ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 461, 2017-07-25 09:00

יעקב מרגי: המקום מנוהל על ידי?

<ירמי דוד: על ידי קרן קיימת לישראל.

<ירמי דוד: הכל מלבד כמובן - - -

יעקב מרגי: בדרך כלל אומרים שותפות, אתה חושב ש- - -

<ירמי דוד: יש לנו חמשה מרכזים כאשר ארבעה פעילים.

<ירמי דוד: יש לנו את נסרים, לביא שיוצא בצומת גולני, ציפורי שיושב ליד הכפר העתיק ההיסטורי ציפורי, יש לנו את יתיר שפתחנו אותו לפני שנה.

<ירמי דוד: ובעזרת השם אנחנו הולכים לפתוח את שוני, פארק שוני שיושב בפארק ז'בוטינסקי, בנימינה.

יעקב מרגי: - - - בדרום, יתיר אחד ככה - - -

<קריאה: היו בעבר רצינו לפתוח בבאר אורה - - -

<ירמי דוד: היו בעבר - - - לפתוח בבית אשל , באר אורה, אבל שוב, אתם יודעים כמה זמן לוקח לפתוח מקום כזה - - -

<קריאה: צריכים רק לרצות.

<ירמי דוד: קק"ל רוצה.

<ירמי דוד: אז בוא נגיד שקק"ל רוצה.

<קריאה: אני אבדוק את זה עם דני.

<ירמי דוד: מעולה.

<ירמי דוד: ככל שאפשר אנחנו נשמח מאוד כי בסך הכל - - -

יעקב מרגי: - - - אז למה לכם, תשקיעו.

<ירמי דוד: ידידי, ככל שתעזרו לנו לפתוח מרכזים אנחנו הרי לא נגיד לא, אנחנו נפתח.

<ירמי דוד: כי אנחנו יודעים לעשות - - -

<קריאה: תדבר עם יושב ראש ועדת החינוך שלנו.

<ירמי דוד: אנחנו יודעים לעשות חינוך ערכי וזאת המטרה שלנו.

<ירמי דוד: בכל מקום שתזרקו אותנו, אנשי קק"ל, בכל צורה אנחנו נדע לעשות את העבודה הזאת.

<ירמי דוד: לקרב כמה שיותר את האוכלוסיות, לקרב בין העמים, לקרב בין הילדים וללמד אותם ערכים.

<ירמי דוד: ערכים שהם מתאימים לכולנו.

<ירמי דוד: אם זה אוויר, אם זה מים, אם זה כל הדברים האקולוגיים.

<ירמי דוד: בואו נעשה סיור קצר ברשות

<ירמי דוד: כם כי אני מבין שיש לחץ של זמנים.

<ירמי דוד: כל הכניסות מופנות כלפי היציאה לשטח.

<ירמי דוד: גם כשתכנסו תיכף תראו, יהיו פה אלמנטים של עץ.

<ירמי דוד: הרעיון שלנו הוא כמה שיותר לחבר את הילדים לטבע.

<ירמי דוד: זו המטרה.

<ירמי דוד: שטח גיחה אחד שלנו זה - - - אתה רואה, הילדים עושים כל מיני - - - זה אחר כך אני מניח שהוא מוביל אתכם לתאר לכם - - - שיתוף פעולה הזה - - -

יעקב מרגי: המקום הוא - - - רווח?

<ירמי דוד: אנחנו מלכ"ר, אין לנו שום כוונות רווח.

יעקב מרגי: גם מלכ"ר מרוויחים.

<ירמי דוד: אז אנחנו לא מרוויחים, באמת שאנחנו לא מרוויחים.

יעקב מרגי: השאלה אם זה מחיר מסובסד, למה שהוא יבוא אליך?

<ירמי דוד: הוא יבוא אליי כי אני עומד תחת פיקוח של כל הגופים המוסדיים בעניין של אבטחה, בעניין של בריאות, בעניין של שמירה על נפגעים וכל מיני כאלה דברים, דבר שלא עושים את זה במקומות אחרים.

<ירמי דוד: ועוד דבר, המחירים שלנו, סך הכל המחיר שהם משלמים לעומת מה שאנחנו נותנים להם ומציעים להם הוא באמת ביחס מאוד מאוד סביר ואפילו הרבה יותר.

