג: בדיוק.

תמר זנדברג: לא, היא לא מאספת - - -

מכלוף מיקי זוהר: שם אין רכבות ישירות.

תמר זנדברג: בדרך לשם אין בעיה, אין איסוף, כי אין הרבה טענות בדרך.

<משה אמסלם: אני אתמקד.

תמר זנדברג: שנייה, אני רק אמקד אותך.

תמר זנדברג: המסלול השני – וזה מה שעומד כאן על המוקד כרגע – זה הנסיעה מכל האזור הזה בין אשקלון, נתיבות, אופקים, שדרות אשדוד וכל אזור הנגב המערבי, לתל אביב.

תמר זנדברג: בכיוון הזה – 50 קילומטרים, 50 דקות.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: כי יש עוד 6 תחנות בדרך.

תמר זנדברג: אגב, רובן כבר באזור פאתי תל אביב.

מכלוף מיקי זוהר: אז עכשיו אני חושב שאני הבנתי.

תמר זנדברג: עכשיו אנחנו שואלים את משרד התחבורה ואני פניתי למשרד התחבורה וקיבלתי תשובה מהרכבת.

תמר זנדברג: אני שוב חייבת לשבח ולהגיד - תשובה מהירה, עם כל הנתונים, הכל בסדר גמור – והם אומרים צודקים, רק מה, הקושי הוא תפעולי.

תמר זנדברג: יש לנו שם מסילה, באמת הייתה הרחבה נהדרת, מדהימה בשירות בכל אזור המרכז, בבת-ים-חולון.

תמר זנדברג: יש לנו שם בעיה.

תמר זנדברג: יש X מסילה, Y קרונות והנסיעה שלהם לא מאפשרת כרגע תוספת של שירות ושינויים ולכן תושבי הנגב המערבי ייסעו 50 דקות.

תמר זנדברג: תושבי חולון-בת-ים, ראשון, יבנה, יעמדו ברכבת ויצבאו על הקרונות, עד שאנחנו לא יודעים מה.

תמר זנדברג: אז בואו תגידו לנו עד ש-? מה?

מכלוף מיקי זוהר: אז בעצם אם אני מבין נכון, כשאתה נוסע מבאר שבע לתל אביב אין לך בעיה, אבל כשאתה גר באופקים, בשדרות או באחת מהתחנות בדרך, אתה תלוי לחסדיה של רכבת אחת בלבד, שהיא הרכבת המאספת.

מכלוף מיקי זוהר: זה אומר שזה שיש לך רכבת באופקים, עדיין לא מאפשר לך לנסוע ברכבת לתל אביב, כי בכל מקרה זה ייקח לך שעה וארבעים דקות נניח, אם לא שעה וחצי, שעה ושלושים וחמש דקות.

<משה אמסלם: שעה ועשרים דקות לדעתי, אבל לא משנה.

<משה אמסלם: מה שאמרה חברת הכנסת תמר זנדברג, הוא פחות או יותר מדויק, אבל בואו נדבר קצת מה חסר.

<משה אמסלם: זאת אומרת היום רשת הרכבות היא בהתהוות ואנחנו עושים את זה בצורה מודולארית.

<משה אמסלם: לא נחכה שהכל יהיה מוכן ואז נגיד בואו נפתח עכשיו ליישובי הנגב, אלא אתה נותן את הכי טוב שאפשר בכל מצב נתון.

<משה אמסלם: נכון להיום, צוואר הבקבוק של רכבת ישראל, למעשה של המדינה, זה נתיבי איילון.

<משה אמסלם: נתיבי איילון במסילות של רכבת הנגב, יכולים להכיל 4 רכבות לשעה לכיוון.

<משה אמסלם: זה מה שאני יכול.

<משה אמסלם: אפילו אם יהיו לי עוד רכבות, יהיה לי עוד נהגים, יהיה לי עוד הכל, זה מה שאני יכול.

תמר זנדברג: למה?

תמר זנדברג: זה תלוי במהירות שלהן.

<משה אמסלם: שנייה, אני אסביר.

<קריאה: אני יכול להתייחס להיבטים המקצועיים.

מכלוף מיקי זוהר: רגע אחד.

<משה אמסלם: אם מישהו מבין יותר ממני, אני אשמח ללמוד, כי - - -

תמר זנדברג: לא, תסביר לנו למה.

תמר זנדברג: למה זה ככה?

<משה אמסלם: אני אסביר.

תמר זנדברג: ארבע רכבות בשעה זה כלום.

<משה אמסלם: אני אסביר.

<משה אמסלם: ארבע רכבות לשעה לכל כיוון, בגלל שהיום בנתיבי איילון יש סך הכל שלוש מסילות.

<משה אמסלם: יש שתי מסילות ראשיות ועוד מסילה ראשית נוספת, שהיא בודדת ושם הרכבות נוסעות אחת מול השנייה.

איתן ברושי: אז זו בעיה של תקציב?

<משה אמסלם: לא.

<משה אמסלם: אין בעיה של תקציב.

<משה אמסלם: היום הפרויקט הזה, פרויקט המסילה הרביעית מקודם.

<משה אמסלם: הנה, יושב פה חברי ממשרד האוצר.

<משה אמסלם: זו בעיה יותר סטטוטורית.

<משה אמסלם: רשויות התכנון התנו את המשך הסטטוטוריקה של התכנית בפתרון הניקוז.

<קריאה: אז מי שמעכב אותו כרגע זה מקווה ישראל.

<קריאה: כלומר מקווה ישראל לא נותנים תשתיות.

איתן ברושי: זאת אומרת אתם אומרים לתושבי הדרום שמשום שהממשלה מתקשה בקבלת החלטות, הם ימשיכו לנסוע ברכבת מאסף?

מכלוף מיקי זוהר: לא איתן, אתה מפספס את זה.

איתן ברושי: למה?

איתן ברושי: הוא אומר, סטטוטורי.

מכלוף מיקי זוהר: - - - סטטוטורית מקווה ישראל - - -

איתן ברושי: אז זה אומר שהממשלה צריכה לקחת - - -

<קריאה: - - - אם אני לא טועה צריך אישור של ועדת פנים ו - - -

איתן ברושי: אני יודע.

<קריאה: יש איזה חוק - - -

איתן ברושי: נכון, בסדר, אז זאת אומרת ש - - -

<קריאה: אז צריך להבין שרק בגלל העניין הזה אין לנו תשתיות - - -

מכלוף מיקי זוהר: זה תהליך.

איתן ברושי: לא, לא, מיקי, אבל זה חשוב.

איתן ברושי: זאת אומרת אתה אומר שאם תיפתר בעיה כזאת או כזאת, יהיה פתרון לשאלה של - - -

<משה אמסלם: חד משמעית.

איתן ברושי: אז תגידו את זה.

איתן ברושי: אני צריך לדעת איפה הבעיה מונחת.

<משה אמסלם: אני מנסה להגיד.

איתן ברושי: אז בעצם זה לא הבעיה של הרכבת, אלא בעיה - - -

מכלוף מיקי זוהר: רגע, חברים.

מכלוף מיקי זוהר: מהרגע שפתרתם את בעיית המסילה הרביעית, מה קורה לרכבות בדרום?

תמר זנדברג: אבל זה שנים - - -

איתן ברושי: לא משנה, אבל קודם כל שיגידו מה הפתרון.

<משה אמסלם: אני אתן לך את ההשוואה לשתי המסילות האחרות.

<משה אמסלם: שתי המסילות השניות באיילון, בגלל שיש שתי מסילות וכל אחת יכולה לנוע תמיד באותו כיוון, נכון להיום היא יכולה להסיע 10 רכבות בשעה.

<משה אמסלם: זאת אומרת כל 6 דקות עוברת רכבת באיילון, בשתי המסילות האלה לכל כיוון.

<משה אמסלם: המשמעות היא תדירות.

<משה אמסלם: היום רכבת ישראל בתהליך של הכנסת מערכת איתות חדשה, שמוסיפה עוד שלוש רכבות לכיוון באותן שתי מסילות.

<משה אמסלם: זאת אומרת בעוד שנתיים וחצי יהיו לך 13 רכבות לכיוון על שתי המסילות האלה, שלא תורם כלום למסילה הזאת מהנגב.

<משה אמסלם: המסילה מהנגב לא תוכל להנות מהמערכת הזאת - - -

תמר זנדברג: אבל היא תורמת לבת ים, חולון, ראשון ו - - -

<משה אמסלם: לא.

תמר זנדברג: למה לא?

<משה אמסלם: זה על אותו מסלול.

<משה אמסלם: אז אני אסביר.

יעל כהן-פארן: כי זה לא מתחבר?

יעל כהן-פארן: המסלולים לא מתחברים?

<משה אמסלם: לא מתחבר, נכון.

<משה אמסלם: אפשר לחבר את זה באילוץ, אבל אז אתה מוריד התדירות מהכל.

<משה אמסלם: במסילות האלה, המסילה השלישית עוברת בגשר מעל שתי המסילות האלה.

<משה אמסלם: זאת אומרת לא עם מפלגים, לא עם מפגשי רכבות, אלא בגשר.

<משה אמסלם: שתי המסילות שבאות מאשקלון, חולון, בת ים וכו', הן מגיעות לתחנת ההגנה מעל גשר ומשם הן עוברות למסלול אחד.

<משה אמסלם: זאת אומרת באתי עם שתיים, אם היה לי עוד מסלול, למעשה יכולתי לעלות היום לעשר רכבות בשעה לכל כיוון, מהקו הזה – 10 רכבות, ואז יכולתי לשחק.

<משה אמסלם: היו אצלי החברים – גברת צאלה ולפני שנה חברים אחרים שאז ניהלו את זה.

<משה אמסלם: אמרתי להם, החלום הרטוב שלי לעשות ישירה מאופקים.

<משה אמסלם: למה שהיא תעצור בנתיבות, שדרות וכו'?

<משה אמסלם: כמה שיהיה לי יותר - - -

תמר זנדברג: כי יש שם נוסעים, מה זאת אומרת?

<משה אמסלם: לא, בסדר, זה חלום רטוב, אז אתה יכול לעשות אחת מפה, אחת משם.

<משה אמסלם: ברור שלא כל שעה ולא פעמיים בשעה.

<צאלה פינטו: אבל למה תושבי הדרום צריכים לשלם את מלוא המחיר על ה - - -

מכלוף מיקי זוהר: רגע, סבלנות, שנייה.

מכלוף מיקי זוהר: רגע, רגע.

מכלוף מיקי זוהר: איבר ברושי רוצה לומר משהו.

<משה אמסלם: זה לא עניין של מחיר.

<משה אמסלם: אלה המשאבים.

איתן ברושי: אדוני יושב הראש - - -

<צאלה פינטו: משאבים שלא מתחלקים לתושבי הדרום.

מכלוף מיקי זוהר: שנייה חברים, חברים.

איתן ברושי: אדוני יושב הראש, חברי הכנסת והתושבים שבאו לכאן.

איתן ברושי: יש לנו בכנסת כידוע מספר אירועים בו זמנית, אבל בוודאי שאני רוצה לעזור, לסייע ולומר שקודם כל צריך ל ומר את החצי המלאה של הכוס ולזכותו של שר התחבורה וגם של הממשלה, שיש שיפור גדול.

איתן ברושי: אני בא מעמק יזרעאל, גם שם יש רכבות.

איתן ברושי: לכן השאלה לא אם רכבת, אלא איך ואיזה רכבת תהיה.

איתן ברושי: זה שתי שאלות שונות.

איתן ברושי: הממשלה נתנה פתרון, אולי לא מלא, לשאלה אם רכבת.

איתן ברושי: השאלה השנייה זה איזה ואיך רכבת.

איתן ברושי: יש פער גדול בין הרצון לצמיחה דמוגרפית לבין היכולת להתקיים במרחב של הנגב.

איתן ברושי: לכן הצורך בתחבורה מהירה למרכז קיים.

איתן ברושי: הציגה את זה פה החברה מזיקים וגם אנשים נוספים.

איתן ברושי: לכן שאלת לוחות הזמנים, היקף הפעילות ולוח הזמנים של הנסיעות, הופכת את השאלה של רכבת להיות מועילה או פחות חשובה.

איתן ברושי: לכן אני שאלתי ואולי באמת צריך להגיד חברי, יושב הראש, קודם כל מה היא הגדרת המטרה.

איתן ברושי: מה הגדרת המטרה שאליה חותרת הממשלה ואז אם יש הסכמה על המטרה, אנחנו נשארים בשאלה של לוחות זמנים ודרכי הביצוע.

איתן ברושי: ממה שנאמר פה בשברי משפטים, שבעצם אין ויכוח גם על המטרה, אבל יש פה שאלות שקשורות.

איתן ברושי: אני במקרה מכיר חלק מהקשיים שנאמרו פה, שהם חלקם באמת לא תקציביים.

איתן ברושי: אני בכל זאת חושב מיקי, שהוועדה צריכה לומר שהיעד שמוצג פה הוא יעד לגיטימי.

איתן ברושי: כלומר, המאמץ הזה.

איתן ברושי: עכשיו בלי להיכנס לשאלה מה קודם למה, שדרות או בת ים, בכל זאת אני חושב שלממשלה יש מפות עדיפות לאומית והיא צריכה לתת ביטוי בכל תחומי הפעילות שלה למפות העדיפות הלאומית ולתת עדיפות לנגב, כי אין שם חלופה אחרת.

איתן ברושי: ולכן מה שנדרש מאיתנו להבין מה אנחנו יכולים לתרום מהדיון הזה כחברי כנסת ולא רק בוועדה הזאת, כדי לקצר את הזמן ליעדים שהם הציגו פה.

איתן ברושי: וזה חייב להיות ברור בסוף הדיון – מה אנחנו צריכים לעשות מחר בבוקר כדי שהעמידה ביעדים, שהם מוסכמים, כי אתה מסכים למטרה – תתבצע בלוח זמן סביר.

מכלוף מיקי זוהר: טוב, תודה.

מכלוף מיקי זוהר: רק שאלה.

מכלוף מיקי זוהר: בעבר הבנתי שהייתה רכבת לתל אביב לפני זה, אבל היא הופסקה.

מכלוף מיקי זוהר: מה הסיבה שהיא הופסקה?

<משה אמסלם: קודם כל הייתה רכבת כשפתחנו את הקו ראשון לציון מערב ואחר כך בהמשך זה יבנה מערב, אשדוד, אשקלון.

<משה אמסלם: אנחנו התחלנו אותה עם הפחתה, עם פחות עצירות בתחנות חולון-בת-ים, בגלל שלא היו שם ביקושים והערכנו גם שלא יהיו.

<משה אמסלם: המחיר היה מאד גבוה.

<טליה כהן: איך אומרים דבר כזה?

<טליה כהן: זה פשוט לא הגיוני - - -

<משה אמסלם: סליחה?

<משה אמסלם: זה בדיוק מה שהיה.

<משה אמסלם: אני מתאר תמונת מצב, כשאני מגובה גם בנתונים.

<משה אמסלם: אני לא מדבר על - - - תשמעי עד הסוף - - -

<טליה כהן: הרכבת הייתה מפוצצת.

<טליה כהן: אני זוכרת את הרכבת הזאת.

<טליה כהן: אני חייבת להגיד משהו - - -

<משה אמסלם: את זוכרת את הרכבות?

<טליה כהן: אני גרה בקיבוץ נגבה.

<טליה כהן: בעברי גרתי במרכז תל אביב.

<טליה כהן: היום אני אמא חד הורית, אני גרה בקיבוץ נגבה, מבלה כל יום על הכביש שלוש שעות.

<טליה כהן: סליחה שאני בוכה.

<טליה כהן: כל יום שלוש שעות.

<טליה כהן: אני יוצאת מהעבודה בשלוש וחצי בשביל לקחת את הבן שלי, אחרי ששעה בייבי סיטר מחזיקה אותו.

מכלוף מיקי זוהר: איפה את גרה, גברתי?

<טליה כהן: אני גרה בקיבוץ נגבה, ואני אומרת לכם, המצב פשוט הוא לא טוב.

<טליה כהן: אני אמא חד הורית, יש לי קריירה, אני לא רוצה לוותר על הקריירה שלי, אבל הקריירה שלי מתחילה להינגס, כי מאז שעברתי לנגבה חסרות לי המון שעות, רק בגלל ששלוש שעות אני מבלה על הכביש ואני משלמת על זה מהכיס שלי.

<טליה כהן: כל חודש יורד לי קרוב ל-1,500 שקלים, שעות שחסרות לי ואף אחד לא משלם לי על זה.

