ועדת המשנה לעניין הרפורמה בבריאות הנפש, כנסת 20, פרוטוקול מספר 6, 2017-07-25 14:34

נורית קורן: שלום לכולם.

נורית קורן: היום ה-25 ביולי, ב' באב התשע"ז, השעה 14:34.

נורית קורן: היום אנחנו בוועדת המשנה לעניין הרפורמה בבריאות הנפש.

נורית קורן: אני צריכה להתנצל שעד עכשיו לא היה תאריך לדיון וכל פעם זה נדחה.

נורית קורן: והנה אנחנו פה ואנחנו יכולים לומר שהרפורמה כבר שנתיים התגלגלה לתוך קופות החולים ואנחנו עדיין בעצם לא קיימנו דיון מה קרה ומה צריך וגם היכן עומדים התורים, המתמחים, יש לנו הרבה דברים.

נורית קורן: היום אנחנו דווקא עוסקים בנושא של המגזר הערבי: המתמחים במגזר, המחסור בכוח האדם הרפואי במגזר הערבי.

נורית קורן: אז אנחנו יודעים שחסרים מתמחים בכלל בבריאות הנפש, ויש לנו תשובה של משרד הבריאות.

נורית קורן: יש לנו פה נציג של משרד הבריאות?

<גבי פרץ: יש.

נורית קורן: כן.

נורית קורן: אז בוא, תן לנו קצת סקירה, אם אתה יכול, מה קרה בשנה האחרונה, אם אתה יודע לתת לנו.

נורית קורן: התחום שלך זה רק המתמחים או בכלל בריאות הנפש?

<גבי פרץ: אני הפסיכולוג הארצי.

<גבי פרץ: אני אחראי על הפסיכולוגים, לא רק על המתמחים.

<גבי פרץ: נתחיל מהדבר היותר פשוט.

<גבי פרץ: כל מתמחה ערבי שנקלט לא נאלץ להמתין והתחיל התמחות, שזה ה - - -

נורית קורן: שהוא התמחה איפה?

נורית קורן: במרכזים של משרד הבריאות, או בקופות החולים או בבית החולים?

<גבי פרץ: כל פסיכולוג שמסיים תואר שני נכנס לרשימת ההמתנה להתמחות.

<גבי פרץ: רשימת ההמתנה כוללת היום 350 ממתינים.

<גבי פרץ: סטודנט ערבי שסיים את לימודיו ורוצה להתחיל התמחות במגזר הערבי לא המתין להתמחות ונקלט מיד להתמחות.

<גבי פרץ: זה המהלך המיידי שאנחנו יכולנו לעשות עכשיו.

נורית קורן: כן אני ראיתי גם שהיה איזה שהוא מכתב, זה אולי המכתב של ד"ר בר-אל שבעצם היו 24 מתמחים בשנה שעברה והשנה הקציתם עוד.

<גבי פרץ: ב-2016 24, ב-2017 עד עכשיו יש כבר 26.

<גבי פרץ: לפסיכולוגים מהחברה הערבית אנחנו נותנים קדימות בכניסה להתמחות, הם לא מחכים.

<גבי פרץ: יותר מזה, אתמול אושר על-ידי המנכ"ל שאם יגיע מתמחה ערבי למקום שכבר עבר את ההקצאה שלו, נוכל לתת לו הקצאה אישית לטובת אותו אחד שייתן שירות למגזר הערבי.

<גבי פרץ: זה פתרון בטווח המיידי.

<גבי פרץ: לטווח הרחוק זה קצת יותר קשה.

<גבי פרץ: יש כמה פעולות שנעשו.

<גבי פרץ: מי שמוביל אותן, כרגע, זה בעיקר המל"ג.

<גבי פרץ: עשו שם לא מעט פעולות לאפשר ליותר סטודנטים להתקבל לתואר שני פלוס ליווי של מלגות.

<גבי פרץ: בעוד שנה תיפתח גם תכנית שלימה לפסיכולוגיה קלינית, בעזרת ה', במכללת אחווה, שזה הייעוד שלה.

<גבי פרץ: אלה הדברים שנעשו גם ב - - -

נורית קורן: תיפתח מכללה אבל לא יהיה להם מקום להתמחות, אז מה עשינו?

<גבי פרץ: יהיה להם מקום להתמחות.

נורית קורן: איפה?

נורית קורן: איך?

<גבי פרץ: כי הם לא יצטרכו להמתין.

<גבי פרץ: הם - - -

נורית קורן: אבל אנחנו מדברים פה על המגזר הערבי שאותם אתם מסלילים ישר לתוך ההתמחות.

נורית קורן: וכאן מי - - -

<גבי פרץ: זה לא, זה לא - - -

נורית קורן: לא, אבל הכוונה שלי היא שהם לא ממתינים בתור.

נורית קורן: אתה אומר ש-350 מתמחים מחכים היום.

נורית קורן: הם כל הזמן בראש הרשימה.

<גבי פרץ: נכון.

נורית קורן: ואיפה הם מתמחים בעיקר?

<גבי פרץ: איפה הם יתמחו?

<גבי פרץ: במרפאות בקופות החולים, במרפאות ממשלתיות, במלכ"רים.

<גבי פרץ: איפה שיש - - -

נורית קורן: איפה שיש מקום?

<גבי פרץ: איפה שיש מקום.

<גבי פרץ: ואם זה בפריפריה ובעבור המגזר הערבי ניתן הקצאות נוספות מעבר להקצאה הבסיסית.

נורית קורן: ואת התקנים הללו משרד הבריאות משלם?

<גבי פרץ: זו מלגה זה לא תקן.

נורית קורן: שזה אומר?

<גבי פרץ: המתמחים הם לא על בסיס תקנים, הם על בסיס מלגות ו - - -

נורית קורן: מי משלם להם?

<גבי פרץ: מי שמשלם אישית זה המוסד.

<גבי פרץ: אבל המוסד מקבל מאִתנו מלגה.

נורית קורן: את כל הכסף?

<גבי פרץ: אם זה באשפוז זה כל הכסף ואם זה מרפאתי זה השתתפות 50% של משרד הבריאות ו-50% של המוסד.

נורית קורן: הבנתי.

נורית קורן: טוב, אז בעצם אנחנו משאירים את הבעיה הקשה ביותר של 350 מתמחים שאין להם מקומות התמחות.

נורית קורן: זאת הבעיה הקשה ביותר.

<גבי פרץ: אנחנו מדברים פה על האוכלוסייה הערבית ועל התמחות ספציפית בעבורם.

<גבי פרץ: לגבי אוכלוסיית המתמחים, התקציב למלגות נכנס לבסיס התקציב, וזה אומר שזו לא איזו תוספת אקראית שמקבלים תוך כדי.

<גבי פרץ: מתווה המלגות החדש מבטיח יותר מתמחים כיוון של-50% מהמלגות בתחום הקליני יש בעצם השתתפות יחד עם המוסד הקולט.

<גבי פרץ: זה מאפשר לנו לתת ליותר מתמחים להתחיל התמחות.

נורית קורן: כמה אנשים יהיו בשנת 2018?

<גבי פרץ: אנחנו הולכים כרגע, מי שהתחיל במתווה הישן, אנחנו לא משנים לו את זה.

<גבי פרץ: זה לוקח ארבע שנים עד שזה משתנה כשמגיעים.

<גבי פרץ: כשנגיע למתווה המלא בשנת 2020, יהיו עוד 200 מלגות יחסית להיום, עוד 200 מתמחים יותר מאשר היום.

נורית קורן: כלומר כל התמחות אורכת ארבע שנים?

<גבי פרץ: ארבע שנים בחצי משרה.

נורית קורן: אז ממש אין לך היצע.

נורית קורן: זאת בעיה קשה.

<גבי פרץ: הבעיה המרכזית בעיניי היא לא מספר הממתינים, אלא כמה טיפול צריך לתת.

<גבי פרץ: גם שם אנחנו עדיין בחוסר.

<גבי פרץ: כשנשלים את ה - - -

נורית קורן: כמה פסיכולוגים יש היום שנותנים מענה בשירות הציבורי?

נורית קורן: אתה יודע לתת מספר, או לא יודע?

<גבי פרץ: אין לי נתון כזה מדויק.