<ירמי דוד: - - - אז לגבי השאלה שלך, למעט זה שאנחנו יותר ממוסדים, מסודרים בגדר היקפית ועובדים תחת כללים מחמירים בעניין הזה, שאר הדברים הם בעצם אותם ערכים ואותן פעילויות - - - למעט זה שאתה מפתח תמיד מערכים חדשים עם יותר איך להיות נגיש לגבי הנוהל - - - לא אין לי, הגיחות הן עם הצבא, אנחנו מנותקים.

<ירמי דוד: שנייה בבקשה תעמדו כאן.

<ירמי דוד: זה מבנה חדש מבנה חדר האוכל שלנו.

<ירמי דוד: נכון להיום אנחנו משתמשים בחדר אוכל - - -

<קריאה: נגמרו הרעשים מהאוהל?

<ירמי דוד: לא, עוד לא נגמרו.

<ירמי דוד: הוא גר כאן, ידידינו היקר - - -

<קריאה: אני המגשר.

<ירמי דוד: הוא המגשר.

<ירמי דוד: הוא באמת המגשר - - -

<קריאה: תבדוק לעומק יכול להיות שהוא ה - - -

<ירמי דוד: אמרתם בני נוער, אז בני נוער מטבעם מרעישים, אוהבים מוזיקה - - - בכל אופן החדר אוכל הזה סיימנו אותו ממש לפני כמה חודשים.

<ירמי דוד: למעט ציוד שאנחנו הולכים להכניס הכל מוכן.

<ירמי דוד: הקבוצות הבאות, בעזרת השם, כמו שאומרים, שיגיעו יאכלו ויהנו מהמקום הזה - - -

<טל מדר: אנחנו בינתיים נהנים מהיכולת להעביר בו פעילות.

<ירמי דוד: בדיוק.

<ירמי דוד: כרגע הם מעבירים פעילות - - -

<טל מדר: שתי קבוצות - - - אל תמהר בכלל - - -

<ירמי דוד: אז אנחנו עכשיו יושבים בלב ליבו של המרכז כאשר אזור א' של הבקתות אמרתי 12, 12, 12 ו-12 זה 48.

<ירמי דוד: אנחנו ניכנס לראות בקתה.

<ירמי דוד: זה המודל שהתחלנו איתו.

<שלומי קסטרו: בוא נראה את אזור הגיחה.

<ירמי דוד: בכל אופן אני רוצה לספר לכם שילדים מגיעים, מתי הם מבינים שיש פה עוד קבוצות, כשהם מגיעים לחדר אוכל.

<ירמי דוד: למה?

<ירמי דוד: הבקתות מפוזרות בתוך היער ופשוט הם לא מרגישים, לא יודעים בכלל שיש עוד קבוצות אחרות ובאמת שם הם מבינים אם חברה מחו"ל מגיעים אז הם לבד, חבר'ה מכל מיני קבוצות אחרות - - - תראה, תלוי מה הרעיון- - -

<קריאה: לא, יזומה - - -

<ירמי דוד: אם יזומה כן כן.

<ירמי דוד: אנחנו עושים הרבה הרבה פעילויות שהן באמת יזומות, שהן מחברות בין - - - באות לחבר בין הקבוצות.

<ירמי דוד: זאת מערכת ביו גז.

<ירמי דוד: זאת פעילות שהילדים עושים, אתה מכניס לכאן את השאריות מזון, פסולת אורגנית ואתה בעצם מקבל גז.

<ירמי דוד: הם מבשלים ועושים את הפעילות שלהם על הגז הטבעי שלנו עד שזה מסתיים ואז משתמשים בגז הרגיל.

<ירמי דוד: זה עוד ערך שאנחנו רוצים להראות להם איך אפשר לנצל את משאבי הטבע שלנו.

<שלומי קסטרו: ראשית, איזה כיף זה לא לשבת באיזה כיתה או כאלה - - -

<קריאה: יש מי שחולק עליך.

<שלומי קסטרו: כמו שאמרת, כנראה תזכור.

מרדכי יוגב: תגיד לי התנאים ישבו בכיתות?

מרדכי יוגב: ישבו ככה.

יעקב מרגי: אני לא יודע אני יודע שתמיד יש כאלה שסומכים על הזיכרון הקצר של הישראלים.

<שלומי קסטרו: יש לנו לא הרבה זמן אבל זו הזדמנות טובה לחשוף אותך עוד יותר לפעילות של ארגוני הנוער, לשותפות עם משרד החינוך ולשותפים האסטרטגים שלנו בשנה האחרונה שנכנסו וגם נתנו בוסט לחינוך הערכי הבלתי פורמלי, קרן קיימת לישראל.