<טליה כהן: שלוש שעות אני מבלה על הכביש כל יום, למה?

<טליה כהן: כי לוקח לי 20 דקות להגיע לרכבת.

<טליה כהן: לוקח לי קצת זמן למצוא חנייה, כי קשה מאד למצוא חנייה.

<טליה כהן: ולעלות לרכבת לנסוע יותר מ-50 דקות, רכבת מאשדוד לתל אביב ובחזרה, זה פשוט מטורף.

<טליה כהן: שעה וחצי הלוך, שעה וחצי חזור.

<טליה כהן: אני אומרת לכם, אני באתי לפה, ראיתי אותה מחלקת פליירים, אמרתי לה תקשיבי, אני פשוט איתך, כי באמת, אי אפשר לתפקד ככה.

<טליה כהן: אני לא יכולה לנהל קריירה.

<טליה כהן: יש לי ילדים.

<טליה כהן: אני רוצה פשוט לחיות בנחת במדינה הזאת.

<טליה כהן: יש פה בעיה ואתם חייבים להבין.

<טליה כהן: צריך לקצר, כמו שיש רכבת מבנימינה חצי שעה, ככה צריך להיות מהאזור הזה חצי שעה, לא יותר.

<טליה כהן: כי יש גם את כל התוספת.

<טליה כהן: אני צריכה להגיע לרכבת, אני צריכה למצוא חניה, אני צריכה לנסוע לרכבת.

<טליה כהן: יש פקקים.

<טליה כהן: יש רמזורים.

<טליה כהן: הרמזורים ליד הרכבת כל הזמן אדומים.

<טליה כהן: יש צווארי בקבוק.

<טליה כהן: אתם צריכים לחשוב הוליסטית.

<טליה כהן: לבן אדם מספיקה שעה מהדרום לתל אביב, לא יותר מזה.

<טליה כהן: אני מצטערת.

<טליה כהן: זה פשוט לא הגיוני.

מכלוף מיקי זוהר: כן, התכנון פה, אדוני, חייב להיעשות באמת בצורה רחבה.

מכלוף מיקי זוהר: לא רק באיזו שעה הרכבת יוצאת ובאיזו שהיא היא מגיעה, אלא גם לדרכי הגישה אל הרכבת יש משמעות אדירה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל אדוני כרגע אמר שהנושא של הרכבות הופסק בגלל הצדקה כלכלית.

<משה אמסלם: לא, לא כלכלית.

מכלוף מיקי זוהר: או צורך - - -

<משה אמסלם: ביקושים.

<משה אמסלם: אני אתן לך דוגמא.

מכלוף מיקי זוהר: בהתאם לביקושים.

מכלוף מיקי זוהר: אני אומר - - -

<קריאה: כבוד יושב הראש, הוא לא מדבר לעניין.

<קריאה: אני רוצה - - -

מכלוף מיקי זוהר: אדוני, שנייה רגע, חברי, יש פה דוברים, יש סדר.

מכלוף מיקי זוהר: גם אתה תוכל לדבר.

מכלוף מיקי זוהר: הדיון הזה הוא דיון ארוך, עד השעה 11:00.

מכלוף מיקי זוהר: הכל בסדר.

<משה אמסלם: אני אתחיל מהסוף, על מנת שאני כן ינסה לפגוע בעניין.

מכלוף מיקי זוהר: אני רק אומר שפשוט גם חוסר ביקושים זה לא בהכרח סיבה להפסיק קו, למרות שהרכבת - - -

<משה אמסלם: להיפך.

<משה אמסלם: אתם לא שמעתם אותי.

מכלוף מיקי זוהר: גם אם יש ציבור מסוים - - -

<משה אמסלם: חבר הכנסת מיקי זוהר, לא שמעת אותי.

<משה אמסלם: לא אמרתי שהפסקנו ביקושים.

<משה אמסלם: אמרתי שהקו הזה נפתח – קו ראשון לציון מערב, חולון, בת ים – נפתח עם פחות עצירות ואנחנו חשבנו שהקו הזה עצמו, לא דיברתי על-.

<משה אמסלם: הקו מהדרום עוד לא היה פתוח בכלל, דרומה יותר.

<משה אמסלם: בחודש מרס, או קודם כל נתחיל בספטמבר לפני שנתיים, התחילו עבודות של הקו האדום בתל אביב, מה שציפינו שיעלה את כמות הביקושים.

<משה אמסלם: בחודשים ינואר ופברואר שנה שעברה הייתה רפורמה במחירים, שעשתה את השימוש בקווים האלה למאד מאד אטרקטיבי.

<משה אמסלם: הכל מגובה במספרים, כל מה שאני אומר יש מספרים מאחורי זה.

<משה אמסלם: יש לי מספרים שמדברים כמה יהנו וכמה יפסידו מאי העצירה בארבע התחנות האלה, שיוסיף בסופו של דבר עוד 8 דקות לנסיעה.

יעל כהן-פארן: אתה יכול להגיד את המספרים האלה?

יעל כהן-פארן: אנחנו רוצים לשמוע.

<קריאה: מה זה ארבע התחנות האלה?

<צאלה פינטו: אנחנו חייבים להתייחס, כי גם לסיפור הזה של להגביר את התדירות בשביל להגביר את הקיבולת, זה מופרך.

<צאלה פינטו: אין לזה שום אחיזה במציאות.

<צאלה פינטו: אנחנו באמת רוצים להתייחס לזה ברצינות.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת עמיר פרץ רוצה ללכת, אז אנחנו מאפשרים לו.

מכלוף מיקי זוהר: כן.

עמיר פרץ: טוב, שלום לכם.

עמיר פרץ: ראשית אני מתנצל שאני נאלץ לעזוב.

עמיר פרץ: אני לא חבר בוועדה, אבל באתי בגלל המשקל של הנושא בהחלט והעובדה שאני יודע יפה מאד איזו מהפכה זו הרכבת עבור תושבי הדרום.

עמיר פרץ: אבל כבר נתתם לתושבי הדרום לטעום את העניין, כמו שאומרים, אז תנו בבקשה שהעסק גם יזרום.

עמיר פרץ: אי אפשר רק לטעום בלי לזרום, כן?

עמיר פרץ: נכון שלפני עידן הרכבת לא בשדרות, לא באופקים, זה היה בהחלט מצב שונה לחלוטין, אבל היום, כשרואים מה הפוטנציאל, בצדק האזרחים באים ואומרים או קיי, אם יש פוטנציאל בואו נמצה זאת.

עמיר פרץ: אני מכיר את צוואר הבקבוק הזה באזור הכניסה למתחמים של תל אביב, בעיקר בכל מה שקשור למתחם של מקווה ישראל ולמתחם של ההר, הר שרון ופארק שרון וכל האזור הזה והצורך שם להשקיע השקעות אדירות.

עמיר פרץ: אבל לפי מיטב ידעתי, כבר בתקופה שבה כיהנתי, אדוני יושב הראש, כשר להגנת הסביבה, כבר אז אושרו כל התקציבים כדי לפתור את הבעיות של היכולת לתת לרכבות להתפרש שם.

עמיר פרץ: יש בעיה של ניקוז.

עמיר פרץ: יש שם בעיות מאד קשות מבחינת הגבהים של הקרקעות, אבל אני כבר עוד מעט 4 שנים לא שם ואני זוכר באופן אישי שטיפלתי בעניין בגלל צרכים של איכות הסביבה.

עמיר פרץ: בהחלט השאלה הזאת היא סוגיה שאני באמת תמה מדוע זה עוד לא נפתר, כי כולם רוצים לפתור אותה.

עמיר פרץ: אני לא זוכר שהיו בעיות תקציביות, אני לא זוכר שהיו בעיות מסוג זה ואחר.

עמיר פרץ: האם רק מקווה ישראל מטילים פה וטו על העניין?

עמיר פרץ: הם מחזיקים בידיהם את היכולת להטיל וטו על כל הפרויקט כולו?

עמיר פרץ: תראה, זה צוואר הבקבוק, כפי שהעירה כאן חברת הכנסת תמר זנדברג.

עמיר פרץ: הרי שם, ברגע שזה ייפתר ויפתחו עוד כמה מסילות, אז תושבי חולון, בת ים יוכלו לנסוע במסילות אחרות והרכבת מבאר שבע תשטוף קדימה ותגיע ישירות לתל אביב ו-20-30 דקות האלה יחסכו; וגם כפי שאתה תיארת, העומס שנוצר באותן נקודות הוא עומס באמת בלתי הגיוני ובלתי אפשרי.

עמיר פרץ: אז אני מציע לך, אדוני יושב הראש, באמת להתמקד בצוואר הבקבוק הזה, שם העסק נתקע.

עמיר פרץ: וכמו שאומר פה נציג משרד התחבורה, מה זה יעזור אם הוא יביא עוד שתיים-שלוש רכבות?

עמיר פרץ: העסק ייתקע שם שוב, אולי ביתר עומס.

עמיר פרץ: לכן באמת תקרא לכל הגורמים שקשורים לעניין, אולי בשבוע הבא, ואם פותרים את הנקודה הזו, ככה אני, לפי מיטב ידיעותיי והערכתי המקצועית.

מכלוף מיקי זוהר: הכל יזרום, כן.

עמיר פרץ: אם משרד האוצר אומר כאן אין בעיה של תקציב - - -

מכלוף מיקי זוהר: אז אני יכול לומר אדוני, שיתכן מאד שהוועדה תקבע סיור במקום הזה ותזמין את כל הגורמים הרלבנטיים - - -

עמיר פרץ: תשמע את האוצר, שיגיד לך שאין - - -

מכלוף מיקי זוהר: כולל מקווה ישראל וכדומה ואנחנו נדרוש מהם פתרונות כדי שנשחרר את צוואר הבקבוק הזה שעליו דיבר חברנו.

<צאלה פינטו: אבל אנחנו רוצים רגע לדבר על צוואר הבקבוק הזה במונחים מקצועיים.

מכלוף מיקי זוהר: אז אנחנו נגיע גם לזה, רק יש עוד חברי כנסת שרוצים לומר את דברם.

עמיר פרץ: אני מודיע לך, גברתי, כארבע שנים - - -

מכלוף מיקי זוהר: אני אתן לך הזדמנות לדבר היום, לפני שמשרד האוצר יאמר את דברו.

מכלוף מיקי זוהר: משרד האוצר רוצה להשיב לך.

עמיר פרץ: רק להגיב בפניה.

עמיר פרץ: העסק הזה מטופל ואני מאד מאד מתפלא שזה עוד לא נפתר, כי יש פה אינטרס של כולם, גם של משרד התחבורה, גם של זרימת המים לים.

עמיר פרץ: יש פה אלף ואחת סוגיות שאמורות להיפתר, כשפותרים את צוואר הבקבוק הזה.

עמיר פרץ: בבקשה, הראל.

מכלוף מיקי זוהר: משרד האוצר.

<הראל שליסל: משרד האוצר.

<הראל שליסל: הראל מאגף תקציבים במשרד האוצר.

עמיר פרץ: אני שמח לראות את ראש המועצה שלי פה, את אלון שוסטר.

מכלוף מיקי זוהר: איזה מועצה?

<צאלה פינטו: שער הנגב.

מכלוף מיקי זוהר: של שער הנגב, לא של שדרות.

עמיר פרץ: בסדר, אתה יודע, הוא הנציג שם של הכל, במתחם שלנו.

<הראל שליסל: קודם כל במשפט, זה פקק שתוקע לא רק את הדרום.

<הראל שליסל: שנה הבאה פותחים את התחנה בירושלים, גם שם תהיה מגבלה של תדירות, בעקבות אותו סיפור של הפקק באיילון.

<הראל שליסל: זה לא רק עניין של הדרום ולא רק הדרום סובל מזה.

<הראל שליסל: בעניין מקווה ישראל, אז השטחים שמחזיקים בהם מקווה ישראל חיוניים לפשט הצפה.

<הראל שליסל: אני לא רוצה כרגע להיכנס לפרטים הטכניים.

<הראל שליסל: אם נעשה סיור, אני חושב שזה רעיון טוב שהוועדה תיקח את זה על עצמה ותעזור לנו לקדם את זה.

<הראל שליסל: בגדול יש חוק מקווה ישראל, אם אתם מכירים.

מכלוף מיקי זוהר: טוב, הוועדה הזאת היא ועדה רצינית, חביבי.

מכלוף מיקי זוהר: היא עשתה שישה סיורים בשבוע אחד, נכון או לא?

יעל כהן-פארן: הם עשו שניים ביום.

יעל כהן-פארן: היו איזה שניים ביום איזו פעם.

מכלוף מיקי זוהר: עשינו שישה בשבוע.

תמר זנדברג: באיזה שבוע?

מכלוף מיקי זוהר: שבוע שעבר – שישה סיורים.

עמיר פרץ: אדוני יושב הראש, אני מתנצל.

תמר זנדברג: בכנסת סיירתם?

מכלוף מיקי זוהר: בארץ.

מכלוף מיקי זוהר: איפה שאת רוצה בארץ היינו.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה אדוני.

יעל כהן-פארן: שלושה ביום.

מכלוף מיקי זוהר: כן.

מכלוף מיקי זוהר: הזמנו.

מכלוף מיקי זוהר: זה היה קשה, זה היה מסע, אבל זה היה כייף.

<הראל שליסל: אדוני, חוק מקווה ישראל קובע שהמקרקעין המפורטים בחוק לא יכולים לשנות את ייעודם, אלא לפני יוזמת שר ואישור שר החינוך, התרבות, החקלאות, הפנים, ועדה משותפת של ועדת החינוך והתרבות, ועדת הפנים ואיכות הסביבה של הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: הייתם מוסיפים גם את נשיא המדינה וככה זה היה- - -

<הראל שליסל: אם שאלת מה הפקק, זה הפקק.

מכלוף מיקי זוהר: הבנתי.

תמר זנדברג: רגע, אבל איפה זה נמצא?

תמר זנדברג: אתה יכול להגיד לנו?

<קריאה: אז אפשר לעשות שינוי חקיקה.

תמר זנדברג: איפה זה נמצא מבחינת הפנייה שלכם?

תמר זנדברג: אני למשל חברה בוועדת הפנים ואיכות הסביבה, לא שמעתי שנקבע דיון מאז שאני בכנסת ארבע שנים, על הנושא הזה.

<הראל שליסל: אז מתנהל משא ומתן - - -

תמר זנדברג: לפעמים אנחנו רגילים שיש איזה זה, אז יודעים שזאת הבעיה ומשאירים אותה מונחת על המדף.

תמר זנדברג: השאלה מה?

תמר זנדברג: כל שבוע אתם מנדנדנים, מניחים בקשות, פונים לראש הממשלה אם זה לא מצליח?

תמר זנדברג: איפה זה נמצא?

מכלוף מיקי זוהר: אני שואל את עצמי שאלה, חברת הכנסת זנדברג.

מכלוף מיקי זוהר: שמענו כרגע ממנו רשימה של גופים שצריכים לאשר את העניין הזה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו לא חושבים כולנו אולי שצריך לעשות שינוי חקיקה בנושא הזה?

תמר זנדברג: סבבה, מאה אחוז, אבל השאלה מה יהיה יותר מהר – שינוי חקיקה או לקדם את זה.

מכלוף מיקי זוהר: לדעתי לפי מה שהוא אמר לי, זה בערך בין 8 ל-9 שנים.

תמר זנדברג: אבל 4 מהן כבר עברו.

יעל כהן-פארן: השאלה איפה זה עומד.

יעל כהן-פארן: אם זה רק בוועדת הפנים של הכנסת - - -

מכלוף מיקי זוהר: אני אגיד לך משהו, אני מבקש מאגף התקציבים וממשרד התחבורה, לנסח הצעת חוק שמחריגה סוגיות של רכבת בלבד, שהן לרווחת הציבור, שפותרת אתכם בעניין הזה, זאת אומרת שתאפשר לכם זכות הפקעה כזו או אחרת, שפותרת אתכם מההליך המסורבל הזה, עקב צרכי ציבור רחבים של רבים ואלפים ואולי עשרות אלפים מאזרחי ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מתחייבים, אני מתחייב להגיש יחד עם חברי הוועדה וחברי הכנסת את הצעת החוק הזו לקדם אותה במהירות האפשרית.

מכלוף מיקי זוהר: יכול להיות שהצעת החוק הזאת תוריד מכם חסם אדיר שיכול לעזור לכם לעשות את הפעולה הזאת מיידית.