נורית קורן: קופות החולים, אתם יודעים כמה בסך הכול נותנים שירות כרגע?

נורית קורן: לכמה עוד אנחנו זקוקים?

<ארי לאודן: אנשי מקצוע?

נורית קורן: כן.

נורית קורן: אנחנו מדברים על פסיכולוגים כרגע.

<ארי לאודן: הרבה.

נורית קורן: רק את השם, אתם כבר מנוסים.

<ארי לאודן: הרבה.

<ארי לאודן: אני לא יכול לענות מהמותן מה המספרים של החסר, אבל מדובר גם בוועדות אחרות- - -

נורית קורן: בקופה שלך.

<ארי לאודן: אני לא יודע להגיד מספרית, אבל אני יודע שיש לי חסר משמעותי בגליל, וגם בדרום - - -

נורית קורן: מה זה 'חסר משמעותי'?

<ארי לאודן: זה אומר שקשה למצוא אנשי מקצוע מתחום הפסיכותרפיה, דוברי ערבית, שאפשר לגייס אותם.

<ארי לאודן: את המעט שיש, יש לנו.

<ארי לאודן: יש לנו גם הסכמים עם מכונים שנותנים שירות, אבל אם אני עכשיו רוצה לגייס, לדוגמא, עשרה פסיכולוגים לעבודה בחצי משרה, יהיה לי קשה מאוד למצוא.

<ארי לאודן: אני חושב שרובם דווקא הולכים למסלול של הפסיכולוגיה החינוכית.

<ארי לאודן: בפסיכולוגיה הקלינית, שזה יותר אקטואלי לבריאות הנפש, יש חסר גדול של אנשי מקצוע.

<ארי לאודן: מי שיש, מן הסתם יש עליו תחרות.

<ארי לאודן: אין מספיק.

<ארי לאודן: אין מספיק אנשים שמתוכם אפשר לגייס.

<ארי לאודן: זה לא עניין של להוסיף איזה שהוא תגמול, עוד 10% כדי למשוך את הבן-אדם.

<ארי לאודן: פשוט אין אנשים.

נורית קורן: כן.

<ארי לאודן: משרד הבריאות הציע תכנית לבית ספר לפסיכותרפיה לעובדות סוציאליות שיהפכו לפסיכותרפיסטים ופסיכותרפיסטיות בהמשך.

<ארי לאודן: אני מבין שזה עוד לא קיבל את כל האישורים לצאת לדרך.

<ארי לאודן: אנחנו ניסינו למצוא אנשים שיכולים להתאים לזה.

<ארי לאודן: יש ניסיונות, נקרא לזה לייצר עוד כוח אדם, אבל באמת חסר אנשים שזמינים לנושא.

<ארי לאודן: יש יותר אנשים מתחום העבודה הסוציאלית, ואנחנו רוצים לפתור את הבעיה על-ידי מכונים שכבר קיימים ומעסיקים אנשי מקצוע.

<ארי לאודן: אם זה בטייבה, אם זה בטירה - - -

נורית קורן: אז אתם מפנים לשם?

<ארי לאודן: אנחנו עושים איתם הסכמים, או עובדים סוציאליים שלנו דוברי ערבית שעובדים בכל מיני סניפים באזור הגליל, אבל זה לא מספיק.

<ארי לאודן: זו לא הפריסה שהייתי רוצה לתת.

נורית קורן: הבנתי.

נורית קורן: ד"ר בר-אל?

<יוסף בר-אל: התמונה היא די דומה.

<יוסף בר-אל: גם אצלנו אנחנו מרגישים שיש מחסור.

<יוסף בר-אל: אל תשכחו שאנחנו שנתיים אחרי תחילת הרפורמה, בדרך-כלל חלק גדול מהמרפאות כבר עובדות, אבל הן לא מאוישות במלוא האיוש, וככל שהזמן עבר, יותר קשה להשיג אנשים טובים למערכת, בטח אנשים במגזר הערבי.

<יוסף בר-אל: אבל עדיין, אני חושב שאם יבואו מתמחים בפסיכולוגיה, למשל, מהמגזר הערבי, אנחנו בהחלט נשמח לקלוט אותם.

נורית קורן: יש לכם מקום?

נורית קורן: יש עוד מקום לקלוט?

<יוסף בר-אל: יש לנו מקום לקלוט, כן.

<יוסף בר-אל: ודאי.

נורית קורן: ואתם נמצאים כל הזמן בקשר רציף, כדי להעביר?

<יוסף בר-אל: לא.

<יוסף בר-אל: כי עד לפני חודש אנחנו הפסקנו לקלוט מתמחים מיוני 2016 כי משרד הבריאות שינה את כללי המלגה.

נורית קורן: שינה את התקצוב.

<יוסף בר-אל: - - לאחרונה היה איזה משא-ומתן בין המנכ"לים והגענו כנראה להסכמה לממן 50%-50%.

<יוסף בר-אל: יש טיוטת חוזה שנמצאת כרגע במשרד הבריאות.

<יוסף בר-אל: אם יאשרו אותה, נוכל לקלוט באמת עד סוף השנה משהו כמו 32 מתמחים חדשים.

נורית קורן: אתה מדבר על 32 מתמחים באופן כללי.

<יוסף בר-אל: חדשים.

נורית קורן: לא, לא למגזר הערבי.

נורית קורן: כללי.

<יוסף בר-אל: כללי.

<יוסף בר-אל: למגזר, אני לא יודע כמה יש ברשימות.

<יוסף בר-אל: אין לי מושג.

<יוסף בר-אל: אבל - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש 32 מועמדים?

נורית קורן: לא ערבים.

נורית קורן: כן, בבקשה.

<אורית שטיין רייזנר: טוב, התמונה דומה מבחינת מחסור.

<אורית שטיין רייזנר: יש לנו אנשי מקצוע בודדים, דוברי ערבית.

<אורית שטיין רייזנר: הבשורה שיש לנו היא שאנחנו ממש אמורים ב-2018 להתחיל, לראשונה, תכנית התמחות בפסיכולוגיה קלינית במכבי, ונכונים לקלוט 14 מתמחים.

<אורית שטיין רייזנר: זו בשורה וזה מהלך חדש - - -

נורית קורן: כן אבל יש לנו עוד חצי שנה - - -

<יוסף בר-אל: זו אולי נקודה חשובה שצריך להזכיר אותה.

<יוסף בר-אל: כדי שהקופות תוכלנה לקלוט מתמחים, הן צריכות לקבל הכרה של איגוד הפסיכולוגים או אני לא יודע איך זה נקרא שמותר לעשות התמחות במרפאה.

<יוסף בר-אל: אנחנו ביקשנו מהגורם הזה לקבל הכרה אזורית.

<יוסף בר-אל: זאת אומרת, לא במרפאה ספציפית, אלא, נניח, אם יש לי באזור מסוים מספר מרפאות שיש לי כמה מדריכים, שכל המרפאות תהיינה מוכרות.

<יוסף בר-אל: זה משהו נורא חשוב.

<יוסף בר-אל: זאת אומרת, קשה לי מאוד לשים בכל מרפאה בודדת מדריך כי התנאי הוא שיהיו אנשים שעושים הדרכה, אבל אם יש מצב שמספר מרפאות יכולות לקבל הכרה אזורית - - -

נורית קורן: ואז איך המדריך, הוא נודד איתן?

<יוסף בר-אל: אז יש מדריכים שיכולים לעבור בין המרפאות.

<יוסף בר-אל: לצורכי הדרכה הם לא חייבים לעבוד באותה מרפאה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: סליחה, למה רק אזורית?

עבד אל חכים חאג' יחיא: זאת אומרת, כארגון, למשל קופת חולים כללית תהיה מוכרת כמו שיש רופאת משפחה והיא מוכרת, שהיא תהיה מוכרת.

<יוסף בר-אל: זה לא ככה.

<יוסף בר-אל: הם נותנים כרגע הכרה פר מרפאה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא חושב שזה נכון - - -

נורית קורן: אבל למה?

נורית קורן: אם יש לכם - - -

<יוסף בר-אל: אז אולי גבי יסביר את העניין הזה.

עבדאללה אבו מערוף: סליחה אז אנחנו לבד בזה.