<שלומי קסטרו: אני רגע אשמח לכבד את דני או עירית להגיד איזה מילה על הארגונים על המפעל שלנו ואחרי זה טל תמשיך- - -

יעקב מרגי: כל מי שמדבר שיציג את עצמו לטובת הפרוטוקול.

<דני רוזנר: דני רוזנר, מנהל מנהל חברה ונוער.

<דני רוזנר: התקופה הזאת, חודש יולי וגם חודש אוגוסט בכל החינוך הבלתי פורמלי הם חודשים עמוסים מאוד.

<דני רוזנר: אנחנו יודעים להגיד על למעלה ממיליון חבר'ה בקייטנות, על למעלה ממאה אלף במפעלי הקיץ של תנועות הנוער, של ארגוני הנוער.

<דני רוזנר: ובחודש אוגוסט כבר מתחילות ההערכויות לשנה הבאה, הכשרות מדריכים, סמינרים, כל הדברים האלה.

<דני רוזנר: מבחינתנו תקופת שיא טובה.

<דני רוזנר: אנחנו יודעים - - - אמנם עושים עכשיו הרבה מאוד פעולות לקיצור החופשות אבל בסוף ילד צריך גם חופשה - - -

יעקב מרגי: בינתיים רק מדברים.

<דני רוזנר: בינתיים רק מדברים.

<דני רוזנר: לא יודע מה יקרה.

יעקב מרגי: יש כאלה שנבהלים מהדיבורים.

מרדכי יוגב: בינתיים שר החינוך אומר שיש חברי כנסת לא אחראיים ש- - -

יעקב מרגי: הוא התכוון ליו"ר ועדת המשנה, אני מגבה את יו"ר ועדת המשנה - - -

מירב בן ארי: שלום לכולם.

מירב בן ארי: רק הוא מסוגל לגרור אותי לפה ועוד יש לי תקנות התמרוקים, כולם בלחץ.

מירב בן ארי: אתם לא יודעים איזה לחץ יש.

יעקב מרגי: רבותיי, טוב, מירב הגיעה, קיבלנו אותה, עכשיו ממשיכים.

יעקב מרגי: דני.

<דני רוזנר: מה שחשוב שבבוקר הזה נתעסק בדברים חשובים.

<דני רוזנר: או תמרוקים או - - -

מירב בן ארי: סליחה, אתה לא יודע מה קורה - - -

<דני רוזנר: אני רק אומר שהסמינר הזה הוא גם חלק מתפיסה שפיתחנו שהיום הגורם המפעיל שלה הוא החברה למתנ"סים.

<דני רוזנר: בעצם פורום ארגוני חינוך שזה 21 ארגוני הרשת הארציים שעוסקים בחינוך: מועצת ארגוני הנוער, מועצת תנועות הנוער, מועצת המכינות, מועצת תלמידים ועוד ועוד, בסך הכל 21 גופי רשת התכנסו סביב תפיסה שקוראים לה עתיד ישראלי.

<דני רוזנר: עתי"ד, ראשי תיבות של עושר תרבותי ישראליות ודמוקרטיה שמנסה להגיד שבשונות בחברה הישראלית אפשר לראות גם עושר תרבותי והזדמנות גדולה למפגש ולא רק איום והאחר והשונה והפחדים הקמאיים שכל אחד הולך איתם.

<דני רוזנר: כל אחד יביא את נכסיו התרבותיים פנימה למפגש הזה בחברה הישראלית והסמינר הזה הוא חלק מאותה תפיסה.

יעקב מרגי: דני, בדיון שהיה בוועדה לפני הרבה זמן שם העלינו צורך - - - הכרנו בערך החשיבות.

יעקב מרגי: אם נעשה סבב, זה לא קלישאות, כל אחד יאמר מה החשיבות, את החשיבות הכרנו, זה אנחנו אחרי.

יעקב מרגי: ואז דיברנו על הכאב לב הזה של אלה שלא זוכים ל - - - ואז אמרנו שאם תבחנו- - - חבר מביא חבר, לתמרץ ארגונים שמצרפים עוד אוכלוסיות שהן לא שותפות למפעל הזה של ארגוני הנוער.

יעקב מרגי: התייחסתם לזה, אתם חושבים על זה?

<דני רוזנר: כן - - -

יעקב מרגי: הערך מוסף הוא ברור וידוע.