מכלוף מיקי זוהר: נסחו לי את הצעת החוק, נקדם אותה.

מכלוף מיקי זוהר: חברת הכנסת כהן-פארן, בבקקשה.

יעל כהן-פארן: טוב, אז אני רוצה להגיד כמה מילים.

יעל כהן-פארן: אני מגיעה לוועדה הזאת בתחושה קצת לא נוחה, שבגלל כישלונו הקולוסאלי של משרד התחבורה לקדם תחבורה ציבורית סבירה והגיונית לאזרחי מדינת ישראל - - -

מכלוף מיקי זוהר: היי, הגזמת.

מכלוף מיקי זוהר: הגזמת.

יעל כהן-פארן: בסדר, הוא עובד על זה מאוחר - - -

מכלוף מיקי זוהר: שר התחבורה עושה עבודה מדהימה.

יעל כהן-פארן: בסדר, מיקי, אני בזכות דיבור, בבקשה.

יעל כהן-פארן: אז אנחנו פה צריכים בוועדה להחליט אם אנחנו בוחרים בילד או בילדה.

יעל כהן-פארן: כי מישהו ייפגע פה.

יעל כהן-פארן: מישהו נפגע היום מזה, אתם, תושבי הדרום, מזה שהתחבורה כל כך לא יעילה ואתם צריכים לנסוע הרבה יותר, אבל אם אנחנו מורידים רכבת אחת פרברית והופכים אותה למהירה בשבילכם, אז ייפגעו תושבים אחרים.

יעל כהן-פארן: עכשיו השאלה היא איפה אפשר כן לפתור את זה ולמצוא את הדרך, עם כל הסטטוטוריקה והקושי וכו'.

יעל כהן-פארן: אז קודם כל לתושבי דרום גוש דן – בואו נקרא להם דרום גוש דן – שחשוב לנו שלא יבחרו בחזרה ברכב הפרטי שלהם.

יעל כהן-פארן: אם הם עשו את המעבר לרכבת ומעבר לתחבורה הציבורית, שיבורכו, שיקבלו פרחים הביתה ושישאירו את האוטו בבית.

יעל כהן-פארן: זה המסר, כי אחרת כולנו נטבע בהרבה יותר פקקים וצרות אחרות.

יעל כהן-פארן: אז השאלה היא איך אפשר לפתור את זה.

יעל כהן-פארן: אם זה לעשות רכבת - - -

<קריאה: אבל הדרום גם - - -

יעל כהן-פארן: רגע, רגע, שנייה.

יעל כהן-פארן: כדי לאפשר את הרכבת המהירה - - -

<קריאה: אבל - - -

יעל כהן-פארן: סליחה, אני מדברת עכשיו.

יעל כהן-פארן: מה שאני אומרת שזה אפשרי, אפשרי גם בדרכים אחרות.

יעל כהן-פארן: אפשר בתחבורה של אוטובוסים מהירים, שיכולה להיות מופעלת תוך כלום זמן.

יעל כהן-פארן: לא צריך תשתיות.

יעל כהן-פארן: לא צריך כבישים חדשים, רק צריך להפעיל קווים מהירים לאותן אוכלוסיות שאנחנו לא רוצים שייפגעו ושסוף סוף בחרו בתחבורה ציבורית, שתישאר להם תחבורה ציבורית טובה, יעילה ומהירה.

יעל כהן-פארן: אולי היא אפילו תהיה יותר טובה מהרכבת.

יעל כהן-פארן: מי יודע, רק תתחילו.

יעל כהן-פארן: אחד.

יעל כהן-פארן: שניים, אני רוצה לשמוע אתכם.

יעל כהן-פארן: אני מבינה שיש כאן אנשים שהגיעו עם אמירה שאפשר לעשות יותר רכבות בשעה ממה שנעשה היום.

יעל כהן-פארן: אז אנחנו נשמח לשמוע גם איך.

יעל כהן-פארן: ציינת קודם שהקווים לא מתחברים, הרי יש 10 רכבות בשעה לצפון, דרום, לא על המסילה היחידה.

יעל כהן-פארן: אז אולי אפשר, לא יודעת, שאחת מהן כן תהיה לקווים של ראשון, יבנה, חולון, בת ים, ואז תוכל להיות רכבת מהירה לתושבי הדרום.

יעל כהן-פארן: באמת בסופו של דבר צריך לעשות פה את האיזונים, כי בסופו של דבר אנחנו לא רוצים שאנשים יהיו תקועים שעות בפקקים, בגלל שהעדפנו יותר ושיהיה יותר זיהום אוויר ושיהיה יותר עומס תחבורתי, שהוא בלתי נסבל כבר היום, בגלל שהעדפנו לתת לתושבי הדרום לנסוע 20 דקות פחות.

יעל כהן-פארן: חשוב מאד.

יעל כהן-פארן: אני תומכת, אבל צריך לראות את התמונה בכללותה וכאן הוועדה בעצם נדרשת לבוא ולהגיד אני בוחרת בזה ולא בזה.

יעל כהן-פארן: זה לא פייר ולכן צריך למצוא פתרון לכולם.

<צאלה פינטו: אנחנו רוצים להציג את הפתרון שלנו, ברשותכם.

יעל כהן-פארן: אז בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: אוקיי.

מכלוף מיקי זוהר: רק חברי, חבר הכנסת אכרם חסון יחליף אותי בכיסאי, כיושב ראש, כי הוא חבר ועדה וביקשתי להחליף אותי.

מכלוף מיקי זוהר: אני ממשיך לוועדת הכספים לדיונים נוספים ואחר כך לעוד דיון.

<צאלה פינטו: אם תוכל להישאר להצגת הפתרון שלנו.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבטיח להסתכל על המצגת הזו.

מכלוף מיקי זוהר: אתם תעבירו לנו אותה במייל או שבטח כבר העברתם ואני אקבל אותה ממנהלת הוועדה ואני אסתכל עליה.

מכלוף מיקי זוהר: אכרם, בוא בבקשה תחליף אותי.

מכלוף מיקי זוהר: יש פה דוברים רבים שנרשמו, אכרם יאפשר לכולם.

מכלוף מיקי זוהר: מניסיוני כשהוא ניהל ישיבות, זה אפילו יותר טוב מהניהול שלי.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: אני אחזור.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא יודע אם אספיק לחזור לסיכום.

מכלוף מיקי זוהר: אני אנסה לחזור לסיכום.

מכלוף מיקי זוהר: היו"ר - אכרם חסון.

אכרם חסון: כל טוב.

אכרם חסון: חברים, ברוכים הבאים קודם כל ובוקר טוב.

אכרם חסון: אנחנו קודם כל ניתן לראש המועצה המכובד שהגיע במיוחד, גם להשמיע מה שיש לו להגיד.

אכרם חסון: בבקשה.

<אלון נתן שוסטר: קודם כל כולם הגיעו במיוחד.

<אלון נתן שוסטר: אני רציתי להודות ליושב הראש שיצא על הפעולה שלו למען תושבי שדרות ועוטף עזה בעניינים אחרים, אז את זה אני אעשה אחר כך.

<אלון נתן שוסטר: ראשית אני רוצה לציין שהמסילה הרביעית יש לה עוד יתרון אחד עצום לטובת הנגב הצפון מערבי והוא הנושא של המים.

<אלון נתן שוסטר: הרי כל סיפורי הניקוז מייצרים מים.

<אלון נתן שוסטר: זו חלופה, הייתי אומר, לזרוק אותם לים ואנחנו שנים מנסים לקדם את המהלך הזה בכלל, בלי קשר לנושא התחבורה, אלא כדי לזכות בעשרות מיליוני קו"ב של מים בממוצע, שישקו את הנגב הצפון מערבי.

<אלון נתן שוסטר: והנה סיוע נוסף או חיבור בין שתי אג'נדות שונות לגמרי.

<אלון נתן שוסטר: ברור שנושא של היעילות הטכנית ככל שאפשר להגיע היא חשובה.

<אלון נתן שוסטר: הצעת הסטטוטוריקה, ההערה של יושב הראש מיקי זוהר לבחון אפשרות של חקיקה, גם פה אני מציע להסתכל על כל ההיבטים, כי גם שם יש כל מיני ילדים וגם שם צריך לשים לב.

<אלון נתן שוסטר: אני רוצה להעיר הערה אחת אחרונה.

<אלון נתן שוסטר: כשיש מצב של – איך הייתי אומר – הכרעה בתוך מין משפט שלמה כזה, הדרך המקובלת או הטובה היא לנסות להסתכל רחב יותר ולמצוא איזה שהוא תקן ארצי.

<אלון נתן שוסטר: למה אני מתכוון?

<אלון נתן שוסטר: בואו נסתכל בממוצע, נעשה איזה שהוא מחקר זריז.

<אלון נתן שוסטר: תושבי קריית שמונה, תושבי מי שעולה בדרך ברכבות או באוטובוסים, איזה שהוא תו תקן של אחד לכמה פעמים יש נסיעה מהירה למי שיושב קו מאסף.

<אלון נתן שוסטר: מה האפשרות, פחות או יותר – אחד לאחד, אחד לשניים, אחד לשלושה.

<אלון נתן שוסטר: אני חושב שבכל מצב נתון, כשיש מחסור ויש מחסור במשאבים – במקרה הזה מסילתיים או בטיחותיים, לא לשכוח בכל מצב נתון לייצר את הצדק החלוקתי הזה.

<אלון נתן שוסטר: זה מה שבעצם אנחנו מבקשים.

<קריאה: אחת לשעה - - -

אכרם חסון: חבר, אתה לא יכול להעיר.

אכרם חסון: עם כל הכבוד אתה לא יכול להעיר.

אכרם חסון: צריך להירשם בצורה מסודרת ונאפשר לך.

אכרם חסון: לפני שנמשיך, אני ביקשתי כחבר כנסת להגיד כמה דברים ואני חייב להגיד לכם שאחרי שגברת פינטו הגיעה אלינו, למשרד, אנחנו הגשנו שאילתא לשר התחבורה.

אכרם חסון: מיותר לחזור על כל הדברים שאמרו כאן, אבל אנחנו קיבלנו תשובה וישנו כאן נציג משרד התחבורה, שהם יאפשרו רכבת מהירה אחת ביום למשך שלושה חודשים.

אכרם חסון: אני חושב שזה פתרון מיותר, לא אפקטיבי וזה לא ניסיון לבדוק את הנתונים.

אכרם חסון: אם אנחנו מדברים על מתן שירות לחצי מיליון איש, שבאים לפתח ולקדם את המקום, צריך לעשות את כל העבודה כמו שעושים במקומות הכי טובים בארץ, כדי באמת לפתח את המקום ולתת לו אפשרות לצמוח ולהתקדם.

אכרם חסון: אני רוצה להגיד לך, אני הייתי ראש עיר ובשני היישובים שלי לא הייתה תחבורה ציבורית לחיפה, דלית אל כרמל ועוספייה.

אכרם חסון: בסוף שכנענו את שר התחבורה, בזמנו שאול מופז, וסבסדו תחבורה ציבורית.

אכרם חסון: אחרי כמה חודשים נרשמו 900 תלמידים, שזה 10% מהתלמידים של דלית אל כרמל, עוספייה וחיפה.

אכרם חסון: כל האנשים שהיו צריכים לקבל את השירותים ממשרדי הממשלה התחילו לנסוע בתחבורה הציבורית, לחסוך נסיעות, לחסוך חניות, לחסוך בנזין, לחסוך את הכל.

אכרם חסון: כיום הדבר הזה הביא לשגשוג גדול מאד לשני היישובים.

אכרם חסון: זה נושא של סדר עדיפות.

אכרם חסון: הפריפריה נשכחה.

אכרם חסון: הפריפריה לא קיימת.

אכרם חסון: לא סתם אמרנו כל הזמן כראשי ערים מהפריפריה, שהמדינה נגמרת גם בגדרה וגם בחדרה.

אכרם חסון: אני אומר גם לנציג משרד האוצר ואני גם נציג האוצר בכנסת, לא תהיה שום בעיה, כי שר האוצר מהפריפריה, הוא יודע מה חשיבות הדברים האלה.

אכרם חסון: אנחנו צריכים לתמוך ולקדם ולא כל פעם לבוא לכאן ולהגיד יש בעיות.

אכרם חסון: כי יש בעיות מכאן עד אין סוף.

אכרם חסון: השאלה איך אנחנו פותרים את הבעיות ונותנים פתרונות לאזרחים, שהם אזרחים טובים, הם משרתים כמו כל אחד אחר ומקריבים למען המדינה.

אכרם חסון: אז הגיע הזמן שהמדינה תקריב באותה מידה שהיא עושה במקומות הכי טובים בארץ.

אכרם חסון: גברת פינטו, רצית להגיד עוד כמה דברים.

אכרם חסון: שלוש דקות, בבקשה.

<צאלה פינטו: כן, חשוב לנו להתייחס מקצועית לטענות המקצועיות שעלו פה.

<דביר לנגר: שלום רב.

<דביר לנגר: גברת צאלה פינטו חברה אלי.

<דביר לנגר: אני מתושבי הצפון, קיבוץ גשר הזיו.

<דביר לנגר: הגעתי מנהרייה.

<דביר לנגר: עליתי ב-04:54 היום לרכבת.

<דביר לנגר: הייתי פה הראשון באולם.

<דביר לנגר: אז המאבק הוא שכלל הפריפריה.

04: אני אציג את המטרייה המקצועית ואני אסביר איפה רכבת ישראל ואיך צריך להתקיים השירות.

04: אני גם אתן פתרון שאפשר ליישם ב-19 מיליון שקלים בשנה, מיידית.

04: אנחנו לא סתם במחאה ואומרים קשה לי.

04: אחת, העדר היררכיה של סוגי שירות.

04: הרכבת מפעילה שירות מעורב של קווים בין עירוניים ופרברים ותכניות הפיתוח שלה ממשיכות ומנציחות את התפיסה המעורבת.

04: תיכף תראו מי אמר את זה.

04: שתיים, חסרה יצירה של היררכיית רשת ברורה ועירוב של השירות הבין עירוני והפרברי.

04: מי אמר את זה?

04: קרן טרנר אמרה את זה, בסדר?

04: בתכנית האסטרטגית של משרד התחבורה.

04: מילת המפתח היא היררכיה של שירות.

04: ומה אנחנו עשינו פה?

04: אנחנו השחתנו את ההיררכיה, ברגע שנתנו מענה כביכול לבת ים וחולון.

04: עכשיו אני אסביר את ההיררכיה, וזה מהתכנית האסטרטגית של משרד התחבורה.

04: צריך להבין, אתם קראתם את המילים הקשות של משרד התחבורה על רכבת ישראל.

04: אלה שני ארגונים שיש ממש איבה ביניהם בדברים מסוימים.

04: הנה ההיררכיה: הרכבת הארצית המהירה זאת אותה רכבת שאמורה לחבר את חיפה לתל אביב, את ירושלים לתל אביב ואת באר שבע לתל אביב ב-250 קמ"ש.

04: עליה אנחנו לא מדברים פה.

04: קיים קו כזה, זה עכשיו רץ.

04: יש עוד דרג, מדרג נמוך יותר, שבעצם קצת יותר רחב, זה רכבת אזורית, מטרופולינית.

04: לאחר מכן יש את הרכבת העירונית.

04: למעשה הקווים פה הם מאד כלליים ויש עוד רכבת והיא הרכבת הבין עירונית.

04: אנחנו עוסקים פה היום ברכבת הבין עירונית.

04: יש פרמטרים מאד מאד ברורים.

04: דיברו פה על תקן, יש פרמטרים מאד לכל אחד מסוגי השירות האלה.

04: תראו, הרכבת הארצית המהירה, 40 קילומטר בין תחנה לתחנה, כאשר מחיפה לתל אביב תהיה רכבת אחת, זאת אומרת בקו ישיר ומבאר שבע תהיה כמובן בקריית גת עצירה.

04: הרכבות היותר פנימיות הן מ-3 עד 10 קילומטרים.

04: הרכבת הבין עירונית שפה חסרה, כי זה בכל זאת היה בשנת 2012 ולא עשו את ההבחנה, היא בערך בין 10 קילומטרים ל-20 קילומטרים וזאת הרכבת שאנחנו מדברים.

04: מה שהלכו ועשו נכבדי הרכבת, הם ערבבו את הכל.

04: הם עשו שירות מעורב.