עבדאללה אבו מערוף: דרך משרד הבריאות, דרך מי שצריך, מקצועות רפואיים, הסתדרות רפואית, דרך מי שצריך, שאכן זה יוכר כארגון, ככללית.

עבדאללה אבו מערוף: לא כמרפאה מיוחדת בנהריה או בעכו או בירכא.

נורית קורן: נכון, לא צריך להגיד מרפאה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא חושב שזו הגישה בכלל.

<יוסף בר-אל: אני חושב שזאת נקודה חשובה.

<גבי פרץ: ההכרה לא יכולה להיות ארצית כי מדובר בקרבה פיזית בין המדריך.

<גבי פרץ: לא פיזית - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: את זה אני יודע.

<בשארה בשאראת: כל רפואת משפחה זו מחלקה של אזור, אז כל המרפאות של האזור תַחתם.

<גבי פרץ: כמו בפסיכולוגיה חינוכית גם בפסיכולוגיה קלינית נבנה כבר מערך של הכרה מרחבית.

<גבי פרץ: יש מרפאה אחת חזקה ויש את השלוחות מסביב.

נורית קורן: אז זה המודל.

<גבי פרץ: נכון.

נורית קורן: אז צריך שיהיה כמה שיותר, כדי שבאמת נכניס כמה שיותר סטודנטים.

<גבי פרץ: בכללית באמת אין בעיה.

<גבי פרץ: מכבי חדשים בעניין.

<גבי פרץ: מאוחדת גם נכנסו לעניין - - -

נורית קורן: מתי הצפי שהם יקבלו את ההכרה?

<גבי פרץ: מאוחדת כבר קיבלו את ההכרה, מכבי זה עוד - - -

נורית קורן: אבל מאוחדת - - -

<גבי פרץ: מאוחדת - - - אבל מכבי, זאת אומרת - - -

<אורית שטיין רייזנר: אנחנו ממתינים לאישור של המועצה בעצם.

<גבי פרץ: לא.

<גבי פרץ: אנחנו ממתינים לזה שיגישו בקשה, עוד לא הגישו בקשה להכרה.

<גבי פרץ: אבל בסדר, זה יסתדר.

נורית קורן: לא, כי חבל על חצי שנה עכשיו להמתין עד 2018.

<גבי פרץ: לא הייתה בקשה להכרה.

<גבי פרץ: אמרתי ליובל תגיש קודם כול את הבקשה.

נורית קורן: יש אפשרות לזרז את הבקשות כדי שהן יתחילו כבר?

נורית קורן: ולא רק ב-2018.

נורית קורן: המשרד יוכל לתת את המלגה 50%-50%, שתתחיל כבר מ-2017?

<גבי פרץ: זה מתוכנן בתקציב המלגות.

<קריאה: זה כבר התחיל ביוני 2016.

נורית קורן: כן, אבל אני אומרת שיעשו את זה מרחבי.

נורית קורן: ואז, באמת נוכל להכניס יותר סטודנטים.

נורית קורן: לא צריך לחכות ל-2018.

<גבי פרץ: מבחינת התקציב יש לנו אפשרות לתת כבר מ-2017.

נורית קורן: כן?

נורית קורן: אז אם אפשר שתשבו עם קופות החולים ובאמת לזרז את זה, אז אני גם אדבר עם המנכ"ל.

נורית קורן: אנחנו נשלח מכתב למנכ"ל.

נורית קורן: חבל.

נורית קורן: אני חושבת שאם יש קרוב ל-350 מתמחים וזה לא משנה באיזה מגזר, צריך לפתוח כמה שיותר את כל המרפאות כדי שאם יש מדריך, אז חבל על הזמן, כי ארבע שנים אתה לא יכול להחליף את הצוות.

נורית קורן: זו בעיה.

<עדית סרגוסטי: אני רוצה לחזור רגע לתמונה הרחבה יותר וקודם כול להדגיש שהרפורמה לא יצרה את הבעיה, הרפורמה הציפה בעיה שהייתה מתחת לפני השטח לאורך הרבה שנים, והתעלמו ממנה.

<עדית סרגוסטי: זה כמובן - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: טוב שהיא הציפה.

<עדית סרגוסטי: נכון.

<עדית סרגוסטי: במובן הזה הרפורמה עשתה טוב.

<עדית סרגוסטי: הרפורמה עשתה טוב קודם כול במובן הזה שיש לנו עכשיו בעיה שאנחנו צריכים להתמודד איתה.

<עדית סרגוסטי: הבעיה לא מתמצה בפסיכולוגים קליניים.

<עדית סרגוסטי: היא הרבה יותר רחבה, לצערנו, כשמדובר במענה בחברה הערבית.

<עדית סרגוסטי: בשביל להחזיר אותנו רגע לנתונים, אחוז וחצי מכלל הפסיכולוגים הקליניים שרשומים בישראל הם ערבים, זאת בשעה שאנחנו מדברים על קרוב ל-25% מהאוכלוסייה.

<עדית סרגוסטי: הפער הוא אדיר וצריך למצוא דרכים לצמצם את הפער הזה כמה שיותר מהר.

<עדית סרגוסטי: בהתחשב בזה שתהליך ההכשרה הוא כל-כך ממושך היינו צריכים להתחיל לפני ארבע שנים לעשות מעשים בכיוון הזה ולצערי לא נעשו מספיק מעשים.

<עדית סרגוסטי: הפער מתחיל מזה שיש יחסית מעט סטודנטים בתואר הראשון.

<עדית סרגוסטי: הפער גדל כשאנחנו עוברים לתואר השני.

<עדית סרגוסטי: הבעיה היא לא המתמחים.

<עדית סרגוסטי: מרגע שאדם מסיים תואר שני, משרד הבריאות עושה את מה שהוא יכול לעשות כרגע ולאפשר להם מסלול ישיר להתמחות.

<עדית סרגוסטי: יש מחסור גדול מאוד בסטודנטים ערבים שלומדים לתואר השני, ופה נדרש שיתוף פעולה עם המל"ג, שלצערי אני חושבת שהם לא כאן.

<עדית סרגוסטי: היו כבר שולחנות עגולים ועוד שולחנות עגולים ומרובעים ואליפטיים ועלו כל מיני רעיונות לכל מיני תכניות לעשות.

<עדית סרגוסטי: מעט מהן יצאו לדרך.

<עדית סרגוסטי: המכללה באחווה היא מסלול של הכשרה רגישת תרבות.

<עדית סרגוסטי: אני מניחה שחלק מהסטודנטים יהיו ערבים, אבל זה לא מסלול שיגדיל בצורה משמעותית את כמות הסטודנטים שמסיימים תואר שני בפסיכולוגיה קלינית.

<עדית סרגוסטי: אני אשמח לשמוע אם קרו עוד דברים בינתיים.

<עדית סרגוסטי: יש כל מיני תכניות, יש כל מיני כוונות.

<עדית סרגוסטי: בפועל, עד כמה שאני יודעת, בשנת הלימודים הבאה לא יהיו יותר סטודנטים בתואר השני במסלול של פסיכולוגיה קלינית.

<עדית סרגוסטי: פסיכולוגיה קלינית זה צד אחד.

<עדית סרגוסטי: יש מחסור בפסיכיאטרים בארץ.

<עדית סרגוסטי: כשאנחנו הולכים לפסיכיאטרים ערבים יש מחסור מאוד מאוד גדול, ומחסור גדול במיוחד בפסיכיאטרים לילדים ונוער.

<עדית סרגוסטי: עד כמה שאני יודעת יש היום שבעה בארץ.

<עדית סרגוסטי: שם אני לא יודעת אם יש למשרד הבריאות איזו שהיא תכנית אופרטיבית, והמשרד יודע לעשות כל מיני דברים כדי לתמרץ אנשים ללכת למסלולים האלה, אני אשמח לדעת אם קורה משהו בעניין הזה.

<עדית סרגוסטי: שבעה פסיכיאטרים לילדים ונוער בכל הארץ, שוב, בתחום שהוא גם ככה בחסר.

<עדית סרגוסטי: החסר גדול ודאי כשמגיעים ל - - -

נורית קורן: הוא בעייתי ובאמת זאת בעיה, אבל אני גם לא יודעת.

נורית קורן: חבר הכנסת עבדאללה אבו-מערוף, אתה יודע למה אין הרבה מהמגזר שהולכים ללימודים של פסיכולוגיה?