יעקב מרגי: יש אוכלוסיות, זה קיים מהרבה סיבות, פריפריאליות, חברתיות, גיאוגרפיות, מנטליות, מה שאתה רוצה, לא חווים את החוויה הזאת מארגוני הנוער.

<דני רוזנר: אני אגיד ככה, קודם כל אנחנו מנסים להסתכל על זה ברמת מאקרו.

<דני רוזנר: פחות אכפת לי אם הוא בתנועה או בארגון או בחוג פעיל או בכל מקום שנותן לו משמעות וערך.

<דני רוזנר: גם בתנועות הנוער, גם בארגוני הנוער שתי התקנות האלה הן מתוקנות השנה, בשנת 2017, תנועות הנוער כבר הסתיים, ארגוני הנוער בהערות הציבור ושניהם יסתיימו ב-2017.

<דני רוזנר: הוספנו שם כספים גם לשילוב חברה ערבית - - -

יעקב מרגי: כמה עומדת היום התקנה?

<דני רוזנר: היום 45 - - -

יעקב מרגי: יחד?

<דני רוזנר: שתיהן יחד?

<עירית ברוק: 110 יהיה בתנועות הנוער עם הכניסה של אתגרים 110 ופה יהיה 52 בעזרת השם.

<עירית ברוק: 112, 52.

<שלומי קסטרו: כשהתחלנו היה 24.

<שלומי קסטרו: אבל צריך להגיד, לצד זה קרה משהו ואנחנו בדיאלוג עם משרד החינוך מדברים על זה קורה.

<שלומי קסטרו: יש גדילה פנומנלית במספרים.

<שלומי קסטרו: זאת אומרת, 21% שיעורי צמיחה במספרים זה גם מהצטרפות של ארגונים חדשים וגם מגדילה טבעית.

<שלומי קסטרו: ועבודה מאוד מאוד משמעותית של הארגונים בשטח.

<שלומי קסטרו: כן, אתה מכיר את הדיאלוג שלנו - - -

<עירית ברוק: דני לא סיים לומר- - -

יעקב מרגי: הרי אנחנו מודדים תלמידים וזה אפילו חלק מהציון שלהם ההתנדבות ומעורבות אישית.

יעקב מרגי: חברות בארגוני נוער או תנועות נוער נחשבת?

<קריאה: כן.

<טל מדר: אם זה להדרכה ומד"צים.

<טל מדר: ולצורך העניין חשוב למשל להכיר, כדי שגם משרד החינוך יכיר במד"צים שלנו - - -

יעקב מרגי: אני חושב שצריך להרחיב את זה למעבר להדרכה.

<טל מדר: גם מדריכים וגם פעילים אבל כדי שזה יקרה אז גם כאן נעשה השנה מהלך מאוד משמעותי עם מנהל חברה ונוער דרך התמיכה וההכרה במד"צים של ארגוני הנוער.

<טל מדר: ויש כאן עכשיו קורס מד"צים של חוגי סיור שלושה שבועות שהם נמצאים פה.

<טל מדר: הדברים כן מתקדמים בתוך הציר הזה.

<דני רוזנר: תלמידי י'-יב' שבמעורבות החברתית פעילים בתנועה או בארגון מוכרים למעורבות החברתית.

<דני רוזנר: שתי אוכלוסיות שעל פי החלטות הממשלה הוספנו כספים ייעודיים לשילוב שלהן בגלל שהן חסרות בהשתתפות זה ישראלים יוצאי אתיופיה, גם בתנועות הנוער הוספנו שני מיליון, בארגוני הנוער הוספנו מיליון וגם האוכלוסייה הערבית, שבעה מיליון בארגוני הנוער, 10 מיליון בתנועות הנוער - - -

<עירית ברוק: רגע, אבל אני רוצה להוסיף לזה לעוד אוכלוסייה במיקוד.

<עירית ברוק: יש לנו תכנית משותפת יחד עם מועצת ארגוני הנוער של כניסה, ניסיון להסדיר את הפתיחה של הסניפים החדשים ביישובי פריפריה שאין בהם לא את הארגונים וזה בדיוק - - - זה דבר חדשני שאנחנו מנסים לעשות ונקווה שנצליח בו.

מרדכי יוגב: זה דבר אחד, זה דבר שיכול להיות שעירית שמעה אותי לפני 17 שנה פעם אצל אהוד ברק בבית שאמרתי לו תממן את תנועות הנוער על בסיס שמביאים נוער שלא בא בעצמו.