04: הפכו רכבת, אמרו אנחנו עכשיו נעשה את המהירה, פה היא תהיה עירונית וכו' ופשוט השחיתו את ההבחנה בהיררכיה, שזה הדבר הכי חשוב בתכנית של תחבורה ציבורית וזה מה שחשוב לי להבהיר לחברי הוועדה.

04: עכשיו בואו תסתכלו.

04: אנחנו לא נמצאים פה ברכבת האזורית.

04: הרכבת האזורית עוסקת בחיבור הטבעות המרוחקות במטרופולינים.

04: אנחנו לא נמצאים פה ואנחנו לא נמצאים פה.

04: שימו לב לחלוקה לטבעות.

04: אשדוד היא בטבעת החיצונית, ראשון לציון היא גם בטבעת החיצונית יותר מהטבעת הפנימית.

04: הטבעת הפנימית לא צריכה לקבל שירות, רבותי, מהרכבת הבין עירונית.

04: היא פשוט לא צריכה לקבל שירות מהרכבת הזאת.

04: מיידית היא לא צריכה לקבל ואני לא תושב - - -

<מורן ישראל: זו שטות גמורה מה שאתה אומר, אדוני.

<מורן ישראל: שטות גמורה.

<דביר לנגר: שנייה, שנייה.

תמר זנדברג: לא באנו להילחם אלה באלה.

<דביר לנגר: רגע, אני אציע פתרון.

<מורן ישראל: מה זה לא צריכים לקבל שירות?

<מורן ישראל: 200,000 התושבים של חולון לא צריכים לקבל שירות?

<צאלה פינטו: אנחנו רוצים להציע את הפתרון גם, לא רק לדבר על הבעיה.

<דביר לנגר: אני אציע פתרון, רבותי.

אכרם חסון: רק שנייה בבקשה, חכה בבקשה.

אכרם חסון: אל תמשיך.

אכרם חסון: חברים, קודם כל לא מעירים - - -

<מורן ישראל: הם רוצים את זה על חשבוננו.

אכרם חסון: סליחה, מי כבודו?

אכרם חסון: אני מבקש, אף אחד לא מעיר - - -

תמר זנדברג: מורן, אתה רשום לדיון וזה לא אחד נגד השני.

<מורן ישראל: אני מתנצל.

תמר זנדברג: אנחנו רוצים שתהיה תחבורה לכולם.

אכרם חסון: אנחנו מכבדים כל אחד.

אכרם חסון: אם ביקשת רשות, אתה תקבל.

אכרם חסון: אנחנו נמצאים כאן עד השעה 11:00.

אכרם חסון: נאפשר לכולם לדבר.

אכרם חסון: אז בבקשה.

<מורן ישראל: מאה אחוז.

<מורן ישראל: אני מתנצל, אדוני יושב הראש.

אכרם חסון: אז בבקשה, אני רק מבקש מכבודך לקצר.

<דביר לנגר: אני אקצר.

אכרם חסון: וגם בבקשה אתה אל תעיר.

אכרם חסון: אתה מעלה דברים, אז תמשיך להעלות אותם ואנחנו מקשיבים ואנחנו מבינים.

<דביר לנגר: מאה אחוז.

<דביר לנגר: אני אקדים ואומר שאני אסכם בפתרון יותר טוב ממה שקיים היום לטבעת הפנימית.

<דביר לנגר: החלוקה לטבעות, כפי שציינתי יש את הטבעת החיצונית שהיא מורכבת מאשדוד.

<דביר לנגר: אשקלון כמובן לא בטבעות, קשורה לתל אביב ונתיבות וכו', מבחוץ.

<דביר לנגר: זאת אומרת גם הרכבת האזורית, דרך אגב, אינה אמורה לספק את הפתרון של הטבעת הפנימית.

<דביר לנגר: ואני אמשיך הלאה להראות לכם איך זה נראה.

<דביר לנגר: הנה הקו מאשקלון לאשדוד.

<דביר לנגר: יש פה מרחק של 12 קילומטרים, 10 דקות נסיעה, 74 קמ"ש מהירות ממוצעת.

<דביר לנגר: אם אנחנו נמשיך הלאה, מאשדוד ליבנה, אנחנו מדברים על 68 קמ"ש, 11 קילומטרים.

<דביר לנגר: אם אנחנו נלך מיבנה לראשון לציון, אנחנו מדברים על 14 קילומטרים, 74 קמ"ש.

<דביר לנגר: אז אתם רואים איך נראית רכבת בין עירונית.

<דביר לנגר: ככה היא נראית.

<דביר לנגר: איך היא לא נראית?

<דביר לנגר: תראו מה עשו החברה.

<דביר לנגר: מראשון לציון לבת ים יש 1.4 קילומטרים.

<דביר לנגר: שימו לב, 1.4 קילומטרים.

<דביר לנגר: מבית ים, הקוממיות לבת ים יוספטל, 1.5 קילומטרים.

<דביר לנגר: מבת ים יוספטל לחולון – 2.3 קילומטרים.

<דביר לנגר: מחולון וולפסון לצומת חולון – 1.7 קילומטרים ומצומת חולון לתל אביב ההגנה, 2 קילומטרים.

<דביר לנגר: את המרחק הזה אפשר גם ללכת.

<דביר לנגר: המהירות הממוצעת היא לא כמו שחברתי ציינה 50 קמ"ש, אלא 30 קמ"ש.

<דביר לנגר: כי המקטע הרלבנטי מראשון לציון עד לתחנה המרכזית ההגנה פה, ואגב, גם ראשון לציון והם לא פה וחבל, אבל גם ראשון לציון צריכים חיבור ישיר להגנה וזה יתמרץ עוד רכבים ללכת.

<דביר לנגר: פשוט צריך לעשות את השירות לפי ההיררכיה.

<דביר לנגר: דיברתי על היררכיה, שימו לב מה משרד התחבורה אומר: רכבת ישראל מפעילה שירות מעורב של קווים בין עירוניים בפרברים ותכניות הפיתוח שלה ממשיכות את התפיסה המעורבות.

<דביר לנגר: עוד: חסרה יצירה של היררכיית רשת ברורה ועירוב של השירות הבין עירוני והפרברי.

<דביר לנגר: במקום פיתוח תכנית אסטרטגית – שימו לב – המגבלות הקיימות, שזה המגבלות הפוליטיות – ממשיכות להוות אבן הדרך העיקרית בתכניות הפיתוח של רכבת ישראל.

עכשיו הפתרון: לגבי הטבעת הפנימית, אני אציע פה פתרון שאפשר ליישם ב-19 מיליון שקלים מיידי, שהוא ייתן שירות עדיף לחברינו.

עכשיו הפתרון: הנה בת ים קוממיות.

עכשיו הפתרון: זאת התחנה הכי רחוקה – בת ים קוממיות – מהפנימיות.

עכשיו הפתרון: בת ים קוממיות זה פה וכאן זה תל אביב ההגנה.

עכשיו הפתרון: שאטל לעומת רכבת כבדה, ואני מדבר על שטאל כל דקה, שייצא.

עכשיו הפתרון: 8 דקות נסיעה בשטאל לעומת 14 דקות ברכבת כבדה.

עכשיו הפתרון: התדירות של השטאל היא כל דקה.

אכרם חסון: מה המרחק?

<דביר לנגר: המרחק הוא 12 קילומטרים.

<קריאה: כנראה הוא לא היה על נתיבי איילון ברכב.

תמר זנדברג: איפה ייסע השאטל?

<דביר לנגר: השטאל על נתיבי איילון, בנתיב תחבורה ציבורית ייעודית.

תמר זנדברג: באיזה שעות ביום ייקח לו 8 דקות?

<צאלה פינטו: יש נתיב לתחבורה ציבורית.

<קריאה: אין סיכוי כזה.

<דביר לנגר: תראי, גברתי, בנתיב תחבורה ציבורית, גם הבוקר כשבאתי באוטובוס מתל אביב לירושלים זה היה הרבה יותר מהר, ראיתי את החברה עומדים.

תמר זנדברג: אבל יש שטאל בכביש תל אביב ירושלים כי נלחמנו על זה, על נתיב תחבורה ציבורית ולא הסכימו לתת.

<דביר לנגר: אני אשמח לקדם פתרונות, אבל במקרה הכי גרוע צריך להתחיל להטיל פה אגרת גודש, כדי שנתיב התחבורה הציבורית יהיה פנוי והשטאל הזה אכן יעשה 8 דקות במקום 14 דקות.

אכרם חסון: תתקדם בבקשה.

<דביר לנגר: אנחנו מתקדמים.

<דביר לנגר: המערכת הזאת, כשאני מדבר על שטאל, כל דקה, מכל אחת מהתחנות הפנימיות, עולה 19 מיליון שקלים בשנה.

<צאלה פינטו: בחצי מהזמן, אגב.

<דביר לנגר: בחצי מהזמן, בתדירות כל דקה.

<דביר לנגר: לא ארבע רכבות.

<דביר לנגר: זה דבר שאפשר ליישם במיידי.

<דביר לנגר: התועלת הכלכלית פה היא מאות מיליוני שקלים.

<דביר לנגר: אפשר גם כמובן לגבות קצת כסף מהנוסעים, 3 שקלים נניח וזה יכסה חצי מהדבר הזה וזה פתרון מיידי.

<דביר לנגר: שורה תחתונה, אני מסכים.

<דביר לנגר: התועלת בשמירה על היררכיית השירות, התושבים של ראשון לציון, יבנה, אשדוד ואשקלון הם כולם יתומרצו ויהיה פחות גודש, גברתי.

<דביר לנגר: יהיה פחות גודש בכבישים וזה יפנה קצת את נתיבי איילון.

<דביר לנגר: מי פוקק לך את נתיבי איילון?

<דביר לנגר: ראשון לציון.

<דביר לנגר: את אפילו לא יודעת את זה, אבל כמו שיושב הראש אמר, ברגע ש - - -

תמר זנדברג: כרגע כל המדינה פוקקת את נתיבי איילון, נכון להיום.

<דביר לנגר: אז בסדר.

<דביר לנגר: אוקיי, נכון.

<דביר לנגר: צריך לעשות את הפעולות הנדרשות.

<דביר לנגר: זמננו קצר.

אכרם חסון: התכנית הזאת הוצגה למשרד התחבורה?

<דביר לנגר: היא מוצגת עכשיו.

<צאלה פינטו: אנחנו עוד מנסים לקבל פגישה איתם.

<דביר לנגר: זה מוצג עכשיו לפרוטוקול.

<דביר לנגר: נתבקשתי, גברת צאלה פינטו פנתה אלי וביקשה פתרון לפני שבוע ואני הצגתי את הפתרון.

<דביר לנגר: תודה רבה.

<דביר לנגר: יש פתרון.

אכרם חסון: תודה.

אכרם חסון: הדובר הבא הוא מר ישראל מורל.

אכרם חסון: תציג את עצמך בבקשה, במה אתה עוסק?

<מורן ישראל: אני אציג את עצמי.

<מורן ישראל: אדוני יושב הראש, קודם כל תודה רבה.

<מורן ישראל: אני מורן ישראל, אני חבר מועצת העיר בחולון.

אכרם חסון: יש לך עד שלוש דקות, בבקשה.

<מורן ישראל: אין בעיה.

<מורן ישראל: אז אני אתחיל קודם כל בזה שעיריית חולון לא זומנה לדיון הזה, על אף הפתרון המוצג פה, עיריית חולון לא זומנה.

<מורן ישראל: אנחנו שמענו במקרה על הדיון והגענו לדיון הזה.

<מורן ישראל: לפתרון פה יש השלכה חד משמעית ומיידית על תושבי חולון ולכן - - -

אכרם חסון: אז בוא, אני אתקן.

אכרם חסון: מנהלת הוועדה, שאנחנו מכבדים אותה והיא עושה עבודת קודש, שלחה לכל העיריות.

אכרם חסון: בבקשה.

<מורן ישראל: אז למיטב ידיעתנו, עם עדכון ובירור עם ראש אגף תחבורה, לא התקבלה שום בקשה כזו.

<מורן ישראל: הדבר השני, אני מאד מתחבר לבקשה הזאת.

<מורן ישראל: גם של צדק חלוקתי וגם של שוויון חברתי וגם של קידום התחבורה הציבורית ואיך מנגישים אותה לפריפריה הגיאוגרפית של מדינת ישראל, אבל גם לפריפריה החברתית.

<מורן ישראל: קודם כל בואו נדייק.

<מורן ישראל: כשמדברים על הדרום, זה לא הדרום כולו, כי כשמסתכלים על סכמת הרכבות, אז מבאר שבע יש לפחות שלושה צירים שמתקרבים לכיוון תל אביב - - -

<קריאה: - - - זה ברור.

<מורן ישראל: רגע, לא, שנייה.

<מורן ישראל: וכשאנחנו מדברים על אשקלון, אז לאשקלון יש שני צירים ולחולון ובת ים יש ציר אחד של רכבות.

<מורן ישראל: בחולון יש 200,000 תושבים, בבת ים יש כמעט 160,000 תושבים.

<מורן ישראל: כשאנחנו מדברים על ציר הרכבת, אנחנו מדברים על השכונות של ג'סי כהן, אנחנו מדברים על השכונות של תל גיבורים, אנחנו מדברים על השכונות של נאות רחל, אנחנו מדברים על אותם אלפי תושבים שהדרך היחידה שלהם להגיע בצור מונגשת למקומות העבודה, זה בסופו של דבר באמצעות הרכב - - -

<צאלה פינטו: אבל - - -

<מורן ישראל: רק שנייה.

<מורן ישראל: תני לי לסיים, אני לא הפרעתי לך בדברייך ודיברת לא מעט.

אכרם חסון: גברת פינטו, לא מגיבים כאן, בבקשה.

<צאלה פינטו: סליחה, סליחה.

<מורן ישראל: זו הדרך שלהם להגיע למקומות התחבורה.

<מורן ישראל: הנתונים הם ש-61.5% מתושבי חולון, מכוח העבודה בחולון, עובד מחוץ לחולון.

<מורן ישראל: זה האחוז הכי גבוה בכל האזור.

<מורן ישראל: זה אומר שכדי להגיע למקום העבודה אנחנו יוצאים מהעיר.

<מורן ישראל: האלטרנטיבה אומרת שבמידה ואתם תקצצו עכשיו, לפי הפיתרון הזה תקצצו את התחנות של חולון ושל בת ים, שזה אומר שאתם תוסיפו אלפים שיהיו על הכבישים, בין אם זה באוטובוסים וגם אם זה בתחבורה עם הרכבים.

<מורן ישראל: המשמעות של זה, כשדיבר האדון הנכבד ממשרד התחבורה על צוואר הבקבוק, והוא מדבר על ההיבט של הרכבות, צוואר הבקבוק בנתיבי איילון הוא לא רק ברכבות.

<מורן ישראל: הוא צוואר הבקבוק שקיים גם על נתיבי איילון על הכבישים.

<מורן ישראל: תוציאו את אותם אלפים שיצטרכו, אז זה כבר לא יהיה 14 דקות.

<מורן ישראל: אני אומר לכם שלהגיע בבוקר מחולון או בשעות העומס בכלל, זה כמעט 55 דקות עד שעה ורבע לתל אביב, למקומות שאנחנו צריכים להגיע.

<מורן ישראל: אז כשאנחנו מדברים על דברים כאלה, בואו נדייק בדברים.

<מורן ישראל: דבר נוסף ברשותך.

<מורן ישראל: שני דברים אחרונים.

<מורן ישראל: אחד, המצב הסוציו אקונומי שעל הציר הזה, אם מסתכלים עליו אז הוא בין 3 ל-4 לאותן שכונות שדיברתי, אז אם מדברים על צדק חלוקתי.

<מורן ישראל: הקיצור של הקווים האלה הוא לא 50 דקות.

<מורן ישראל: הדילוג של 4 התחנות האלה הוא דילוג של בין 6 ל-8 דקות.

<מורן ישראל: המשמעות זה ביטול טוטאלי לתושבי חולון, לעומת קיצור של 6 דקות.

<מורן ישראל: זו המשמעות האמיתית.

<מורן ישראל: צריכים לדייק בדברים.

אכרם חסון: אוקיי, תודה רבה.

<צאלה פינטו: התדירות של התחבורה הציבורית באזורים האלה, הקרובים לתל אביב, היא פי מיליון יותר גבוהה.

תמר זנדברג: זה לא-.

תמר זנדברג: אני ממש מציעה, אני באמת אומרת גם בתור יוזמת הדיון, אני ממש מציעה – זה לא אחד מול השני.

תמר זנדברג: אנחנו נעשה עוול.