<עדית סרגוסטי: תנאי הקבלה הפכו לבלתי אפשריים.

נורית קורן: לכולם.

<עדית סרגוסטי: תנאי הקבלה, רף הקבלה עלה בצורה מלאכותית בגלל הביקוש, לא כי זה באמת מה שצריך.

<גבי פרץ: זה לא רק רף הקבלה, עשו סקר בקרב - - -

<עדית סרגוסטי: אבל יש כל מיני פתרונות שעלו.

<עדית סרגוסטי: למשל, יש הרבה מאוד סטודנטים שלומדים בחו"ל אפשר לעשות להם הסבה כשהם מגיעים לארץ.

<עדית סרגוסטי: יש מגוון של אפשרויות.

<עדית סרגוסטי: רף הקבלה הוא אחת הסיבות.

נורית קורן: בסדר, אנחנו נבדוק גם את ה - - -

עבדאללה אבו מערוף: - - תנאי הקבלה, המסלול עצמו, אחרי הלימודים ההתמחות אין.

נורית קורן: כן, זאת הבעיה.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא יודע, חסם הגיל עדיין ישנו, הייתה תקופה שהיה אפשר רק עד גיל 21.

<עדית סרגוסטי: זה רק ברפואה.

<בשארה בשאראת: בפסיכולוגיה זה הפוך, לא צריך להיות מעל גיל 40.

<בשארה בשאראת: עד שאתה בשל.

עבדאללה אבו מערוף: לכן הבעיה העיקרית הייתה שהם רואים שבאמת יש חסם של העניין של תנאי הקבלה, ואחרי זה הם מסיימים את הלימודים האקדמאים, אין להם התמחות ואין עבודה.

עבדאללה אבו מערוף: אני מכיר את הנושא טוב מאוד.

עבדאללה אבו מערוף: אפילו יש אנשים שלמדו בחו"ל, חזרו לכאן עם כל הסילבוס שצריך.

עבדאללה אבו מערוף: טיפלתי בשנה האחרונה בחמישה בוגרים מגרמניה, כולם מגרמניה, אפילו מהכפר, שלא הכירו להם תחת תירוצים שחסר איזה שהוא מקצוע.

עבדאללה אבו מערוף: אבל אני מדבר על הארץ, לא על בוגרי חו"ל, החסם בתנאי הקבלה ובתנאי ההתמחות ואחר כך- - -אבל אם אנחנו באמת נרצה בתכנית, תוך חמש-ארבע שנים זה מה שיקרה.

עבדאללה אבו מערוף: זה חייב.

נורית קורן: כן, אבל צריך לשאול את משרד הבריאות אם יש להם באמת תכנית למגזר.

<גבי פרץ: אני יודע להגיד, אל"ף, היינו פה בשבוע שעבר בוועדה לביקורת המדינה, ומירב שגריר, נציגת המל"ג, הציגה מסמך מקיף איך לקדם את כל סוגי תנאי הקבלה לתואר שני, תואר ראשון, עם תכנית מלגות ותכניות נוספות כדי להרחיב את מספר הסטודנטים ומסיימי הפסיכולוגיה בקרב האוכלוסייה הערבית.

<גבי פרץ: אין לי את המסמך פה, אבל אני יודע שזה - - -

נורית קורן: זה היה דיון פה, בוועדה?

<גבי פרץ: כן, בוועדה לביקורת המדינה.

עבדאללה אבו מערוף: יש שם הרבה מה לתקן.

עבדאללה אבו מערוף: בעניין המעבר מתואר ראשון לתואר שני, יש שם תנאים שזה ממש משימה בלתי אפשרית.

עבדאללה אבו מערוף: ביקשנו גם אז את התערבות המל"ג והאוניברסיטאות ולצערנו הרב כלום לא זז.

עבדאללה אבו מערוף: אבל אם יש באמת - - -

עבדאללה אבו מערוף: אל"ף, גם בתחום הזה דברים זזים.

עבדאללה אבו מערוף: מבחן המתאם שהוא, אגב, הדבר הקשה בין תואר ראשון לתואר שני יש הקלות משמעותיות לערבים ש - - -

עבדאללה אבו מערוף: אבל עדיין אין הקלות.

עבדאללה אבו מערוף: עד עכשיו אין הקלות.

עבדאללה אבו מערוף: המעבר מתואר ראשון לתואר שני זה חסם קשה ביותר.

<ורד מדמון קויתי: אני מנהלת אגף משאבי אנוש במשרד הבריאות, אני מתכללת עבודה בנושא תכנון כוח אדם במשרד.

<ורד מדמון קויתי: אני רוצה להגיד כמה דברים.

נורית קורן: יכול להיות שזה לא מספיק סקסי.

<ורד מדמון קויתי: בדיוק.

<ורד מדמון קויתי: שזה גם קשור גם למודעות ולהסברה שקשורה לפני ההגשה.

<ורד מדמון קויתי: נכון שגם הנושא של המעבר מתואר ראשון לתואר שני, וזה שזה לא obvious, השלמת המסלול – once נכנסת, אתה תשלים אותו, זו באמת בעיה.

<ורד מדמון קויתי: והייתה לנו פגישה במל"ג עם ראשי התוכניות שבה שוחחנו על הנושא הזה.

<ורד מדמון קויתי: ניסינו לרתום אותם לחשוב על כל מיני רעיונות איך לעזור לבוגרי תואר ראשון ולאלה שכבר נכנסו, להצליח להגיע לתואר שני.

<ורד מדמון קויתי: יש תכנית שהמל"ג מנסה לקדם, ככל שהבנתי זה לא יקרה השנה, אבל כבר הוחלט על תקציב ואנחנו הולכים לשבת איתם לקדם את הנושא הזה, אז ככה שיהיה - - -

עבדאללה אבו מערוף: זה טוב, אני שמח לשמוע.

<ורד מדמון קויתי: והתכנית באחווה, נכון, היא לא תפתור לגמרי את הבעיה, אבל זו התחלה של פתרון.

<ורד מדמון קויתי: המטרה שלנו היא באמת לקדם איזו שהיא תכנית שהסיכוי להשלים אותה יהיה מראש יותר גדול.

<עדית סרגוסטי: בסדר, ורד.

<עדית סרגוסטי: אנחנו מדברים על כמה סטודנטים בודדים כשהמחסור הוא בעשרות.

<ורד מדמון קויתי: אוקיי, אבל זה לא משהו שאת יכולה לפתור ביום אחד, זה תהליך שהתחיל - - -

<עדית סרגוסטי: לא ביום אחד, אבל צריך להתחיל.

<ורד מדמון קויתי: אז אני מסבירה לך.

<ורד מדמון קויתי: כי אם לפני שנה הייתה לנו פגישה עם ראשי התוכניות ואם כבר ב"אחווה" התכנית היא בוועדות, גם במל"ג יש תהליך שעובר, מגישים תכנית ואז התכנית עוברת ועדות.

<ורד מדמון קויתי: זה בלתי תלוי.

<ורד מדמון קויתי: אין לי השפעה על כמה זמן ייקח לתכנית לקבל אישורים בוועדות.

<ורד מדמון קויתי: יש פה תהליך שהוא בין-משרדי שהוא לוקח זמן.

<ורד מדמון קויתי: הנושא של עובדים סוציאליים תואר שני לעשות להם הכשרה בפסיכותרפיה זה עוד כלי שאנחנו עושים.

<ורד מדמון קויתי: אנחנו לא אומרים שזה יפתור, אנחנו מנסים לחשוב על כל מיני דרכים - - -

נורית קורן: השאלה היא לגבי כל הסטודנטים מהמגזר שלומדים בחו"ל ומגיעים לפה, שרוצים לעשות הסבה, מישהו מציע להם?

נורית קורן: כי יש לפעמים סטודנטים לרפואה שלא כולם עוברים את המבחנים.

נורית קורן: מישהו מציע להם, "בואו תנסו מסלול נוסף?

נורית קורן: נעשה לכם - - -

<ורד מדמון קויתי: בשביל זה הם צריכים להתקבל ללימודים ולעשות איזה שהוא מסלול של לימודים.