מרדכי יוגב: זה דבר אחד.

מרדכי יוגב: אבל אני חושב שאתם חייבים להכנס לאוכלוסיית מיקוד.

מרדכי יוגב: האוכלוסייה הערבית זה מצויין והאוכלוסייה הדרוזית, כל האוכלוסיות של העולים החדשים.

מרדכי יוגב: אנחנו בארבע שנים מבורכות מאוד, 3.5 שנים של 25 אלף עולים.

מרדכי יוגב: הם לא מצליחים.

מרדכי יוגב: וזה לא משנה אם הם אתיופים, אם הם צרפתים, אוקראינים, דרום אמריקאים או אם בני מנשה.

מרדכי יוגב: צריכה להיות ראייה יותר כוללת של עולים במיקוד.

מרדכי יוגב: כולם במיקוד.

מרדכי יוגב: אז יכול להיות שיש כאלה שיתערו, הם בסדר, אבל רבים מהם לא מסתדרים ונופלים.

מרדכי יוגב: הנוער בסיכון בכמות העולים הוא גבוה יותר, הנוער שנכנס לכלא הוא גבוה יותר.

מרדכי יוגב: צריך לפתוח את זה.

מרדכי יוגב: כבר הצלחנו משרד העלייה והקליטה להבין שזו לא רק הדיפלומות של רופאי השיניים מצרפת.

מרדכי יוגב: זה גם רופאי העיניים מצרפת וגם רופאי השיניים מאוקראינה.

מרדכי יוגב: קחו את החתך מהסוכנות או ממשרד העלייה והקליטה וצריך את אתיופיה וכלל העולים.

<טל מדר: אז על זה, אם יורשה לי, אני חושבת שגם עכשיו בתוך השינוי הזה בתקנה כי גם אנחנו מכירים בכל המאמצים שעושה משרד החינוך אבל יש תחומים כדי להביא אוכלוסיות חדשות שמשרדי ממשלה אחרים יותר נוגעים להם או יותר יודעים גם אפילו לתת את המשאב המקצועי לטובתם.

<טל מדר: אחד הדברים שתוקננו עכשיו בתקנה החדשה ל-2017 זו אפשרות לתת כספים ממשרדי ממשלה נוספים לטובת פרויקטים ייעודיים כגון: קליטת עלייה, מהמשרד לשוויון חברתי שיכול לתת תקציבים, גם שם הם מטפלים באוכלוסיות מיוחדות גם מהמגזר החרדי וגם מהמגזר הערבי.

<טל מדר: אני חושבת שמה שדרוש לנו כרגע זה איזשהי גם קריאת כיוון שלכם כחברי כנסת לטובת אותם משרדי ממשלה.

מרדכי יוגב: אני אגיד ואני אמרתי את זה לנפתלי, לשר החינוך.

מרדכי יוגב: המשרד שיש לו ממוחשב, או צריך להיות לו, את הנתונים הכי מדוייקים כי בסוף מי שעולה בלוד אז נרשם.

מרדכי יוגב: ילד בכיתה ב', ילדה בכיתה ו', ילד בגן חובה או ילדה ב-י"ב.

מרדכי יוגב: ואתם יודעים, עולה ילד בכיתה י"א, הוא נכשל בחלק מהבגרויות שלו, הוא מצליח בצבא להשיג פחות כי זה שנות הנגשה, זה שנות אולפן אינטרנטיות.

מרדכי יוגב: עוד לא נרתמו ביחד המשרדים או נלחמים ביניהם פוליטית.

מרדכי יוגב: לצערי שזה היה דבר מדהים אולפן אינטרנטי, התחילו באנגלית, עברו לצרפתית, רוסית, ספרדית וערבית.

מרדכי יוגב: בשורה התחתונה אני חושב שמשרד החינוך צריך להיות המוביל כי הוא יודע הכי טוב שבנתניה יש 1000 בני נוער עולי צרפת.

מרדכי יוגב: הוא הכי יודע גם למקד, לתת זום אין לרכז הנוער במקום, להגיד לו, שלח שם קול קורא.

מרדכי יוגב: ודרך החינוך הפורמלי כי בפורמלי כולם נמצאים ב-99%.

<עירית ברוק: גם אני חושבת שכאן דיברה יש תכנית אתגרים מגובה כספית, תקציבית.

<עירית ברוק: תכנית הדרך החדשה לשילוב האתיופים מגובה תקציבית.