<מורן ישראל: אנחנו מסכימים איתך, חברת הכנסת.

תמר זנדברג: אנחנו צריכים כולנו להתאחד כדי לדרוש תחבורה ציבורית יותר טובה לכל האזור.

תמר זנדברג: אם נלך אחד נגד השני, לא עשינו כלום.

<מורן ישראל: אז בבקשה, משפט באמת אחרון.

<מורן ישראל: אני מסכים עם חברת הכנסת, זה צריך להיות פתרון תוספתי.

<קריאה: אם הרכבת תחדש את מלחמת הצפון נגד הדרום - - -

<מורן ישראל: לא, לא, אנחנו מסכימים, זה צריך להיות תוספת של משרד התחבורה.

תמר זנדברג: זה לא העניין.

תמר זנדברג: בדיוק, צריכה להיות תוספת.

תמר זנדברג: אנחנו צריכים לראות כאן תכנית לאומית איך אנחנו מוסיפים מסילות - - -

<מורן ישראל: משפט אחרון שמתייחס רק לפתרון שהוא אמר.

אכרם חסון: מורן, אנחנו חייבים לתת הזדמנות לאחרים.

אכרם חסון: בבקשה, משפט אחרון.

<מורן ישראל: אחרון.

<מורן ישראל: המסילה הרביעית שהוא דיבר עליה, שהיא פתרון משמעותי שייפתר, כמו שאמר הבחור ממשרד האוצר, באמצעות ההפקעה ממקווה ישראל.

<מורן ישראל: שימו לב שהוא אמר שהיא לא נוגעת בחולון ובת ים.

<מורן ישראל: היא לא תועיל לחולון ובת ים, כי היא לא קשורה.

<מורן ישראל: היא לא תעבור שם, היא תעבור בציר השני.

תמר זנדברג: לא, היא תועיל במובן הזה שיהיו יותר מסילות.

אכרם חסון: תודה רבה.

אכרם חסון: אנחנו ממשיכים, חברים.

<מורן ישראל: היא תשחרר יותר, אבל היא לא עוברת בחולון ובת ים.

אכרם חסון: חברים, מורן - - -

<דביר לנגר: היא תיתן לכם אפשרות ליותר שירות, איזו שאלה?

<מורן ישראל: אני מסכים.

<מורן ישראל: לא, לא, בוודאי.

אכרם חסון: מורן, אנחנו לא בעיריית חולון.

אכרם חסון: כאן לא מתווכחים.

אכרם חסון: אנחנו חייבים לכבד את כולם.

<מורן ישראל: תודה רבה.

<מורן ישראל: אני מאד מקווה שיימצא פתרון, רק לא על הגב שלנו.

אכרם חסון: מאה אחוז.

אכרם חסון: הדובר הבא, גיל יעקב, בבקשה.

יעקב גיל: אני מנכ"ל 15 דקות, שזה ארגון צרכני תחבורה ציבורית.

אכרם חסון: יש לך 3 דקות.

אכרם חסון: תעמוד בלוח הזמנים בבקשה.

יעקב גיל: בסדר גמור.

יעקב גיל: אז תודה על הדיון.

יעקב גיל: אני חושב שאנחנו בעצם נמצאים בדיון הזה משתי סיבות עיקריות.

יעקב גיל: אחת, יש פיתוח מאד מואץ של הרכבת, אבל בעצם ההיבט של התפעול לא מקבל את המענה הנדרש.

יעקב גיל: יש לחץ מאד גדול גם מכיוון השר ובטח עוד גורמים להתקדם ובקרוב אגב יפתחו עוד קווים והבעיות האלה רק ישכפלו את עצמן.

יעקב גיל: בספטמבר קו מכרמיאל, במהלך 2018 מירושלים ואנחנו בעצם משכפלים את הבעיה.

יעקב גיל: הבעיה היא כזאת שקיים כבר היום שירות בהיררכיה בקו שמגיע מהצפון.

יעקב גיל: יש רכבת ישירה מחיפה לתל אביב.

יעקב גיל: יש רכבת שעוצרת רק בבנימינה.

יעקב גיל: יש רכבת שעוצרת בכל התחנות.

יעקב גיל: אז הציבור רואה את זה והציבור יודע שמגיע לו היררכיה של שירות כזאת וצריך למצוא איזה שהוא פתרון, שהוא פתרון ביניים.

יעקב גיל: גם אם מדובר בתדירות מאד מופחתת של קו מהיר וישיר, צריך למצוא דרך אולי בכל זאת לעשות את זה בלי לפגוע בתושבים שמשתמשים בשירות לאורך הדרך.

יעקב גיל: אנחנו מצפים שלא נדבר רק על הבעיות הגדולות של מקווה ישראל וקירוי איילון, אלא גם נמצא איזה שהוא, גם אם זה פלסטר, אנחנו נמצא איזה שהוא פלסטר לטווח הקרוב שייתן את המענה בצורה שלא פוגעת.

יעקב גיל: אנחנו נשמח שהוועדה תבקש את התשובות האלה מרכבת ישראל.

יעקב גיל: בנוסף, אני חושב שאם כבר אנחנו בפורום הזה של הוודה, אנחנו בהחלט מבקשים מכם וקוראים לכם לקבל לוחות זמנים ואחריות למציאת הפתרון לבעיה של קירוי איילון; ואם נדרש תיקון חקיקה, אז אולי מכאן זה צריך לבוא כדי שהבעיה לא תמשיך ותחזור לפתחנו כל הזמן.

יעקב גיל: אגב, בהערת סוגריים אני אגיד על הנושא הנת"צ בנתיבי איילון, אכן יש נת"צ ומהבדיקות שלנו אין מספיק אוטובוסים שנוסעים על הנת"צ הזה.

יעקב גיל: ואם אחד מחברי הכנסת או הוועדה ירצו גם לבדוק את הסוגיה הזאת בלי קשר לרכבת, זה ייתן מענה הרבה יותר טוב לתושבי בת ים וחולון.

אכרם חסון: תודה רבה.

אכרם חסון: הדובר הבא הוא נציג רכבת ישראל.

אכרם חסון: מי הנציג, בבקשה?

<דן לנדאו: דן לנדאו, בוקר טוב.

אכרם חסון: דן, נדמה לי שאתה היית גם בכנסת, תקופה ארוכה.

<דן לנדאו: נדמה לך נכון.

תמר זנדברג: אתה מוכר לנו, כן.

אילן גילאון: יש אנשים מתקדמים בחיים.

אכרם חסון: אני מקווה שזה לא אנחנו.

<דן לנדאו: אני לא התחלתי מלהיות יצרן ריבות, אז היה לי כאילו פור.

אילן גילאון: ריבות, ריבות.

<דן לנדאו: ריבות.

<דן לנדאו: שמי דן לנדאו, אני מנהל יחידת הרגולציה ברכבת ישראל.

<דן לנדאו: אני נמצא בעמדה הכי נכונה, כי לא תפקידי להחליט על צדק חלוקתי ולא תפקידנו אלא לבצע את מדיניות הממשלה.

<דן לנדאו: אני חושב שתרומתנו לדיון יכולה להיות בדבר הבא – בגבולות הגזרה - - -

אכרם חסון: אבל בין לבין צריך לתקן עוול.

<דן לנדאו: ברור, ברור, בדיוק.

<דן לנדאו: בגבולות הגזרה של איך מגיעים לצדק חלוקתי בעוגה הקיימת.

<דן לנדאו: כי זה שהעוגה צריכה לגדול והיא אכן גדלה בזכות המדיניות הרציפה של ההשקעה הרציפה בהגדלת תשתיות התחבורה הציבורית בכלל והתשתיות שלנו בפרט, אבל מה עושים מחר בבוקר?

<דן לנדאו: קודם כל אני רוצה להתייחס לאחד הדוברים, כבר לא זוכר מי, הוא כל הזמן הפנה אותנו וזאת לא הפעם הראשונה שאני שומע את זה, ל-תראו מה קורה בין חיפה לתל אביב.

<דן לנדאו: למה אי אפשר לעשות, כפי שאנחנו עושים שם היררכיה בין רכבת מהירה יחסית לבין רכבת פרברית יחסית ואני אומר יחסית משום שאנחנו מדברים פה על הבדלים לא מאד גדולים, כי עד שהחזון של מסילות לרכבות מהירות מאד, שתופרדנה ממסילות לרכבות פרבריות, או רכבות אזוריות, עד שהחזון הזה יתממש, זה עניין של בנייה, זה עניין של שנים.

<דן לנדאו: ההבדל בין הסיפור של חיפה – תל אביב לבין הסיפור של באר שבע – תל אביב, דרך הציר המערבי הוא כזה: בין חיפה לתל אביב, בגדול, בגדול מבחינת התפיסה שלנו, הרכבת המהירה עוצרת נדמה לי פעם ראשונה בבית יהושע, ברכבת המהירה, נכון?

<צאלה פינטו: בבנימינה.

<דן לנדאו: בבנימינה, סליחה.

<דן לנדאו: ובנימינה זה חתיכת האב לכל האזור ואז היא ממשיכה ישירות לתל אביב.

<דן לנדאו: אבל כשאנחנו מסתכלים על הדמוגרפיה ועל הגיאוגרפיה של הנגב המערבי, הקו הוא אחר לגמרי.

<דן לנדאו: כלומר, כשהרכבת יוצאת בציר המערבי מבאר שבע, היא אוספת הרבה מאד אנשים תוך כדי נסיעה.

<דן לנדאו: למעשה הנתונים שלנו מראים שיותר משני שלישים מהנוסעים שיוצאים ברכבת הנגב המערבי, עולים במהלך הדרך.

<דן לנדאו: כלומר עולים בתחנות שבדרך.

<דן לנדאו: ועוד נתון מעניין, כ-40% מהם יורדים עוד לפני תל אביב.

<דן לנדאו: הם יורדים בתחנות חולון, בת ים וכל המקומות האלה.

<צאלה פינטו: הנתונים שלכם לא נכונים.

<צאלה פינטו: יש לי פה את הנתונים.

<צאלה פינטו: זה לא נכון.

<דביר לנגר: לאן נסעת?

<דן לנדאו: אני מבקש, תנו לי בבקשה לומר את הדברים.

<דן לנדאו: אני יודע שמומחים גדולים בתחבורה - - -

אכרם חסון: חברים, חברים.

<דן לנדאו: מומחים גדולים לתחבורה, אני לא יודע מטעם מי יודעים יותר טוב, אבל ככה הנתונים שלנו מראים.

<דן לנדאו: כלומר, גם לצד המגמה שנציג העירייה האיר אותה קודם, על כך שרוב העובדים מהאזור שלו יוצאים לעבוד בתל אביב, יש גם תנועה מקבילה של הרבה מאד אנשים שנכנסים מדרום לתוך התחנות של חולון, בת ים, ראשון, כיוון שגם שם יש מרכזי תעסוקה.

<דן לנדאו: גם שם יש את בית החולים וולפסון וכו'.

<דן לנדאו: 40% מהאנשים שנוסעים על קו הנגב המערבי יורדים לפני תל אביב.

<צאלה פינטו: כמה?

<צאלה פינטו: 40%?

<דן לנדאו: כשמצרפים את שני הנתונים הללו, מבינים שכשמדברים על צדק חלוקתי, שוב, זו הרמה הפוליטית קובעת.

<דן לנדאו: הרמה המקצועית של משרד התחבורה קובעת.

<דן לנדאו: אנחנו מבצעים, אבל כשמדברים על הדבר הזה, על איך להסתדר מחר בבוקר, איך לקיים מחר צדק חלוקתי, צריך להביא בחשבון מלבד כל הדברים שנאמרו כאן ורוב הדברים הם נכונים לגבי המגבלה וכו', צריך להביא שבחשבון שבסופו של דבר, למרות הרצון לא לשסות אוכלוסייה באוכלוסייה, בסוף האיזון הוא פגיעה יותר פה על חשבון פגיעה קטנה שם.

<דן לנדאו: וככל שיוחלט – וכנראה שכבר הונחינו לקיים רכבת מהירה אחת בבוקר הלוך לתל אביב ואחת אחרי הצהריים, לפנות ערב, חזור מתל אביב – הרכבת הזאת תבוא על חשבון רכבות אחרות.

<דן לנדאו: היא תבוא על חשבון שירות של מישהו אחר וזה בסדר, כי כשמדברים על איזון, בסופו של דבר כולם צריכים - - -

תמר זנדברג: זה סוס שמתכננת ועדה, יוצא גמל.

<דן לנדאו: בדיוק, בדיוק.

תמר זנדברג: גם תפגע במקום אחד וגם אחת בבוקר, אחת בערב לא נותן כלום.

<דן לנדאו: בדיוק.

<צאלה פינטו: וגם לפנות ערב, לא הבנתי.

<צאלה פינטו: אני חייבת להגיד משהו רגע.

<דן לנדאו: אני רוצה לסיים את הדברים שלי, כי אני ברשות דיבור.

<דן לנדאו: היתרון שלי זה באמת שאני עבדתי בכנסת, אז אני יודע שיש רשות דיבור ואני מתכוון לנצל אותה עד הסוף.

<צאלה פינטו: שלוש דקות.

<דן לנדאו: שלוש דקות בכנסת, אנחנו יודעים, זה כמו סלבדור דאלי.

תמר זנדברג: מי שבכנסת יודע שאת כל הדברים האלה קובע יושב הראש ולא המוזמנים, אז תנו לו.

<דן לנדאו: אני עצרתי את השעון עד שאני אמשיך.

תמר זנדברג: תנו לו, הכל בסדר.

תמר זנדברג: דבר, הפרוטוקול שומע.

אילן גילאון: יש אנשים פה שכל הציונות שלהם זה שלוש דקות.

<דן לנדאו: המשפט האחרון שלי, עכשיו ברצינות, וחלק מחברי הכנסת כבר מודעים לזה והם נמצאים בזה, למשל בוועדת המשנה לתחבורה ציבורית מאד מודעים לעניין הזה.

<דן לנדאו: כשתיכנס במהלך שנת 2018, כמו שאמר גיל, הרכבת החדשה, הפרויקט הלאומי הגדול בין ירושלים לתל אביב, תהיה לזה גם השלכה על המשאב המאד מאד מוגבל של זמן המסילה – הסלוטים – זמן המסילה ברכבת איילון.

<דן לנדאו: וככל שירצו לתת יותר תדירות בירושלים, זה יצטרך לבוא על חשבון משהו אחר.

<דן לנדאו: ככל שהעוגה עדיין לא גדלה - - -

תמר זנדברג: שנייה, דן, תסביר לנו תפעלוית גם את הנושא של ארבע הרכבות בשעה, כי זה לא נשמע הגיוני שיש מסילה אחת שמחזיקה 10 בשעה או 16 בשעה ויש מסילה אחת שמחזיקה 4 בשעה.

תמר זנדברג: אני מבינה שזה בגלל המהירות - - -

יעל כהן-פארן: לא, זה בגלל הדו-הכיווניות של אותה מסילה.

<דביר לנגר: יש שלוש מסילות באיילון, אבל באים מכל הארץ, אז על השלוש האלה יש צוואר בקבוק.

תמר זנדברג: בסדר, את זה אני מבינה, אבל עדיין, למה ארבע בשעה, זה אחד.

תמר זנדברג: ושנית, סיפור מקווה ישראל – איפה זה עומד מבחינתכם, מבחינת הדחיפה ל - - -

אכרם חסון: חברת הכנסת זנדברג, נציג משרד התחבורה יסביר את זה בשתי דקות.

אכרם חסון: בבקשה.

<משה אמסלם: אני אסביר לכם לגבי התדירות.

<משה אמסלם: קודם כל מערכת האיתות של רכבת ישראל נועדה לשמור על הבטיחות שבזמן נתון לא יהיו שתי רכבות על אותה מסילה, בלי הגנה, על מנת למנוע חלילה תאונות רכבת.

<משה אמסלם: שתי המסילות האחרות מסיעות 10 בשעה בגלל שכל הרכבות נוסעות באותו כיוון.

<משה אמסלם: הן נוסעות, אחת מגיעה לארלוזורוב, יוצאת משם, אחרי 900 מטר כבר יכולה אחת אחרת להיכנס לארלוזורוב ולהתחיל לצאת.

<משה אמסלם: יש איתות מחולק בקטע הזה ואז אני יכול להגיע ל-10 רכבות בשעה נכון להיום, וכמו שאמרתי מקודם, בעתיד הקרוב יחסית, 13, עם הכנסת מערכת איתות שהיא - - -

תמר זנדברג: 13 זה המקסימום שיכולות לעבור על מסילה אחת בשעה לכל כיוון?