<ורד מדמון קויתי: זה - - -

<עדית סרגוסטי: אבל גם בזה - - -

נורית קורן: אבל אפשר לומר את האופציה.

<עדית סרגוסטי: כשהיה מחסור גדול בפסיכולוגיים חינוכיים מהחברה הערבית, משרד החינוך עשה מסלול לסטודנטים שמגיעים מחו"ל.

<עדית סרגוסטי: מסלול השלמת לימודים שהוא ייעודי לסטודנטים שלומדים בחו"ל.

<עדית סרגוסטי: מסלול כזה אפשר לעשות גם בפסיכולוגיה חינוכית.

נורית קורן: נכון.

<עדית סרגוסטי: יש לא מעט סטודנטים שנוסעים ללמוד בחו"ל - - -

<גבי פרץ: חשוב לתקן, הוא ייעודי לאנשים שלא למדו פסיכולוגיה חינוכית אלא פסיכולוגיה אחרת, ורוב אלה שבאים מירדן, שלמדו בירדן, לא עוברים את סף התכנית.

<גבי פרץ: הם לא מתקבלים גם לתכנית ההשלמה של הפסיכולוגיה החינוכית.

<גבי פרץ: צריך לזכור - - -

נורית קורן: בגלל מה?

נורית קורן: משום שתכנית הלימודים בירדן שונה לגמרי?

<גבי פרץ: כי רמת הלימודים בירדן היא לא גבוהה.

נורית קורן: היא לא גבוהה או שהיא שונה לגמרי?

<גבי פרץ: לא.

<גבי פרץ: השמות של הקורסים הם כמו בארץ.

נורית קורן: היא לא מספקת.

<עדית סרגוסטי: לא, אבל עדיין, גבי, התכנית הזאת מכשירה אני לא יודעת כמה סטודנטים שלמדו בחו"ל והם הופכים לפסיכולוגיים חינוכיים במערכת - - -

<גבי פרץ: גם כאלה שלמדו בחו"ל.

<גבי פרץ: אבל לא, הם פסיכולוגיים, הם רק לא פסיכולוגיים חינוכיים.

<עדית סרגוסטי: לא משנה, אני אומרת שהיא מאפשרת להם איזה שהוא מסלול כניסה למערכת.

<עדית סרגוסטי: תעשו מסלול דומה לזה, סטודנטים שלמדו פסיכולוגיה בחו"ל ורוצים עכשיו להתמחות - - -

נורית קורן: עדית, אני ארשום את זה בסיכום של הדיון, כי זה אחד הדברים שאפשר לנסות להביא עוד אנשים למערכת, אבל אם אין לנו מקום להתמחות זאת הבעיה העיקרית שלנו.

<עדית סרגוסטי: מקום להתמחות יש לערבים.

נורית קורן: אוקיי.

נורית קורן: כן בבקשה, רק תציגי את עצמך.

<ציפי נגל-אדלשטיין: אני עורכת דין, מנכ"ל העמותה לילדים בסיכון.

<ציפי נגל-אדלשטיין: אנחנו מטפלים ומפעילים מעונות יום שיקומיים.

<ציפי נגל-אדלשטיין: אנחנו לא מפעילים גנים, הגנים הם של משרד החינוך והרשות המקומית, אבל אנחנו נותנים מערכי טיפול בריאותי מקדם בגני תקשורת.

<ציפי נגל-אדלשטיין: יש לנו כ-200 יחידות ברחבי הארץ, ביניהן הרבה מאוד יחידות במגזר הערבי.

<ציפי נגל-אדלשטיין: איתי רחל פרידנשטיין, שהיא מנהלת היחידה במגזר הערבי.

<ציפי נגל-אדלשטיין: יש לנו גם יחידות בצפון השרון, יש לנו גם יחידות בנצרת, בצפון וכו'.

<ציפי נגל-אדלשטיין: החוסר הוא עצום ובזה אני לא מחדשת כלום, אבל לגבי מקומות התמחות, העמותה היא מוסד מוכר להתמחות קלינית-אשפוזית.

<ציפי נגל-אדלשטיין: יש לנו היום כ-40 מתמחים בפסיכולוגיה קלינית-אשפוזית ולצערי, בחלוקת המלגות מה שקורה באמת, יש בהגדרת הקריטריונים של המלגות יותר מלגות למוסדות כמו קופות חולים, בתי חולים של המשרד, ואין כמעט מלגות - - - 40 מלגות, זה אחד הגופים, לדעתי, שמעסיק די הרבה מתמחים במדינה, וקיבלנו בשנים האחרונות, בשנתיים-שלוש האחרונות קיבלנו הקצאה של שלוש-ארבע מלגות לכל היותר, ואת כל השאר אנחנו עושים בכספנו, וזה חבל.

<ציפי נגל-אדלשטיין: זאת אומרת, יש לנו מקומות התמחות, יש לנו צורך אדיר, יש לנו חוסר, יש לנו תכנית התמחות מאוד משמעותית בתוך הגנים, שהיא מאוד מבוקשת, יש הרבה מאוד מועמדים.

<ציפי נגל-אדלשטיין: אם היו חושבים אחרת על הקצאת מלגות באמת ייעודית למגזר הערבי, היינו יכולים לקבל אלינו עוד מתמחים מהמגזר, ולפתוח את תכנית ההתמחות.

<ציפי נגל-אדלשטיין: הבעיה השנייה, אגב, היא באמת המדריכים.

<ציפי נגל-אדלשטיין: יש לנו כל מיני הסכמים עם בית חולים "העמק" ועם מוסדות שונים כדי לאפשר תכנית התמחות - - -

נורית קורן: אתם פניתם למשרד הבריאות?

נורית קורן: הם לא - - -

<ציפי נגל-אדלשטיין: פנינו למשרד הבריאות בהקצאת המלגות והם כל הזמן מחזירים אותנו לקריטריונים הבסיסיים.

<ציפי נגל-אדלשטיין: לאו דווקא בנושא של הקצאה ספציפית למגזר הערבי, אבל באופן כללי יש לנו חוסר מאוד גדול בפסיכולוגים גם במגזר הכללי, ודאי בתחום הייעודי - - -

נורית קורן: אבל קודם משרד הבריאות צריכים בעצם לאשר אתכם, שאתם יכולים - - -

<ציפי נגל-אדלשטיין: אנחנו מאושרים, יש לנו תכנית התמחות אנחנו פשוט מקבלים מעט מלגות.

<ציפי נגל-אדלשטיין: הדבר השני שעדית פתחה בו והציגה זה הנושא של החוסר בפסיכיאטריה.

<ציפי נגל-אדלשטיין: זה גם חוסר בפסיכיאטריה באופן כללי וספציפית במגזר, חייבים לעשות עם זה משהו.

<ציפי נגל-אדלשטיין: לא יודעת, שהר"י יזעקו, אני לא יודעת, בזמנו זה היה מקצוע חסר שהוכרז כמקצוע חסר.

<ציפי נגל-אדלשטיין: אני חושבת שההכרזה הזאת איכשהו נשמטה בשנים האחרונות וזו פשוט קטסטרופה מה שקורה.

<ציפי נגל-אדלשטיין: גם במסגרות לבריאות הנפש, גם אצלנו, כשזה מקצוע ליבה בתחום הטיפול לילדים על הרצף האוטיסטי.

<ציפי נגל-אדלשטיין: הנושא של פסיכיאטריה, קשה מאוד להשיג פסיכיאטרים.

נורית קורן: אין לנו פה עוד מישהו ממשרד הבריאות, נכון?

נורית קורן: הוא היה הנציג היחיד?

<דני בודובסקי: יש.

<דני בודובסקי: אני.

נורית קורן: כן?

נורית קורן: אוקיי.

נורית קורן: אז אני קודם אתן לד"ר בשארה בשאראת.

נורית קורן: בבקשה.

נורית קורן: תציג רק את עצמך, מאיפה אתה.

<בשארה בשאראת: אני יושב ראש החברה לקידום בריאות האוכלוסייה הערבית בתוך ההסתדרות הרפואית ורופא משפחה במקור, ומרגיש קצת מצוקה נפשית עכשיו.

נורית קורן: למה?

<בשארה בשאראת: כי אני רואה את החוסר.