<עירית ברוק: עולים חדשים לא מגובים בעצם תקציבית.

מרדכי יוגב: אבל זה עניין גם של משרד החינוך.

<עירית ברוק: ודאי.

<עירית ברוק: אנחנו - - -

מרדכי יוגב: באמת אני אמרתי לשר כמו שאני אומר לך, אני לא יודע מה זה - - - אתה פשוט מלמטה האיש שעושה את העניין בפועל.

מרדכי יוגב: לדרוש את זה עבור כל העולים.

מרדכי יוגב: ותראה 25 אלף עולים בשנה - - -

<עירית ברוק: יש לנו אחוז בתקנה לטובת עולים חדשים אבל צריך - - - כספים.

יעקב מרגי: הבעיה עם העולים, כשהיה גל עלייה גדול ידענו לקטלג, לתת מענים, הממשלה קיבלה החלטות ממוקדות שזה קבוצות קטנות.

יעקב מרגי: משבר הקליטה שלהם אנחנו מתמודדים עם שאלות קשות, אוכלוסיות שנבלעו.

יעקב מרגי: לדוגמה, אמנם יש ארגון נוער של יוצאי קווקז - - -

<עירית ברוק: דור לדור.

יעקב מרגי: בצבא הם לא מצליחים.

יעקב מרגי: יש להם משבר חברתי קשה.

יעקב מרגי: הם נבלעו בסטטיסטיקה של יוצאי מדינות חבר העמים.

יעקב מרגי: האתיופים קיבלו הגדרה נפרדת, היו החלטות ממשלה ספציפיות, דחפו אותם.

יעקב מרגי: אני שמח.

יעקב מרגי: הסיפור של הקהילה האתיופית, לא ירחק היום שיהיה אפשר לומר כבר סיפור הצלחה.

יעקב מרגי: מתחילים לראות את ה- - - כנ"ל גם כשאומר לך, היום יש גלי עלייה כאלה מצרפת, מדינות דרום אמריקה, עליות קטנות.

יעקב מרגי: והם לא מצליחים להשתלב בצורה מיטבית.

מרדכי יוגב: לפני כשנה וחצי הסתבר פתאום בסטטיסטיקה של לפני שנה וחצי שהדרום אמריקאים הם בכשל יותר גדול מכל העליות.

מרדכי יוגב: ברזיל, ארגנטינה אם בעריקות צבא, אם ב- - - אני כבר לא זוכר.

מרדכי יוגב: יכול להיות שהוועדת כוח אדם משנה של עומר ברלב בסוף הקדנציה הקודמת - - -

יעקב מרגי: בבקשה, אז בוא נקשיב לו.

<שלומי קסטרו: אני רוצה רגע להגיד מילה על מה קרה מאז הפגישה האחרונה שלנו.

<שלומי קסטרו: כי היינו בוועדת חינוך ודיברנו.

<שלומי קסטרו: קרו שני דברים, אמרת אותם.

<שלומי קסטרו: תחת התקציב, הייתה גדילה משמעותית בתקציב, מ-25 מיליון אנחנו מגיעים לכמעט 52 מיליון.

<שלומי קסטרו: עדכון של התקנה - - - אבל קרו הרבה דברים, עודכנה התקנה והחבר'ה שלנו יצאו לעבודה מאוד מאוד משמעותית בשטח.

<שלומי קסטרו: המספרים - היום בארגוני הנוער יש 176 אלף חניכים, 64% בפריפריה, שכונות מוחלשות בפריפריה, שזה נתון מדהים למפעל הזה.

<שלומי קסטרו: וכיום אנחנו מדברים על 21 ארגונים שהולכים להיות בשנת 2017 והמועצה מאגדת את רובם, כמעט את כולם שנמצאים שם.

<שלומי קסטרו: עוד דבר אחד ששלחתם אותנו לעבוד.

<שלומי קסטרו: גם מצנע שלח אותנו וגם אתה, כבוד היושב ראש, לכו תחפשו עוד מקורות להביא אותם.

<שלומי קסטרו: אז אחד זה משרדי ממשלה נוספים שאנחנו גם נפגשנו עם חבר הכנסת יוגב על הנושא וגם טל העלתה את הנושא.

<שלומי קסטרו: דבר שני - - -

יעקב מרגי: אתם תצליחו להתמודד עם הכפל תמיכות?

<שלומי קסטרו: יש פתרון - - - אני רוצה לתת מילה על שותפות שהיא עדיין ישנה מבחינתנו והיא חדשה אבל העתיד טמון בה.