<משה אמסלם: נכון, זה המקסימום.

<משה אמסלם: המסילה השנייה, רכבת אחת יוצאת מארלוזורוב, עד שהיא לא מגיעה להגנה, הרכבת השנייה לא יכולה לצאת מההגנה לארלוזורוב.

<משה אמסלם: זה אוטומטית מוריד את התדירות.

<משה אמסלם: המקסימום שאני יכול להעביר שם זה 4 רכבות בשעה, כאשר תמיד יש אחת בקטע בין תל אביב, ארלוזורוב לתל אביב ההגנה.

<משה אמסלם: זה הסיפור של התדירות.

<משה אמסלם: המסילה הרביעית, מה שהיא תיתן לי תיאורטית זה לעשות עוד פעם 10 או 13 רכבות.

<משה אמסלם: בעתיד זה כבר יהיה 13, כי מערכת האיתות החדשה כבר תהיה, היא תעבוד.

<משה אמסלם: אני יכול להכניס עוד 9 רכבות לשעה של שתי המסילות האלה.

<משה אמסלם: זה אמור לפתור לי גם את הבעיות של הנגב, גם את הבעיות שדן דיבר בירושלים - - -

תמר זנדברג: וזה תקוע במקווה ישראל?

<משה אמסלם: המסילה הרביעית, כן, תקוע במקווה ישראל נכון להיום.

תמר זנדברג: ברושי, אנחנו חייבים את העזרה שלך עם מקווה ישראל.

יעל כהן-פארן: עם מקווה ישראל.

אכרם חסון: אוקיי, תודה רבה.

תמר זנדברג: רק אתה יכול לפתור.

תמר זנדברג: רק אתה יכול לכופף את - - -

איתן ברושי: מקווה ישראל זה מקום קדוש אבל.

אכרם חסון: סליחה, חברים.

אכרם חסון: ראש מועצת גן יבנה נמצא איתנו?

אכרם חסון: לא.

<מרסל הדר: דוברת המועצה המקומית גן יבנה, ברשותך.

<מרסל הדר: אני אציג.

אכרם חסון: יש לך שתי דקות, בבקשה.

<מרסל הדר: אני ברשות

<מרסל הדר: כם אייצג את ראש המועצה, מר דרור אהרון.

<מרסל הדר: אנחנו לא מתיימרים להבין בתחבורה, מתיימרים להבין בציבור ובצרכנים ואני חושבת שנכון יהיה, אם מתוך הישיבה הזו אנחנו נצא באיזה שהוא זום-האוט שיבוא ויאמר לא רק צדק חלוקתי, אלא איזו שהיא חשיבה לטווח ארוך, שבעצם באה ואומרת – רכבת ותחבורה ציבורית בכלל, הם שירות חיוני כהגדרתו בחוק לכל דבר ועניין.

<מרסל הדר: וברגע שנצא מהנקודה הזו, נוכל להתחיל לחשוב לא רק על טווח מיידי, אלא גם על פתרונות לטווח בינוני וארוך, כפי שמתבקש במדינה מתוקנת.

<מרסל הדר: אנחנו לא מבקשים כאן קו רכבת מהיר, כפי שקיים בשנחאי, ששם 45 קילומטרים לוקחים 8 דקות בלבד.

<מרסל הדר: ולמה 8 דקות ולא פחות מזה, רק משום ששתי רכבות נוסעות זו מול זו ונוצר בום על קולי.

<מרסל הדר: אני חושבת שמה שצריך לעשות במקרה הזה, זה קודם כל לא רק לבוא - - -

<קריאה: לא הבנתי.

איתן ברושי: צריך לנסוע לשנחאי.

אכרם חסון: בואו ניתן לה להמשיך, בבקשה.

יעל כהן-פארן: חייבים סיור של הוועדה שלך.

אכרם חסון: אנחנו ניסע לשם.

אילן גילאון: זה קשה.

אילן גילאון: את צריכה לדבר כל כך פשוט, שאפילו חבר כנסת יוכל להבין אותך.

אכרם חסון: יחי ההבדל הקטן.

אכרם חסון: בבקשה.

<מרסל הדר: אשמח להתלוות.

<מרסל הדר: אני חושבת שמה שנדרש כאן הוא מיפוי גם של צרכים, אבל מיפוי אמיתי וגם של צרכנים.

<מרסל הדר: לבוא ולומר שהיום נתח היורדים הוא 40%, זה על סמך צרכנים שהם אלה שאכן עושים שימוש, אבל מה לגבי כל אלה שאינם עושים שימוש כי נואשו כי הפתרון אינו מתאים?

<מרסל הדר: רק אם מדינת ישראל תתקצב בסקר אמיתי, שיבדוק בדיקות אמת, תיקח על עצמה תכנון ראוי, תחזה ותזהה חסמים אמיתיים ותפעל להסרה שלהם, תתכלל את כל האינטרסים והמטרות, שהם גם הנגשה - - -

אכרם חסון: תודה רבה.

<מרסל הדר: אני לא בטוחה שעברו שתי דקות.

<מרסל הדר: והאינטרסים האמיתיים הם גם קירוב פריפריה, גם קירוב מרכז אל פריפריה על מנת להתחיל לשנע אנשים טובים מן המרכז אלינו.

<מרסל הדר: גם לתת פתרונות שהם בגדר שינוי התנהגותי, כי יידרש פה שינוי התנהגותי אמיתי וסוויץ' בחשיבה של צרכני תחבורה ציבורית, שלא לדבר על איכות סביבה ושלל פתרונות שהם בעצם חיוניים בסופו של דבר למדינה.

אכרם חסון: תודה רבה לך, תודה.

<מרסל הדר: תודה לכם.

אכרם חסון: נמצא איתנו מר מקס, מתחבורה בדרך שלנו.

אכרם חסון: שתי דקות מקסימום, בבקשה.

<מקסים מורוגובסקי: שלום, מקס מורגובסקי מתחבורה בדרך שלנו, ארגון נוסעים.

<מקסים מורוגובסקי: אני לא אחזור על כל מה שדיברו פה כבר.

<מקסים מורוגובסקי: אני רק רוצה לומר שאנחנו מבינים את הדרישה של תושבי הדרום לפתרון מהיר, אבל אנחנו אישית מתנגדים לפתרונות קסם שיגידו טוב, עכשיו עושים רכבת אחת בשעה והנה מקטינים את התדירות לחולון בת ים.

<מקסים מורוגובסקי: צריך לזכור שרכבת אחת מהירה זה עבודה של שתי רכבות ויש לנו פה את אנשי משרד התחבורה, הורדה של שתי רכבות מהתדירות הקיימת, זאת אומרת תישאר לחולון ובת ים שתי רכבות בשעה, אפילו גם יכול להיות שבזמנים לא ישרים.

<מקסים מורוגובסקי: זה כבר היה בעבר, כשידלגו על חולון בת ים.

<מקסים מורוגובסקי: גם העניין של אם משאירים פשרה של רק לבטל לחולון בת ים את הרכבת ולהשאיר אותה בראשון, אז בעצם מה מרוויחים?

<מקסים מורוגובסקי: מרוויחים 8 דקות.

<מקסים מורוגובסקי: אגב, זו תשובה שקיבלנו כשפנינו בתור ארגון.

<מקסים מורוגובסקי: שנה שעברה פנינו למשרד התחבורה וזו התשובה שקיבלנו, שזה 6 עד 8 דקות בערך רווח, אם מדלגים על תחנות של חולון בת ים בלבד.

<מקסים מורוגובסקי: זאת אומרת אם כבר תושבי הדרום רוצים רכבת מהירה, היא צריכה באמת לדלג על כולם.

<מקסים מורוגובסקי: הבעיה שכרגע, כפי שכבר שמענו פה, אין פתרון תשתיתי לזה.

<מקסים מורוגובסקי: הפתרון שלנו, ההצעה שלנו, אפילו שחלק מתנגדים פה, בכל זאת ההצעה שלנו כרגע היא להתמקד בשני דברים.

<מקסים מורוגובסקי: אלף לקדם פתרונות של נתיבי תחבורה ציבורית מהירים של תכנית מהיר בעיר, או אני לא זוכר איך קוראים לזה בדיוק, ואולי להתפשר על רכבת אחת ביום, שתצא באמת אבל תדלג על כל התחנות, כלומר גם על ראשון וגם על יבנה ותצא בשעות שיתנו אפשרות לתושבי הדרום להגיע.

<מקסים מורוגובסקי: להגיד הנה, הרכבת יוצאת בשבע בבוקר ו - - -

אכרם חסון: תודה רבה.

<מקסים מורוגובסקי: אני יכול להוסיף רק עוד משהו אחד?

תמר זנדברג: לא, זה לא נותן כלום.

תמר זנדברג: רכבת אחת, מה זה?

תמר זנדברג: זה לא איזה הבדלים.

<צאלה פינטו: זה מנותק מהצרכים של מעמד הביניים.

אכרם חסון: גברת פינטו, בואו ניתן לו לסיים.

אכרם חסון: בבקשה.

<מקסים מורוגובסקי: אני רוצה להוסיף עוד נקודה שבכלל העמדה שלנו היא שכדאי לצאת מהקיבעון הזה שתל אביב צריכה להיות במוקד העניין לכל תושבי המדינה.

<מקסים מורוגובסקי: מטרופולינים – יש כבר תכנון.

<מקסים מורוגובסקי: יש את מטרופולין באר שבע, צריך לפתח שם מקומות עבודה בשכר גבוה, ככה שתושבי נתיבות, שדרות ואופקים יוכלו לנסוע לשם.

<מקסים מורוגובסקי: זה קיים בעולם, זה קיים בכל מקום בעולם.

אכרם חסון: תודה רבה.

אכרם חסון: הדובר הבא הוא נציג עיריית אשדוד.

אכרם חסון: תציג את עצמך בבקשה.

אכרם חסון: שתי דקות.

<נאור ראובן ביטון: שלום לכולם, בוקר טוב.

<נאור ראובן ביטון: שמי נאור ביטון, אני יועץ של ראש העיר באשדוד.

<נאור ראובן ביטון: ראש עיריית אשדוד, ד"ר יחיאל לסרי היה שותף לכתיבת המכתב.

<נאור ראובן ביטון: אתאר בקצרה, אשדוד היא עיר בת 250,000 תושבים, העיר החמישית בגודלה בישראל.

<נאור ראובן ביטון: נמל, בית חולים חדש נפתח כרגע, שממש קרוב לתחנת הרכבת.

יעל כהן-פארן: בשעה טובה מה שנקרא.

יעל כהן-פארן: בשעה טובה.

<קריאה: עוד מעט רביעית, בעזרת השם.

<נאור ראובן ביטון: בעזרת השם.

<נאור ראובן ביטון: חבר הכנסת שלנו כאן.

תמר זנדברג: את מי אתם הולכים לעקוף, את ראשון?

<קריאה: ברור.

<נאור ראובן ביטון: ואנחנו גם בסוג של מטרופולין באזור השפלה, שמקיפים אותו כמיליון תושבים.

<נאור ראובן ביטון: חשוב לי לציין כמה דברים.

<נאור ראובן ביטון: נזרק פה הנתון של 40% יורדים בתחנות.

<נאור ראובן ביטון: סביר להניח שזה לאורך כל היום ואנחנו מדברים פה על האנשים שנוסעים וחוזרים לעבודה.

<נאור ראובן ביטון: כל מי שהיה נוסע בשעות הבוקר וחוזר בשעות הערב, היה מזהה בדיוק איפה האנשים יורדים.

<נאור ראובן ביטון: לא צריך נתונים לזה, צריך עיניים.

<נאור ראובן ביטון: פשוט לראות.

<נאור ראובן ביטון: דבר נוסף, אנחנו נמצאים פה ב - - -

תמר זנדברג: מה עלות הכרטיס מאשדוד לתל אביב?

<נאור ראובן ביטון: כרגע היום 15 שקלים.

<צאלה פינטו: בערך 400 שקלים לחופשי-חודשי.

תמר זנדברג: 400 שקלים לחופשי-חודשי לקו הזה?

תמר זנדברג: איך הולך החופשי חודשי ברכבת?

<צאלה פינטו: אשדוד-תל אביב.

תמר זנדברג: כן, כן.

<קריאה: 299 שקלים.

<נאור ראובן ביטון: אני חושב שהדיון פה לא צריך להגיע לשאלה האם צריך רכבת מהירה או לא, כיוון שבשנת 2013 גם משרד האוצר וגם משרד התחבורה התגאו בפתיחה של רכבת מהירה ועכשיו אנחנו שומעים, אתמול שמענו שמשרד התחבורה מתכוון להפעיל רכבת מהירה.

<נאור ראובן ביטון: אז הדיון האם צריך או לא, לדעתי הוא בכלל לא על השולחן.

<נאור ראובן ביטון: כיוון שאתם אומרים שצריך.

אכרם חסון: תודה.

<נאור ראובן ביטון: רק שנייה, עוד נקודה.

<נאור ראובן ביטון: מה שאנחנו מנסים גם להגיד, שאנחנו בוועדה לצדק חלוקתי, ולכן בכל צדק בסופו של דבר – אין מה לעשות – אי אפשר שכולם יהיו מרוצים יותר.

<נאור ראובן ביטון: מה שאנחנו מדברים פה – והוא הציג את זה יפה מאד – רואים את המרחקים וכל מי שהולך בעולם ורואה רכבות מבין שיש שני סוגים של רכבות.

<נאור ראובן ביטון: אתמול פרסם משרד התחבורה שהוא יעשה רכבת מהירה, אז למה אנחנו צריכים לשבת פה היום ולהצדיק שצריך רכבת מהירה?

אכרם חסון: אוקיי, תודה רבה.

אכרם חסון: נציג הבא.

תמר זנדברג: אפשר לשמוע ממשרד התחבורה התייחסות?

יעל כהן-פארן: כן, לא שמענו אותם.

אכרם חסון: רק שנייה.

אכרם חסון: בואו ניתן לאבי דבוש.

אכרם חסון: שתי דקות, תציג את עצמך, במה אתה עוסק.

אכרם חסון: בבקשה.

<אבי דבוש: שמי אבי דבוש, אני נציג תנועת הפריפריות, תנועה שמתייחסת גם לפריפריות הגיאוגרפיות וגם לחברתיות.

<אבי דבוש: אני גם תושב אזור שדרות, אז אני גם - - -

איתן ברושי: אבי, אתה יכול לדייק, מה זה אזור שדרות?

<אבי דבוש: אני תושב אזור שדרות.

<אבי דבוש: אני הכי מדייק בעולם.

<אבי דבוש: אני עומד מאחורי זה.

איתן ברושי: יש שם למקום.

<אבי דבוש: ברור חיל מבחינתי היא שכונה של שדרות.

<אבי דבוש: אתה רוצה לדבר על צדק חלוקתי?

איתן ברושי: לא, מה זה קשור, תגיד את המקום.

<אבי דבוש: זה לא על חשבוני.

<אבי דבוש: כבוד יושב הראש, זה לא על חשבוני.

איתן ברושי: תגיד את המקום.

אכרם חסון: בבקשה, תמשיך.

<אבי דבוש: אני רוצה להגיד מילה, להתחבר דווקא לתושב שדרות אחר, לחבר הכנסת עמיר פרץ שאני מאד מכבד, הוא דיבר על כמה נפלאה הרכבת הזאת וזה נכון.

<אבי דבוש: אנחנו משתמשים, גאים, מתחברים לרכבת, אבל יש תחושה שאנחנו כל הזמן צריכים להגיד תודה, תודה רבה למשרד התחבורה, שסוף סוף עשה לנו רכבת.

<אבי דבוש: כמה?

<אבי דבוש: כבר ארבע-חמש שנים אומרים תודה שוב ושוב.

<אבי דבוש: רק אפיזודה מלפני שבועיים, היה חידוש.

<אבי דבוש: יש לנו הנחה כתושבי עוטף עזה, אז היה חידוש של הדבר הזה.

<אבי דבוש: שלוש שעות עמדנו בתור בשדרות, למה?

<אבי דבוש: כי פעם אחת מגיעים רק לשדרות.

<אבי דבוש: היא לא תגיע לתל אביב, כי זה כמובן בכל תחנה.

<אבי דבוש: אז יש איזו שהיא תחושה שכל הזמן אנחנו צריכים להגיד תודה ומה שיש זה מה שיש.

<אבי דבוש: אז בעניין הזה אני מאד מתחבר לדוברים הקודמים.