<בשארה בשאראת: עיינתי אתמול בקצת נתונים ומתברר שמצוקה נפשית, או חרדה ודיכאון נמצאים באוכלוסייה הערבית פי 1.5 מאשר האוכלוסייה היהודית, נתונים של משרד הבריאות.

<בשארה בשאראת: אצל נשים עוד יותר מהגברים.

<בשארה בשאראת: וכנראה, בהרגשה שלי בשטח, בגלל החוסר לא מרגישים שיש שירות.

<בשארה בשאראת: זאת אומרת, להרבה רופאי משפחה אין לאיפה להפנות את החולים והם מתמודדים לבד בכל מיני, עד שמגיעים.

<בשארה בשאראת: יכול להיות שיש, אבל ההרגשה שלי היא שגם אין לנו הערכה טובה כמה אנשים, כמה אנשים אנחנו צריכים.

<בשארה בשאראת: כי אם היינו יודעים שאנחנו צריכים עוד אלף, עוד אלפיים, אפשר לעשות תכנית חומש.

<בשארה בשאראת: להכין וכל זה.

<בשארה בשאראת: אין לנו תכנית.

<בשארה בשאראת: אני חושב שהנושא הוא מעבר ללדון כמה נכנסו בזמן האחרון וכל זה.

<בשארה בשאראת: אני מציע שאו משרד הבריאות יקים ועדה לדון בצרכים, או הכנס, כי יש - - -

נורית קורן: זו הפעם הראשונה שאתה מגיע אלינו?

<בשארה בשאראת: זו הפעם הראשונה שאני מגיע.

<בשארה בשאראת: כן.

נורית קורן: אז זהו, הדיונים פה כל הזמן נסובים על העניין הזה ועל המחסור של גם מתמחים ובמיוחד במגזר הערבי.

<בשארה בשאראת: אבל גם לדעת כמה היא מידת החוסר, כי גם אני, שעובד באוכלוסייה הערבית, לא מכיר כמה.

<בשארה בשאראת: למה אין רעש?

<בשארה בשאראת: כי חלק גדול מהאנשים לא יודעים שאפשר להגיע לשירות הזה.

<בשארה בשאראת: ולכן אין אורך תור וכל זה ושמישהו רוצה להגיע.

נורית קורן: אבל אני מאמינה שקופות החולים מפרסמות, אבל לא מספיק.

<בשארה בשאראת: כשהשירות הוא קשה ולא מוצאים פסיכולוגיים אז לא יפרסמו שירות שממילא הזמינות אצלם לא טובה.

<בשארה בשאראת: לא יפרסמו.

<בשארה בשאראת: יפרסמו דברים שקיימים.

<בשארה בשאראת: עכשיו, גם מבחינת הפסיכולוגים אני מופתע ממספר אלה שנכנסים ללמוד פסיכולוגיה ואני חושב שאם מקבלים החלטה ורוצים לעשות משהו אפשר לעשות שינוי.

<בשארה בשאראת: אפשר לחולל שינוי.

<בשארה בשאראת: הרבה סטודנטים - - -

נורית קורן: רק שהשינוי בנושא הזה ייקח זמן.

<בשארה בשאראת: נכון.

<בשארה בשאראת: מבחינת הפסיכולוגים, ואפשר לעשות משהו.

<בשארה בשאראת: אני לא יודע אם זה איגוד הפסיכולוגים צריך לעשות את זה, משרד הבריאות, המל"ג, או אנחנו כהסתדרות רפואית, אבל זה שהיום רוקחים לומדים בבתי ספר לרוקחות, פי שלושה מהצורך ובסוף מחפשים לעבוד עבודה אחרת, זה רק מראה שיש חוסר מודעות באוכלוסייה הערבית מה ללכת ללמוד, מה לבחור.

<בשארה בשאראת: זאת אומרת, הולכים לפי מה שהאבא אומר להם, או בן-דוד למד רוקחות והוא עובד טוב ומרוויח טוב, או בן-דוד היה רופא אז אני אהיה כמוהו.

<בשארה בשאראת: אפשר לכוון למקצוע הפסיכולוגיה כי זה מקצוע אנושי, מקצוע שצריכים אותו ויש אנשים שבבית ספר יש להם את התכונות האלה ורוצים ללכת, ולכן צריכים לעשות משהו.

נורית קורן: אני מניחה שמי שהולך ללמוד מברר מראש איפה בסוף זה מקובל בארץ.

<בשארה בשאראת: מתברר שלא.

<עדית סרגוסטי: בפסיכולוגיה הם לא יודעים.

<בשארה בשאראת: הם לא יודעים.

<בשארה בשאראת: הם הולכים לאוניברסיטה בירדן, משלמים המון כסף, המשפחה שלהם משקיעה, ובסוף מחפשים עבודה.

<בשארה בשאראת: לכן צריך לכוון גם, לכוון את האוכלוסייה בנושא הזה.

נורית קורן: בסדר, אנחנו נציע למשרד הבריאות את השירותים שלך.

נורית קורן: אני רוצה לתת למשרד הבריאות, דני בודובסקי.

<דני בודובסקי: אני מנהל את המערך האמבולטורי באגף לבריאות הנפש.

<דני בודובסקי: אחת מהמצוקות הגדולות היא באמת בתחום שהזכירו קודם, של הרופאים, של הפסיכיאטרים והפסיכיאטרים לילד ונוער.

<דני בודובסקי: אחת מהסוגיות הקשות היא מעט אנשים, מעט מהרופאים.

<דני בודובסקי: אנחנו שומעים שיש שיעור מאוד גבוה של רופאים שנכנסים ומסיימים ברפואה, שלא מגיעים לתחום של הפסיכיאטריה.

<דני בודובסקי: משיחות עם חלק מהפסיכיאטרים, במגזר הבדואי למשל יש המון רופאים, שמדברים על בעיה של סטיגמה, על זה שלא נכנסים, לא רוצים להיכנס למקצוע, ואחד מהאתגרים, אני חושב המאוד גדולים, ואני שמח מאוד על ההירתמות שלך, זה לראות איך מעודדים רופאים להיכנס גם למקצוע הזה.

נורית קורן: כלומר, יש חסם מקצועי.

<בשארה בשאראת: כולנו למדנו גם שיווק.

<בשארה בשאראת: אפשר לשווק את המקצוע.

<בשארה בשאראת: גם על הערכים - - -

נורית קורן: כן, אני רוצה לתת לך.

נורית קורן: תציגי את עצמך.

<אינאס חאג' יחיא: אני עורכת-דין.

<אינאס חאג' יחיא: אני לא קשורה לתחום של בריאות הנפש בהכשרה שלי ולא בעבודה שלי.

<אינאס חאג' יחיא: התפקיד שלי זה תובעת מחוזית בנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות במשרד המשפטים.

<אינאס חאג' יחיא: אני גם אחראית על פרויקט של קידום חברה ערבית.

<אינאס חאג' יחיא: עשינו מיפוי של המצב של אנשים עם מוגבלות בחברה הערבית והבנו שהמצב הוא קטסטרופלי.

<אינאס חאג' יחיא: במסגרת המיפוי ניסינו להתמקד בתחום של בריאות הנפש והבנו שזה התחום הכי קטסטרופלי בכל זה.

<אינאס חאג' יחיא: ממה שהבנו, ממה שאני הבנתי בישיבות עם אנשי מקצוע, גם עם אנשים עם מוגבלות בעצמם ואנשים של ארגונים, יש מחסור ענקי בפסיכיאטרים בכל הארץ, במיוחד בפסיכיאטרים של נוער.

<אינאס חאג' יחיא: אחרי שנים שכולם יודעים שיש מחסור כזה אומרים "יש בעיה".

<אינאס חאג' יחיא: אני לא מבינה.

<אינאס חאג' יחיא: מחכים עוד 20 שנה כשיש בעיה?

<אינאס חאג' יחיא: צריך לעשות עם זה משהו.

<אינאס חאג' יחיא: אנחנו כתבנו לעשות את זה.

נורית קורן: בשביל זה ועדת המשנה קיימת.

<אינאס חאג' יחיא: יש משרד הבריאות, שיעשו משהו עם זה, שישלמו להם יותר, שיעשו להם תכניות הסבה, שיתנו להם יותר משכורות, שיעשו שיווק, שיעשו משהו עם זה.