<שלומי קסטרו: ונמצא כאן שלומי, מנהל מחלקת ישראל שיתן כמה מילים על שותפות עם ארגוני הנוער.

<שלומי אוליאל: אני מנהל הקרן הקיימת באגף לחינוך ונוער של קק"ל.

<שלומי אוליאל: בעצם בעקבות המדיניות החדשה של דני עטר, יושב ראש קק"ל החליט לעשות שינוי בתחום החינוכי שהוא בעצם החליט לפקס אותנו יותר לחינוך הבלתי פורמלי ופחות לחינוך הפורמלי.

<שלומי אוליאל: והאמת שמבחינתנו זה משהו שהוא לא חדשני אבל העצמה של הפעילות עם החינוך הבלתי פורמלי זה משהו שהוא חדשני.

<שלומי אוליאל: אז בעצם עשינו שותפויות עם המכינות הקדם צבאיות, עם תנועות הנוער וארגוני הנוער.

<שלומי אוליאל: ואני רוצה להגיד לך לגבי ארגוני הנוער - - -

יעקב מרגי: אני איתך, זורם איתך, כבר הבנתי, הראש שלי כבר עבר למושב הבא, אנחנו במושב הבא, חוזרים לפגרה.

יעקב מרגי: אתה מכין איזה נייר עבודה, תכנית עבודה, אני עושה דיון מיוחד, קק"ל וחינוך והקהילה, גם תציגו לנו מה עשיתם וגם נפיל עליכם עוד תיקים.

יעקב מרגי: מקובל?

<שלומי אוליאל: מקובל מאוד.

<שלומי אוליאל: אני רציתי להגיד - - -

יעקב מרגי: תכינו נייר עבודה, אתם אל תכנסו - - -

<שלומי אוליאל: אין בעיה, לא ניכנס בין ה- - -

יעקב מרגי: אל תעצבנו אותם.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים לפרוט על מיתרי האגו של ה- - -

<שלומי אוליאל: מבחינתי באמת, כמי שגדל בפריפריה ויודע מה ילדים בפריפריה צריכים, גבעת המורה.

<שלומי אוליאל: אתה יודע מה זה גבעת המורה?

<שלומי אוליאל: זה חלב ליד עפולה.

<שלומי אוליאל: בקיצור, אני אומר כמי שגדל בפריפריה ורוצה מאוד מאוד לתמוך ולעזור לילדים בפריפריה לנפץ את תקרות הזכוכית הקיימות אני פה עם תנועות הנוער, עם ארגוני הנוער בגדול בגדול כי הם בפריפריה.

<שלומי אוליאל: ולכן, אני אשמח, אם מה שאמרת, אנחנו נכין דף עבודה ואתה תדאג למה שצריך כדי שאנחנו נדאג לילדים למטה.

יעקב מרגי: קדימה, גברת יהודית זאת נקודת סיכום ראשונה כי אני בלי עט, בלי נייר - - -

<שלומי אוליאל: אני רק רוצה שתכיר את האנשים פה, השותפים, יש פה את חגית אוחנה - - -

יעקב מרגי: תן לה, היא תציג.

<חגית אוחנה: לי קוראים חגית אוחנה, אני ממונה על תחום חינוך של קק"ל במרחב דרום, עובדת במחלקת ישראל.

<חגית אוחנה: על כל מה ששלומי דיבר רק עם אנשי הדרום - - -

יעקב מרגי: איפה יושב מרחב דרום של קק"ל.

<חגית אוחנה: בגילת.

<חגית אוחנה: שם אני נוסעת כמעט כל יום.

יעקב מרגי: מאיפה?

<חגית אוחנה: מגן יבנה.

<חגית אוחנה: אבל אני בת מושב נועם.

<חגית אוחנה: אני אף פעם לא שוכחת איפה נולדתי.

<חגית אוחנה: אז זה האזור שלי מאשדוד ועד - - - זהו, בכל אופן בדרום יש הרבה עבודה ואנחנו שמחים לעזור ולקדם ונשמח לעשות עוד דברים.

<דני פדידה: קופצים צפונה, מה שחגית עושה בדרום.

<דני פדידה: אם אתה שואל איפה אנחנו יושבים אז אנחנו יושבים בקריית ביאליק.

<דני פדידה: זה משרדי ה - - -

יעקב מרגי: בשביל קק"ל זה קצת בורגני.