<אבי דבוש: צריך רכבת מהירה וצריך שמשרד התחבורה ורכבת ישראל וכל האנשים ימצאו את הפתרונות.

<אבי דבוש: עכשיו העניין הזה של להכניס אותנו לנתיב ללא מוצא, של להתקוטט עם חולון, ראשון לציון ובת ים, זה מטורף.

<אבי דבוש: הרי אנחנו מדברים גם על פריפריות גיאוגרפיות, אבל גם על חברתיות ופה אני מאד מתחבר לדבר הזה.

<אבי דבוש: בסופו של דבר מי שמשתמשים בתחבורה ציבורית זה בדיוק האנשים שאנחנו רוצים להרים, מהעשירונים התחתונים ולאפשר להם תעסוקה ולאפשר להם באמת קצת להגדיל.

<אבי דבוש: אנחנו מדברים באזור שלנו על יותר 50% אבטלה.

<אבי דבוש: אנחנו מדברים על שכר ממוצע שהוא קטן ב-4,000-5,000 שקלים מאשר השכר הממוצע במרכז.

<אבי דבוש: אז עד שכל הדברים ישתפרו, ודובר פה על עבודה בבאר שבע, הכל נפלא.

<אבי דבוש: צריך לפתור את הדבר הזה לא אחד על חשבון השני, צריך להסתכל על יותר מהעניין של הרכבות, שתחבורה ציבורית היא יותר רחבה ואנחנו מצפים לפתרונות.

אכרם חסון: המסר עבר, תודה רבה.

אכרם חסון: נציג מכללת ספיר נמצא כאן?

אכרם חסון: יש לך שתי דקות, בבקשה.

<חן גרינברג: כן.

<חן גרינברג: בוקר טוב.

<חן גרינברג: קוראים לי חן גרינברג, אני יושב ראש אגודת הסטודנטים במכללה.

<חן גרינברג: אני רוצה לומר ממש בקצרה.

<חן גרינברג: שמעתי את רובם, אני לא מתיימר להבין בתחבורה.

<חן גרינברג: אני רק רוצה להעלות פה את ההיבט הסטודנטיאלי ולהציג בפניכם איך ההיבט הסטודנטיאלי קשור למשבר הדיור וליוקר המחייה בישראל.

<חן גרינברג: הדור שלנו היום כבר ויתר על זה שנוכל לקנות דירות במרכז.

<חן גרינברג: לא נצליח.

<חן גרינברג: גם לא בחולון, גם לא בבת ים, גם לא בתל אביב.

<חן גרינברג: האפשרות היחידה שעומדת כרגע לדעתנו, אדוני יושב הראש, זה להתחיל ליישב את הפריפריה, את הדרום ואת הצפון.

<חן גרינברג: יש המון סטודנטים היום במכללת ספיר, אני מכיר את יושב ראש האגודה בתל חי, הוא חבר קרוב שלי, שמתאהבים באזור, הם רוצים להישאר ולגור באזור, אבל הם לא יכולים, כי מנתקים מהם תעסוקה איכותית, שזה כבר נושא לדיון אחר ומנתקים מהם את המרכז.

<חן גרינברג: ברגע שצאלה פתחה במאבק אנחנו מיד הצטרפנו לצאלה.

<חן גרינברג: יש המון סטודנטים שרוצים להישאר בשדרות, בקיבוצים וצריך לתת להם לפחות את הצעד הראשון.

<חן גרינברג: לעשות את הצעד הראשון ולהשאיר סטודנטים בדרום ובצפון.

<חן גרינברג: צריכים להבין במשרד התחבורה שזאת משימה לאומית.

<חן גרינברג: תראה, זה קשור למשבר הדיור.

<חן גרינברג: אנשים יכולים לקנות דירות באופקים, בנתיבות וצריך לחבר את המרכז גם לדרום וגם לצפון.

<מורן ישראל: מה עם סטודנטים שירצו לעבוד בחולון למשל?

<חן גרינברג: עם כל הכבוד לחולון, לא נוכל לקנות דירות בחולון.

<חן גרינברג: אי אפשר.

<מורן ישראל: ההיפך, להנגיש את החברה מהדרום לחולון.

<חן גרינברג: אם אנחנו רוצים לקנות דירות בדרום או בצפון - - -

<מורן ישראל: אבל אתה מבטל את הקווים לחולון מהדרום - - - יו"ר הוועדה – איתן ברושי

איתן ברושי: חברים, זה שאנחנו מתחלפים זה לא משנה את הניהול.

איתן ברושי: אנחנו צריכים לחתור לסיכום.

איתן ברושי: אני הייתי רוצה שנצא מפה עם דבר אמיתי ולא רק עם דיבורים.

איתן ברושי: לכן מי שרוצה להציע הצעה לסיכום, בזה נעסוק בדקות הקרובות.

איתן ברושי: חבר הכנסת גילאון, בבקשה.

אילן גילאון: אני מקווה שזה לא ייחשב לי כניגוד עניינים.

אילן גילאון: אני תושב העיר החמישית בגודלה.

אילן גילאון: הגעתי לכאן כי צאלה אמרה לי לבוא.

יעל כהן-פארן: זה כמו שאני נאבקתי על פחמות ואני נושמת אותן.

יעל כהן-פארן: אמרו לי שאני בניגוד עניינים.

אילן גילאון: אני בדיונים כאלה בדרך כלל עושה מה שהמשורר אומר, מצמצם את עצמי לנקודה קטנטנה, לא להטריד ממלכות, כי באמת מדברים פה מומחים.

אילן גילאון: אני בא מכיוון אחר לגמרי, מתחום הנגישות.

אילן גילאון: את זה אני מוביל בשנים האחרונות ובעיני התחבורה הציבורית היא כלי נגישות מספר אחת.

אילן גילאון: מבחינתי, בחזון העתידי, אני לא יודע את הרזולוציה המדויקת, תחבורה ציבורית צריכה לעבור כמו שעובר חשמל בכבלים, בחוטים.

אילן גילאון: ממש, ככה אני מדמיין לעצמי שיש את הקפסולות האלה בבתי החולים, אתם מכירים אותן?

אילן גילאון: שהמכתבים עוברים.

אילן גילאון: כך זה צריך להיות, כי אין שום סיבה.

אילן גילאון: מדינה קטנה.

אילן גילאון: בכלל לא צריך שתהיה פריפריה חברתית, אם אנחנו מדברים על כך.

אילן גילאון: ובעניין הזה, לו היה הדבר בידי, הייתי משקיע את כל יהבי כדי לייצר תחבורה ציבורית כזאת, שהופכת לברירה שלא נותנת לאדם תחליף בכלל.

אילן גילאון: זמינה, מהירה, זולה.

אילן גילאון: הייתי כמעט אומר הייתי משלם לנוסעים.

אילן גילאון: זה היה יוצא לי משתלם.

אילן גילאון: למה אני לא מציע את זה?

אילן גילאון: כי אני בטוח שיקומו כמה משרדי כוח אדם שיתחילו להנפיק נוסעים לרכבת וכו'.

אילן גילאון: בכוונה אני אומר את הדברים עד כדי כך.

אילן גילאון: לכן אני חושב שהבעיה הכי גדולה יכולה להיות, וזאת שיטת עבודה כאן, ברגע שאנחנו מתחילים ב-הפרד ומשול, חולון ובת ים בוודאי לא צריכות לריב עם אשדוד בעניין הזה בשום פנים ואופן.

אילן גילאון: יש כאן כנראה פתרונות טכנולוגים חלופיים.

אילן גילאון: הם ישנם.

אילן גילאון: לא תמיד צריך לתקוע מנהרה בכביש 1 כדי לאחר לעבודה עוד חצי שעה, אפשר גם תחליפים אחרים לדבר הזה.

אילן גילאון: אבל חשוב לי לומר לכם דבר אחר מכל הדיון הזה.

אילן גילאון: אני תומך בכל מה שרכבתי, בכל מה שמוביל מהר, בכל מה שמוביל זול, ובלבד שזה ייצר מצב שירדו הרכבים מן הכביש.

אילן גילאון: כי כל זמן שהאלטרנטיבה הזאת לא תתקיים, כל זמן שאפילו הקונקשן הוא לא מספיק טוב והדבר הזה הוא לא מה שנקרא – הצעה שלא ניתן לסרב לה – אומרים במאפיה.

אילן גילאון: סליחה.

אילן גילאון: יש לי הפרעות קשב וריכוז, אני מצטער.

<צאלה פינטו: סליחה.

אילן גילאון: לכן אני קודם כל תומך כאן בהצעה פה.

אילן גילאון: לא הבנתי את ההיררכיות.

אילן גילאון: כשאתה אמרת היררכיות נכנסתי לחרדה מסוימת, כי לא בדיוק הבנתי על מה מדובר.

<דביר לנגר: מדרוג.

אילן גילאון: ואז בכלל אתה הסברת ש-13 רכבות יוצאות על אותה מסילה.

אילן גילאון: זה גם כן היה דבר שלמדתי מחדש.

אילן גילאון: ברור לי אבל לגמרי שהיום הפתרונות הטכנולוגיים מאפשרים את הדברים האלה ושאו ברכה.

אילן גילאון: רק הערה מתודית.

אילן גילאון: תראו, רק בכנסת ישראל יש ועדה לצדק חלוקתי.

אילן גילאון: הרי הצדק הוא רק חלוקתי, אני רוצה שתבינו.

אילן גילאון: שלא תהיה שום הסחת דעת.

אילן גילאון: הפוליטיקה קובעת רק מי מקבל כמה ולמה או מי משלם כמה ולמה.

אילן גילאון: היא לא קובעת בשום דבר אחר.

אילן גילאון: זה גם תפקידה.

אילן גילאון: לכן הנושא הזה הוא בחיי.

אילן גילאון: מי שחושב לטווח רחוק, ברור לו לגמרי שהשקעה בתוך התשתית הזאת, על ידי מניעת הרס תשתיות וכבישים והרעלת קרקע והרעלת אוויר ובתי חולים ופריון בעבודה וכל הדברים האלה, בסופו של דבר זה ברור שזה הדבר המשתלם ביותר.

אילן גילאון: לכן תעשו לי טובה, אל תלכו בדברים מקבילים.

אילן גילאון: יש מספיק מה שנקרא קווי אוויר או אמפליטודת, לא יודע איך קוראים למושג הזה.

אילן גילאון: יש איזה מושג שאפשר להעביר במהירות ובזמן אמת כל דבר, כי הזמן בסופו של דבר זה המרכיב היקר, המרכזי ביותר והמתכלה.

אילן גילאון: אפשר לאהוב בלי סוף, לכבד בלי סוף.

אילן גילאון: זמן אין לנו בלי סוף.

אילן גילאון: בחיים האלה חיים רק חיים אחד, אתם יודעים.

אילן גילאון: זה מה שמכון המחקר של הכנסת מצא.

יעל כהן-פארן: שמענו את משרד התחבורה?

איתן ברושי: כן.

איתן ברושי: יותר מפעם אחת.

איתן ברושי: אני רוצה להעיר.

יעל כהן-פארן: אבל הם לא נותנים מענה.

איתן ברושי: רגע, סליחה, יעל.

איתן ברושי: תיכף תוכלי להתייחס.

איתן ברושי: יש לנו עוד דקות.

איתן ברושי: לא יכולתי להיות בכל הדיון, היו עוד דברים במקביל, אבל אני חושב שצריך להפריד בין השאלה מה עושים בתנאים הקיימים ומה ניתן לעשות בתנאים הקיימים.

איתן ברושי: לפני שפתרנו את מקווה ישראל, לפי שהבאנו תקציבים, מה אפשר לעשות מחר בבוקר כדי לתת תשובה למה שמוסכם פה כצורך אמיתי.

איתן ברושי: השאלה השנייה, מה צריך לעשות מעבר למחר בבוקר כי ליצור את התנאים, שהיעדים האלה יהיו ברי השגה, כי הרי כולם מסכימים, אם אני מבין נכון גם מהקטע שלא הייתי, שהדרישה לרכבת מהירה, ולו גם בחלק משעות היממה, היא דרישה נכונה.

איתן ברושי: מאחר שיש כבר פסי רכבת, מאחר שיש כבר רכבות, השאלה היא האם ניתן לפרק את הבעיה לשני מרכיבים מחר בבוקר והטווחים שנדרשים משאבים וזמן נוסף.

איתן ברושי: אתה רוצה להתייחס?

<משה אמסלם: אני רוצה להתייחס, אבל אני רוצה לחלק את ההתייחסות שלי לשניים.

<משה אמסלם: אחד, קודם כל באמת - - -

איתן ברושי: אתה הדובר האחרון.

איתן ברושי: אנחנו צריכים לסכם.

<משה אמסלם: אז יש לי את כל הזמן.

איתן ברושי: את זה לא אמרתי.

איתן ברושי: ברכבות מודדים זמן בשניות.

<משה אמסלם: יש לי את כל השתי דקות זמן.

<משה אמסלם: קודם כל קצת לדבר על נתונים.

<משה אמסלם: אני אשמח לראות את העבודה של - - -

<דביר לנגר: עורך דין לנגר.

<דביר לנגר: דביר לנגר.

<משה אמסלם: עורך דין לנגר.

<משה אמסלם: אתה שכן שלי, אני מנהרייה.

<דביר לנגר: אני יודע, אני מכיר אותך.

<קריאה: משם אני מכירה אותך.

<קריאה: גם אני מנהרייה במקור.

תמר זנדברג: תפגשו ברכבת.

<משה אמסלם: לצערי עוד לא השתמשתי ברכבת הזאת.

תמר זנדברג: השתמשת.

<דביר לנגר: הוא לא השתמש ברכבת, שמת לב?

תמר זנדברג: לא השתמשת?

תמר זנדברג: זאת הבעיה.

תמר זנדברג: מכאן היא מתחילה.

תמר זנדברג: מה זה מה 'אני אעשה'?

תמר זנדברג: אתה סמנכ"ל רכבות במשרד התחבורה ולא השתמשת ברכבת ואתה גר בנהרייה?

<משה אמסלם: לא, לא השתמשתי היום.

<משה אמסלם: לגלות לך סוד, אני הייתי נהג רכבת.

<משה אמסלם: בטח שהשתמשתי.

תמר זנדברג: אוקיי.

<משה אמסלם: אז קודם כל קצת לגביי השימוש בקו הזה, ואני לא אכנס לנושא של אחוזים כאלה ואחרים.

<משה אמסלם: אני אסתכל על תושבי אופקים, בהנחה של דילוג על ארבע תחנות.

<משה אמסלם: 6,700 יהנו, 1,626 לא יהנו, בגלל ש - - -

<צאלה פינטו: אבל איפה אשדוד?

<משה אמסלם: דיברתי על אופקים.

<משה אמסלם: אני אדבר על כל התחנות.

<משה אמסלם: נכון שהמספרים גדלים לכיוון אשקלון בשעות העומס.

<קריאה: בשעות הבוקר, בשעות הערב, בכל השעות.

<משה אמסלם: בכל השעות.

<קריאה: אבל אנחנו מתכוונים לרכבות מהירות בשעות ספציפיות.

<משה אמסלם: אין בעיה, אני אגיד את הנתונים של כל השעות ואני אתן - - -

איתן ברושי: איך קוראים לך?

<משה אמסלם: משה אמסלם.

איתן ברושי: משה תקשיב, דיברת על זה מספר פעמים.

איתן ברושי: מה יש לך להוסיף על מה שאמרת.

איתן ברושי: אנחנו לא מתחילים עכשיו דיון.

<משה אמסלם: על זה לא דיברתי, אבל אני אקצר.

איתן ברושי: מה אתה תורם עכשיו לשאלה שלי אם יש פתרון במיידי באמצעים הקיימים.

<משה אמסלם: אז קודם כל פתרון מיידי והוא כן על חשבון, אי אפשר להגיד שלא, אז אנחנו מקדמים בלוח הזמנים הקרוב, ב-20 בספטמבר תהיה רכבת אחת ביום שתיסע מכיוון דרום לתל אביב, בלי לעצור בארבע התחנות של חולון ואחר הצהריים - - -

איתן ברושי: פעם אחת ביום באיזו שעה?

<קריאה: זה לא מספיק.

<קריאה: זה לא פתרון.

<קריאה: עדיף שלא יעשו את זה.

איתן ברושי: רגע, תנו לו.

איתן ברושי: חברה, אל תסתמו לו את הפה.