<אינאס חאג' יחיא: ילדים קטנים, בתחום של פסיכיאטריה קשה, מוזנחים ואף אחד לא עושה איתם כלום.

<אינאס חאג' יחיא: הממונים של משרד הבריאות לא עושים עם זה כלום.

<אינאס חאג' יחיא: הם צריכים למצוא את הפתרונות בעצמם כמו שמוצאים לדברים אחרים.

<אינאס חאג' יחיא: לגבי הלימודים של פסיכולוגיה, אם יש לי ילד ואני שולחת אותו לירדן ומשלמת בעבורו הון תועפות.

<אינאס חאג' יחיא: אם אני יודעת שהוא לא ימצא תעסוקה, אני לא אשלח אותו.

<אינאס חאג' יחיא: זה אומר שהבעיה היא במודעות.

<אינאס חאג' יחיא: כשעושים תכניות ומעודדים אנשים, תפרסמו את זה.

<אינאס חאג' יחיא: יש הרבה אקדמאים מובטלים, בכל התחומים, כולל בתחום של פסיכולוגיה ובתחום של רוקחות, אם הם יודעים שמשרד הבריאות עושה תכנית, הם ישמחו להגיע.

<אינאס חאג' יחיא: בטח הם יעדיפו לבוא ולקבל מלגה ולעבוד במקום לשבת בבית, אז אני חושבת שיש בעיה במודעות.

<אינאס חאג' יחיא: כולם יודעים שתחום בריאות הנפש הוא טאבו בחברה הערבית אז צריכים לעשות תכניות מותאמות תרבות ולעשות משהו עם זה.

מיכל בירן: וגם אנחנו יודעים שבניגוד לרופאים שמטפלים בגוף, ששם השפה משנה, אבל הרבה פחות, בתחום בריאות הנפש, זה שמישהו מכיר את התרבות שלך ומדבר איתך בשפה שלך זה קריטי.

נורית קורן: זה חובה.

<אינאס חאג' יחיא: אם אישה שרוצה לקבל סל שיקום היא אישה ערבייה עם כיסוי ראש, ויבוא אליה גבר ויגיד לה, "תספרי לי דברים", היא בחיים לא תיפתח.

<אינאס חאג' יחיא: אם תשימו לה אישה שמדברת את השפה שלה, האחוז של מקבלי סל שיקום יעלה בצורה דרסטית כי עשיתם את זה מותאם תרבות.

<אינאס חאג' יחיא: לא מספיק לפרסם תקנים ולהוסיף תקנים.

<אינאס חאג' יחיא: תעשו את זה מותאם תרבותית במיוחד בתחום של בריאות הנפש.

נורית קורן: תודה רבה.

נורית קורן: כן, בבקשה.

<רחל פרידנשטיין: גם אני עובדת בעמותה לילדים בסיכון.

<רחל פרידנשטיין: אני מנהלת גני תקשורת בכפר קרע, טייבה וקלנסוואה.

<רחל פרידנשטיין: וכמו שאמרו, מצוקת הפסיכיאטרים והפסיכולוגים היא קשה.

<רחל פרידנשטיין: גם מטפלים רגשיים, מטפלים בהבעה ויצירה, קלינאיות תקשורת ומרפאות בעיסוק יש, אבל רובן הגדול לומד בירדן ומגיע באמת עם הכשרה שהיא פחות טובה, ותוך כדי העבודה אנחנו מכשירים אותן.

<רחל פרידנשטיין: זאת אומרת העול הוא באמת עלינו.

<רחל פרידנשטיין: בנוסף, אני נורא מסכימה שיש עדיין - - - בדרך לכאן אני דיברתי עם פסיכיאטרית בכפר קרע, היא גרה בכפר קרע, והיא אומרת שעדיין יש קושי גדול מאוד למתמחים ללכת לתחום הפסיכיאטריה.

<רחל פרידנשטיין: לכן אני חושבת ש - - -

מיכל בירן: על מה היא שמה את האצבע בקושי?

<רחל פרידנשטיין: הסטיגמה.

<רחל פרידנשטיין: עדיין, למרות שהיא אמרה שגם פסיכולוגים וגם פסיכיאטרים זה במגמת עלייה, אבל עדיין זה מאוד מאוד קשה ואולי צריך לחשוב על משהו, אפילו ברמה של שיתוף עם משרד החינוך.

<רחל פרידנשטיין: עוד בתיכונים, עוד לפני שמחליטים, משהו לשנות ברמה החינוכית את הגישה, להנחיל את השפה כדי ש - - - השינוי הזה לא יהיה מהיום למחר, אבל אני חושבת שזה צריך להתחיל שם, ואולי זה יעשה משהו.

<רחל פרידנשטיין: המחסור הוא מאוד גדול.

<רחל פרידנשטיין: בכפר קרע יש לנו פסיכולוגים רק בגלל שיש הסכם של התמחות עם בית חולים "העמק", ומגיעות אלינו מתמחות משם, אבל גם שם יש ביקוש הרבה יותר מהיצע, ממה שבית חולים "העמק" יכול להציע, ושוב אנחנו נשארים ללא פסיכולוגים.

מיכל בירן: סליחה, אבל להגיד משרד החינוך, זה לא יקרה עכשיו, הם לא יעשו את כל זה, לעומת זאת מה שאמרה אינאס, כשמשרד הבריאות יגיד שהוא נותן על זה מלגה או, לא משנה, שיחליט מי זה, יהיו אנשים שיילכו לזה.

מיכל בירן: זה נגמר בזה.

מיכל בירן: זה לא חמש שנים, זה לא תהליך חינוכי, זה לא איזה.

מיכל בירן: יגידו שזה חשוב, שסימנו את זה, שנותנים על זה מלגה, זה יאויש.

נורית קורן: כן, טוב.

נורית קורן: יש עוד מישהו שרוצה לומר?

נורית קורן: כי אני חושבת שמיצינו את הנושא.

נורית קורן: אנחנו מעט אנשים, אני יכולה לסכם?

נורית קורן: עוד משהו?

<עדית סרגוסטי: אני אשמח רק לשמוע אם יש איזושהי תכנית ספציפית לפסיכיאטרים.

<עדית סרגוסטי: תמריצים.

<ורד מדמון קויתי: כרגע לא.

<קריאה: אין שום דבר.

<קריאה: באמת.

<קריאה: אין כלום.

<עדית סרגוסטי: אני יודעת.

<עדית סרגוסטי: אני רוצה לשמוע את זה בקול רם.

מיכל בירן: לפרוטוקול, שיגידו את זה.

נורית קורן: לפרוטוקול, כן, שכרגע אין תכנית.

<עדית סרגוסטי: אין שום תכנית לתמרוץ כרגע?

<ורד מדמון קויתי: הייתה תכנית, היו תמריצים.

<ורד מדמון קויתי: השנה המודל של התמריצים טיפה השתנה.

<ורד מדמון קויתי: יש בו גם גמישות, ניתן להקצות בפסיכיאטריה אם הארגונים מחליטים שהם מקצים בפסיכיאטריה, אבל אנחנו נעלה את הנושא הזה שוב.

<ארי לאודן: אם אני יכול רק שאלה.

<ארי לאודן: איפה באמת הנושא של ההצעה הזאת של הקורס לעובדים סוציאליים שיעשו הסבה לפסיכותרפיה?

<דני בודובסקי: אני אומר, הנושא הזה יצטרך לעלות עוד פעם למכרז מאחר שהיו קשיים עם הנושא, אבל הנושא הזה בפירוש עומד על הפרק.

<ארי לאודן: ואיפה שזה דובר זה לא התרומם?

<דני בודובסקי: אנחנו לא יודעים.

<דני בודובסקי: אולי הם ייגשו מחדש, אבל זה דבר שיצטרך - - - אבל - - -

<ורד מדמון קויתי: בואו נהיה יותר מדויקים.

<ורד מדמון קויתי: התקציב הוקצה, אנחנו עושים הכול כדי שזה יצא לדרך.

<ורד מדמון קויתי: הייתה תקלה במכרז, אנחנו מטפלים בה ואנחנו עושים הכול כדי שהשנה נעשה הסכם עם אחד מבתי הספר לפסיכותרפיה.