תמר זנדברג: חבל באמת לפגוע בחולון, בת ים בשביל רכבת אחת שאף אחד לא ייסע בה.

תמר זנדברג: לא יפתחו הרגלים.

<קריאה: או שיוציאו שאטלים.

איתן ברושי: אבל תנו לו רגע לדבר.

איתן ברושי: חברה, גם נימוס.

איתן ברושי: תנו לו לסיים.

איתן ברושי: משה, מה אתה מציע?

<משה אמסלם: אני לא מציע, אנחנו כבר התחלנו.

איתן ברושי: מה אתם עושים?

<משה אמסלם: אנחנו הנחנו וב-20 בספטמבר - - -

איתן ברושי: רכבת אחת שתהיה מאיזה תאריך?

<משה אמסלם: שתהיה בשעות הבוקר, ב-20 בספטמבר, זה לוח הזמנים הקרוב שהוא ב-20 בספטמבר, אם אני לא טועה.

<קריאה: זו אותה רכבת ש - - -

איתן ברושי: רגע, אבל תנו לו לסיים.

<משה אמסלם: ורכבת אחת שתהיה אחר הצהריים, גם כן לכיוון הזה.

איתן ברושי: כמה זמן זה ייקח לה?

<משה אמסלם: פחות 8 דקות.

<משה אמסלם: שוב, זה לא - - -

איתן ברושי: זה הכל?

<דביר לנגר: יש לי הצעה קונקרטית.

<דביר לנגר: אני יכול להציע הצעה קונקרטית?

<דביר לנגר: בבקשה, הדבר הראשון, זה שהצעתי לבטל את בת ים וחולון, זה לא את כל השירות.

<דביר לנגר: נשארו שתי רכבות שזה בדיוק, וגם לגברת פינטו יהיו שתי רכבות בשעה וגם לבת ים וחולון שתי רכבות.

<דביר לנגר: רציתם צדק חלוקתי, אז הנה.

<דביר לנגר: ובנוסף לכך, בת ים וחולון וראשון לציון יקבלו שאטל כל דקה, שהוא יותר מהיר מהשירות הרכבתי.

<דביר לנגר: רבותי, הפתרון הוא לא ברכבת.

איתן ברושי: מי הגורם שמתכלל את כל הגופים האזרחיים שעוסקים בשאלה הזאת?

<דביר לנגר: משרד התחבורה.

איתן ברושי: לא, אני שואל לא על משרד התחבורה, אני שואל אתכם.

איתן ברושי: הגופים שמיוצגים פה.

יעל כהן-פארן: הלא אזרחיים, הם מפוזרים.

תמר זנדברג: כל אחד מייצג את עצמו.

<דביר לנגר: אנחנו מפוזרים.

איתן ברושי: לא, אבל יש איזה - - -

<דביר לנגר: פייסבוק.

<דביר לנגר: קוראים לגורם הזה פייסבוק.

תמר זנדברג: רגע, אדוני יושב הראש, מי שנשלח ממשרד התחבורה לייצג בדיון זה האחראי על הרכבות.

תמר זנדברג: אני כן חושבת ואני פה מתחברת לחלק מן הדברים שנאמרים.

תמר זנדברג: אחת הבעיות – וזה לא עניין של רכבות, זה כן עניין של נת"צים – נת"צ בכביש ירושלים תל אביב, ושוב, זה לא אתה, אני אומרת את זה לאוויר, אני אומרת את זה לפרוטוקול.

תמר זנדברג: נת"צ בכביש ירושלים תל אביב, אנחנו עובדים על זה כמה שנים, דורשים, לא.

תמר זנדברג: סירבתם, למרות שיש נתונים שמראים שהנת"צ במקום שהוא כן מגיע, הוא משחרר המון והרכבת שתיפתח תיתן מענה, אבל עדיין יהיו עשרות אוטובוסים ביום שנוסעים בכביש הזה.

תמר זנדברג: נת"צ בנתיבי איילון לא נאכף.

תמר זנדברג: הוא למעשה לא קיים.

<צאלה פינטו: הוא קיים ואין מספיק אוטובוסים שייסעו בו.

<דביר לנגר: הוא קיים.

<דביר לנגר: הוא פנוי, נאמר פה שהוא פנוי.

תמר זנדברג: הוא לא מנוצל.

<צאלה פינטו: הוא קורא לשאטלים שיבואו אליו.

איתן ברושי: תמר, הישיבה צריכה להסתיים כי יש מליאה ואנחנו צריכים לעמוד בזמן.

תמר זנדברג: אבל אין ספק שפתרון ארוך טווח, ותיכף אתה תקריא בסיכום, זה המסילה הרביעית, שאת זה חייבים.

<דביר לנגר: זה יקרה עוד 10 שנים.

תמר זנדברג: כדי שזה יהיה עוד 10 שנים צריך להתחיל לעבוד על זה.

תמר זנדברג: אם לא נזוז זה יהיה עוד 50 שנה, אם בכלל.

איתן ברושי: כתוב אצלנו – הרוצה לשקר ירחיק עדותו.

<מורן ישראל: אפשר מחשבה חדשה שלא עלתה, רק בשביל להעיר את תשומת הלב.

<מורן ישראל: יתכן שכמו שנאמר פה לפי הנתונים שלא הכרנו מלפני כן, יהיו גם תושבי דרום שייפגעו.

<מורן ישראל: לפחות 40% שיורדים לפני כן ויפגעו אותם תושבי הדרום בגלל שיהיו אנשים שיעמיסו יותר על נתיבי איילון והם גם מגיעים ברכבים ולא רק ברכבת.

<מורן ישראל: הם ייפגעו.

<מורן ישראל: זה רק חלק מאד מאד קטן מתושבי הדרום שייהנה, מי שמשתמש ברכבת.

<צאלה פינטו: זה לא נכון.

תמר זנדברג: אין ספק שהפתרון הזה של רכבת אחת ביום זה לא פתרון.

תמר זנדברג: עדיף לא לעשות אותו.

תמר זנדברג: זה סתם.

<דביר לנגר: נכון, זה לא פיתרון.

איתן ברושי: הדבר העיקרי שנוכל לתרום לדיון, שנסכם אותו.

<טליה כהן: אבל אי אפשר להישען על הנתון של 40%, כי באמת הוא אמר נכון.

<טליה כהן: הנתון הזה כנראה מתבסס על מהלך - - -

איתן ברושי: הדבר הראשון שנסכם לפרוטוקול, שבתום הפגרה - - -

<טליה כהן: צריך לקבל נתון אמיתי שמתייחס רק לשעות הלחץ.

איתן ברושי: דבר שני, שתימשך ההידברות.

איתן ברושי: לכן שאלתי מי מרכז את הדיון בשאלה של - - -

<צאלה פינטו: אני מובילה את המחאה, את המאבק הזה.

איתן ברושי: אוקיי, שם מלא.

<צאלה פינטו: צאלה פינטו.

איתן ברושי: צאלה פינטו מקיבוץ זיקים, היא תרכז מבחינתנו את עבודת המטה, נקרא לזה - - -

תמר זנדברג: קיבוץ בשביל ברושי, זהו.

<צאלה פינטו: הוא גם מכיר את בעלי וחמי מעמק יזרעאל.

איתן ברושי: תמר - - -

<מורן ישראל: צריך לומר את הכל היום, ברוח של ניגודי עניינים.

איתן ברושי: חברה, בואו נתקדם.

איתן ברושי: אנחנו נבקש שתעשו עבודה משותפת של הגורמים שיזמו את הדיון.

איתן ברושי: אני התגייסתי לדיון הזה רק בימים האחרונים.

איתן ברושי: אני חבר קבוע בוועדה.

איתן ברושי: תתגייסו, תתאמו, תבואו יותר מגובשים, עם יותר נתונים וגם בבקשה, משה, שתהיה עוד פגישה עם הרכבת לפני שהוועדה תתכנס.

איתן ברושי: אני חושב שאחד הדברים החשובים זה - - -

<צאלה פינטו: משרד התחבורה.

איתן ברושי: משרד התחבורה.

איתן ברושי: אני מוכן לפנות אישית לשר ישראל כץ, יש לנו קשר טוב.

איתן ברושי: אני אומר, חשובה ההידברות הזאת ולא לבוא לפה, להתחיל לדבר כאן פעם ראשונה ופה מכירים אחד את השני.

איתן ברושי: אז בואי, צאלה, את תובילי את זה.

איתן ברושי: אני אחבר אותך עם שר התחבורה, עם הרכבת.

איתן ברושי: תעשו בשלושה חודשים הקרובים יותר פעילות לא פורמאלית, כדי לברר באמת.

איתן ברושי: כי בסוף גם אתם אנשים רציניים, לא דורשים דברים שאי אפשר לעמוד בהם.

איתן ברושי: ולעומת זה, הפוך, אם יש דברים שאפשר לעמוד בהם, אני מוכן שנשגע את המדינה בשביל זה, כולל דברים שנראים פה כאילו דמיוניים.

איתן ברושי: היו גם דברים שהיו נחשבים כבלתי אפשריים והשגנו אותם בשיתוף פעולה.

איתן ברושי: לכן אני מציע דבר ראשון ותמר, אני מוכן ביחד איתך ועם האחרים שנהיה כתובת.

איתן ברושי: ניפגש גם בפגרה ותביאו לנו את הנתונים ואם צריך ניפגש עם השר ישראל כץ, עם מי שצריך, וניפגש גם בפגרה.

תמר זנדברג: אם זה איתך, אז אני מוכנה.

איתן ברושי: כדי שבחידוש עבודת הכנסת יהיה כאן דיון נוסף בתיאום עם יושב ראש הוועדה, שכרגע הוא נאלץ להיות במקום אחר.

<מורן ישראל: נשמח שגם אנחנו נהיה מוזמנים.

תמר זנדברג: ברור, כל הגורמים.

תמר זנדברג: גורם אחד זה לא הולך.

תמר זנדברג: לא מושכים את השמיכה מצד אחד.

איתן ברושי: אמרנו, מי שרוצה להתקדם צריך להביא את כולם לידי ביטוי.

תמר זנדברג: בדיוק.

איתן ברושי: המאמץ הוא להביא נוסחה שנוכל לאמץ אותה.

איתן ברושי: הדבר השני, שאנחנו מחלקים את זה לשתי תקופות.

איתן ברושי: התקופה המיידית – שזה חלק מהמשימה שלכם איתם והטווח הארוך יותר, שעליו כנראה יש יותר הסכמה, שהוא באמת סדר העדיפות של המדינה וחלוקת המשאבים שנדרשת כדי לעשות את הדברים מעבר למה שניתן.

איתן ברושי: אני רוצה לומר, כפי שאני מנסה לקרוא את כתב היד והוא די קריא, של הדברים שעלו פה לפרוטוקול: הוועדה למדה כי קו הרכבת הקיים כיום עבור תושבי הדרום, ליישובים אופקים, נתיבות, שדרות, אשקלון והסביבה אל המרכז הוא קו מאסף, כאשר הנסיעה בו אורכת 50 דקות למרחק של 50 קילומטרים, קו שעוצר בשש תחנות בדרך.

איתן ברושי: הוועדה תפנה לשר התחבורה ולשר האוצר ותדרוש להפעיל תכנית לאומית להוספת השירות של רכבת ישראל, הן לאזור המטרופולין והן לאזורי הפריפריה.

איתן ברושי: הוועדה למדה כי קיימת בעיה תפעולית קיימת בסוגית מקווה ישראל – ופה אני מוכן להירתם אישית – שהיא מונעת תהליכים של קידום הפרויקט של מסילה רביעית, שתיתן מענה לציבור תושבי אזור הדרום.

איתן ברושי: נדרש פתרון סטטוטורי לפינוי שטחים המצוי תחת חוק מקווה ישראל.

איתן ברושי: חוק שאני מכיר אותו.

איתן ברושי: על מנת לשנות אותו נדרשים אישורים של ועדות נוספות בכנסת ועל מנת לפתור את הסוגיה על יו"ר הוועדה לפעול בהליך חקיקה שיחריג את הסוגיה מתוך הצורך לפתור.

איתן ברושי: בקיצור, פלפולים.

איתן ברושי: הוועדה רואה בתחבורה הציבורית מטרה לאומית, עליונה ותומכת בשיפור השירות לכלל אזרחי המדינה במסגרת תכנית לאומית.

איתן ברושי: טוב, הדברים האלה חוזרים על עצמם, אז בואו חברים מהממשלה, איפה נציג האוצר שהיה פה?

איתן ברושי: הלך.

איתן ברושי: אחת השיטות של האוצר זה לא להיות, כדי לא להיות מחויב לסיכום אחר כך.

איתן ברושי: השיטה הישנה.

איתן ברושי: בכל אופן, הפרוטוקול הזה יצורף, אבל אני מבקש להוסיף לפרוטוקול, גברתי: תהיה פה ישיבה נוספת בתום הפגרה, כלומר זה יהיה באוקטובר.

איתן ברושי: דבר שני, שמטילים על צאלה פינטו לרכז את כל הגופים הוולונטריים ורשויות שהשתתפו בדיון או כאלה שלא באו, כדי לנסות לייצר עמדה מוסכמת של הצרכנים והמשתמשים מאזור הדרום, על מנת להביא אותנו לאיזה שהוא ניסיון.

איתן ברושי: יש פנייה להיפגש עם שר התחבורה.

איתן ברושי: אני מוכן לתאם את זה, אחרי שאני אקבל את הפרוטוקול.

איתן ברושי: להיפגש עם שר התחבורה בסוגיה הזאת, בטרם חידוש פעילות הכנסת.

איתן ברושי: אני אומר לכם שהחכמה לא מצויה דווקא בבית הזה ולא דווקא אצל פקידים ושרים.

איתן ברושי: כל אחד מכם.

איתן ברושי: אבל מה, זה מחייב אתכם גם לחשוב בנעלי מקבלי ההחלטות.

איתן ברושי: כלומר אם אתם חושבים כאילו אתם יושבים בכיסאות האלה ואתם וחושבים שההצעה לא סבירה, אז לא הייתי נלחם עליה.

איתן ברושי: אבל אם אתם חושבים שיש פיתרון, גם אם הוא עולה כסף, אז בואו נאבק עליו במשותף.

איתן ברושי: בואו נסכם.

איתן ברושי: אם יש למישהו משהו בעקבות הסיכום הזה שהוא רוצה להעיר, או שאפשר לראות את זה - - -

<בר שי: שוב, אנחנו - - -

איתן ברושי: מי זה אנחנו?

<בר שי: אני חבר ועדת תחבורה בחולון.

תמר זנדברג: חולון, בת ים, ראשון, יבנה, כל האזור, צריכים להיות חלק מ - - -

איתן ברושי: מהשיח.

יעקב גיל: אדוני, אולי אני אציע הצעה.

יעקב גיל: אנחנו 15 דקות, ארגון שפועל בכל הארץ.

יעקב גיל: אנחנו נשמח לסייע כדי שבאמת - - -

איתן ברושי: בסדר, צאלה תרכז את זה.

יעקב גיל: בשביל שבאמת יהיה איזה שהוא איזון בין הצרכים השונים.

איתן ברושי: טוב, חברים.

<טליה כהן: לגבי חולון, אני רק רוצה להוסיף.

איתן ברושי: את מנגבה, מה רצית מחולון?

<טליה כהן: אני רק אומרת, עובדים איתי בתל אביב בעבודה שאני עובדת, לפחות ארבעה-חמישה אנשים מחולון שלא נוסעים ברכבת, והסיבה היא שדרך הגישה לרכבת היא בעייתית.

<טליה כהן: אז אני מציעה שנתמקד- - -

<מורן ישראל: גם על זה אנחנו עובדים.

תמר זנדברג: יש לך פה חבר מועצה שמייצג אנשים בחולון.

<מורן ישראל: תודה רבה.

תמר זנדברג: בואי, אבל זה לא רציני על סמך חמישה אנשים.

תמר זנדברג: אפשר גם להגיד עלייך מה את כן ומה את לא.

תמר זנדברג: אנחנו מדברים בכללי.

<מורן ישראל: כמה אנשים יש בנגבה?

<מורן ישראל: חמישה אנשים?

<טליה כהן: לא, זה לא רק נגבה.

<מורן ישראל: אה, אוקיי, אז זה ממש לא במקום.

תמר זנדברג: וזה גם לא רק חמישה אנשים שעובדים איתך.

<טליה כהן: דברי גם במקום.

<טליה כהן: גם דברי במקום וגם דבריך במקום.

<טליה כהן: אני רק אומרת לך.

איתן ברושי: תודה.