<ורד מדמון קויתי: זאת אומרת, יש תקציב ייעודי והכול מוכן - - -

<ארי לאודן: מתי את מאמינה שיהיה הסמסטר הראשון שהם ילמדו?

<ורד מדמון קויתי: אנחנו נעשה הכול שברבעון הראשון של 2018 יהיה המחזור הראשון.

<ורד מדמון קויתי: אנחנו עושים הכול בשביל זה, זה כבר כמעט היה - - -

נורית קורן: זה חשוב שזה יקרה ברבעון הראשון.

<ורד מדמון קויתי: אני רוצה לחדד שהיו לנו מספר התייעצויות עם הקופות כדי לעשות קול קורא נכון וכדי להתאים את המלגות לצרכים.

<ורד מדמון קויתי: זאת אומרת, אנחנו באמת עושים כי זה מאוד מאוד חשוב לנו, ואנחנו שריינו - - -

נורית קורן: אתם עושים את כל העבודה, אבל צריך שזה ירד לשטח ואם זה לא יורד לשטח כמו שצריך אז זאת בעיה ולכן אנחנו נשארים במחסור.

<דני בודובסקי: יירד לשטח ויבוצע.

<דני בודובסקי: ושוב פעם, שיתוף הפעולה של הקופות פה לעניין בתור גם עוסקים בהדרכה וגם עוסקים בקליטה אחר כך של אותם עובדים, היא מאוד משמעותית.

נורית קורן: טוב.

נורית קורן: אז אני רוצה לסכם.

נורית קורן: אז ככה, הדבר החשוב ביותר זה קודם כול במגזר הערבי, אנחנו צריכים יותר ויותר לגרום לסטודנטים לבוא לתחום של בריאות הנפש, ופה אני אומר, גם פסיכיאטרים וגם פסיכולוגים, שזה כל מה שקשור - - -

מיכל בירן: אבל למי את מפנה את זה?

מיכל בירן: מי יושב על השיבר?

נורית קורן: עכשיו?

נורית קורן: אני מפנה את כל הדברים האלה למשרד הבריאות, אין לי למישהו אחר.

נורית קורן: אני צריכה להפנות את זה גם למל"ג וגם למשרד הבריאות.

נורית קורן: זה חייב להיות לשניהם ביחד.

נורית קורן: ובעצם לתת עידוד, הסברה ואפילו מלגות כדי שהם יילכו קודם כול לתחום הזה.

נורית קורן: אחר כך אני מבקשת לדאוג ש - - -

<ורד מדמון קויתי: אני מציעה גם לפנות למשרד החינוך, כי פה יוצא שזו הסברה - - -

נורית קורן: רגע.

נורית קורן: בואו נתחיל קודם כול מהסטודנטים שכבר הולכים ללמוד ושהמסלול ייפתח בפניהם כסטודנטים.

נורית קורן: למשרד החינוך ייקח עוד המון זמן.

נורית קורן: משרד החינוך צריך לחנך הרבה דברים אז זה ייקח המון זמן ואנחנו צריכים קודם כול את זה.

נורית קורן: אנחנו צריכים עכשיו לבדוק שקופות החולים יקבלו את ההכרה המרחבית והם יוכרו כמרפאות שיכולים לעשות שם התמחות, זה הדבר החשוב ביותר, ולהגדיל את מספר המתמחים, כדי שלא ייכנסו אליכם רק מהמגזר אלא יותר, וגם אנחנו נבדוק - - -

<ציפי נגל-אדלשטיין: לא רק קופות החולים, גם גופים נוספים שהם מוכרים - - -

נורית קורן: כן, כל התחום הזה של בריאות הנפש.

נורית קורן: אני אומרת בעיקר, כל התחום של בריאות הנפש מאוד-מאוד חשוב לעודד ושהם יוכלו להיות מקום התמחות.

נורית קורן: אני אבקש גם כן לדעת מה קורה עם ההסכם של ה- 50%-50%, איפה זה עומד, צריך לשאול את משרד הבריאות, כי אם זה לא ייחתם, אז בעצם לא יכירו בכם.

נורית קורן: כמו כן, אם העמותה לילדים בסיכון מוכרת כמקום להתמחות, אני מבקשת להגדיל את התקנים אצלם, כדי שיוכלו - - - לפי מה שעלה פה בדיון שיש 350 מתמחים באופן כללי ואלה 350 מתמחים לארבע שנים.

נורית קורן: כלומר עד שנפתח לנו כל פעם עוד מקום להתמחות הוא אורך ארבע שנים וזה מחסור מאוד גדול.

נורית קורן: אז גם, איפה שאפשר לפתוח, שמשרד הבריאות יראה שהפיקוח יכול לעשות את זה ולתת ובאמת להכניס כמה שיותר אנשים.

נורית קורן: ככה אנחנו נקבל בעוד ארבע שנים יותר אנשים כי ככה אולי נצליח - - -

<קריאה: צריך גם לתת מלגות ייעודיות למגזר הערבי.

<ורד מדמון קויתי: אבל זה גם יותר תקציב ולא רק יותר מקומות.

<ורד מדמון קויתי: כי המנכ"לית של העמותה לילדים בסיכון אומרת 'תקשיבי, יש לי מקומות, אבל אין לי תקציב'.

נורית קורן: לא, הם רוצים לקבל כמו קופות החולים, אז בואי נראה אם יכירו בהם.

נורית קורן: זה כבר עניין נוסף, גם להכיר בעמותה לילדים בסיכון כדי שגם הם יוכלו לקבל מלגות.

<ציפי נגל-אדלשטיין: שוב, אנחנו מקבלים אבל מעט, כי הפרוטוקולים - - -

נורית קורן: כן, הבנתי.

נורית קורן: להוסיף מלגות.

נורית קורן: זה דבר אחד.

נורית קורן: הדבר החשוב ביותר שאנחנו צריכים לזכור, שאנחנו צריכים במגזר לקבל אנשים שהם דווקא מהמגזר, שהם מבינים תרבותית את המטופלים, וגם כדי לאפשר, הרפורמה רצתה להנגיש כמה שיותר את השירותים של בריאות הנפש, וכרגע בגלל המחסור של כוח האדם זה לא מונגש.

נורית קורן: אנחנו צריכים לפעול שהרפורמה, זה מה שרצינו, לא מאבדת מהמטרה שלשמה היא נבנתה.

<דני בודובסקי: במסגרת הזאת מאוד חשוב גם כן להתמודד עם הנושא של הסטיגמה.

<דני בודובסקי: זאת אומרת באמת להתגייס, אני אומר, כולנו, מכל הכיוונים כדי שיותר אנשים - - -

נורית קורן: אוקיי, אז אני אוסיף.

נורית קורן: תרשמי כאן שכדי לשכנע סטודנטים ללכת יותר ללימודים של בריאות הנפש, כל התחומים, אז צריך לדעת לטפל בסטיגמה, וד"ר בשארה בשאראת מוכן לבוא ולתת ייעוץ שקשור למגזר הערבי.

<עדית סרגוסטי: עוד שתי הערות.

<עדית סרגוסטי: גם בהמשך הדברים של ד"ר בשאראת, לבקש ממשרד הבריאות איזה שהם נתונים לגבי החסר, שזה משהו ששוב ושוב עולה - - -

נורית קורן: נכון, אבל את רואה שגם לקופות החולים קשה להגיד כמה חסר להם.

נורית קורן: טוב, אוקיי.

נורית קורן: אני אבקש את הנתון, אבל אני - - -

<עדית סרגוסטי: אז שיעשו עבודה מול קופות החולים וימצאו דרך להעריך כמה חסר פסיכולוגים - - -

נורית קורן: כמה חסרים לנו בכלל בבריאות הנפש.

<עדית סרגוסטי: למקצועות השונים.

<עדית סרגוסטי: זה דבר אחד.

<ציפי נגל-אדלשטיין: צפי גם, זה לא רק חוסר קיים.

<עדית סרגוסטי: ודבר שני, לגבי תמריצים לפסיכיאטרים.

נורית קורן: אוקיי.

נורית קורן: רשמנו את זה.

נורית קורן: בסדר, טוב, אני מקווה שאנחנו נפתח את המושב הבא עם יותר נתונים על שנתַיים של הרפורמה ומה שקרה לנו.

נורית קורן: תודה רבה, הישיבה נעולה.