<דני פדידה: נכון, יש עיניים ויש עיניים - - - על זה.

<דני פדידה: יש תכניות כבר של חמש שנים לעבור לצומת גולני למשרדים של האזור.

<דני פדידה: מה שחגית אמרה, אנחנו עושים גם כן בסך הכל בצפון.

<דני פדידה: אבל האזכור של עולים, באמת שיתוף פעולה של כל הגופים כולל משרד הקליטה, היו לנו שלוש ארבע שנים של שיתוף פעולה עם מרכזי הקליטה בעיקר בצפון כי הם מרוכזים שם, עם עבודה מאוד יפה מול העולים שממלאים.

<דני פדידה: לפחות בשנים האחרונות זה היה עולי אתיופיה.

<דני פדידה: ודווקא במקומות שמתחלפת האוכלוסיה אז יש פחות צריכה בעיקר מהארצות האנגלוסכסיות בצורך הזה לתגבר ולהעשיר.

<דני פדידה: בעיקר פעילויות שהן העשרה, טיולים, להוציא אותם להכיר את הארץ.

<דני פדידה: זה דברים שגם קק"ל לקחה על עצמה.

<עפרה הרלר: ואני הצלע האחרונה במרכז.

<עפרה הרלר: המשרדים שלנו יושבים באשתאול.

<עפרה הרלר: אני על אזור המרכז.

<אורן פינאלדי: אני עובד עם עירית ברוק במחלקה, עם הארגונים, משרד החינוך.

<אורן פינאלדי: זהו.

יעקב מרגי: מבחינתך זה זהו אבל זה לא זהו.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד משהו לפני שנלך.

מירב בן ארי: אני שנתיים וחצי מלווה את ארגוני הנוער ביחד עם דני ועירית וחשוב לומר, אמרת הרבה על הפריפריה - - - אני רוצה רק להגיד משהו על העניין הזה של הארגוני נוער כי אנחנו הרבה פעמים מדברים על תנועות הנוער ואת ארגוני הנוער לא מספיק מכירים.

מירב בן ארי: תמיד שהשר נפתלי בנט אומר במליאה תנועות נוער אני תמיד אומרת לו ארגוני נוער, זה לא סמנטיקה, זה באמת באמת חשוב להגיד כי יש הבדל בעיניי וההבדל המשמעותי הוא באמת ב-reaching out שדיברת עליו.

מירב בן ארי: בזה שבאמת חבר'ה שלא הלכו לתנועה ומה שנקרא מצאו את דרכם במקומות אחרים והם מוצאים אותם בצורה טובה יותר.

מירב בן ארי: אבל עם השנים זה מתחיל אפילו לעלות.

מירב בן ארי: זאת אומרת עם השנים הרבה יותר חבר'ה מעדיפים מראש ללכת לארגון הנוער מאשר לתנועות הנוער.

מירב בן ארי: ואני עושה איזשהי הקבלה בין זה לבין עולם אחר שאנחנו מתעסקים בו המון בחינוך, זה בנושא של האקדמיה.

מירב בן ארי: שהאוניברסיטה - - - קמו המכללות ובהתחלה זה היה כאילו טוב נו, אלה שלא הצליחו.

מירב בן ארי: והיום אתה מוצא יותר ויותר מקומות שאנשים מראש מעדיפים ללכת למכללה.

מירב בן ארי: אז אני מוצאת בזה משהו מאוד מקביל.

מירב בן ארי: אבל מה בעיניי שני הדברים הדומים - ששניהם נכנסו לפריפריה.

מירב בן ארי: ששניהם באו ואמרו, מספיר בדרום לתל חי, לאותו ארגון נוער שנמצא בעג'יק בפזורה הבדואית ועד הדרוזים בצפון או אפילו אחרי בנתניה שהלכתי לראות אותם.

מירב בן ארי: אני חושבת שהם נוגעים באותם חבר'ה שאנחנו, תנועות הנוער, פחות מגיעים - - -

יעקב מרגי: בגלל זה אנחנו משקיעים בהם.

יעקב מרגי: אני חושב שלא עשינו דיון, עשינו דיון אחד או שניים על תנועות הנוער אבל ארגוני הנוער אנחנו - - -

מירב בן ארי: עשינו, נכון, אנחנו בכלל גם כוועדה, גם השר, חשוב לומר הוא מאוד מאוד - - - אני רואה אותו הרבה פעמים מעלה פוסטים בזה של אחריי מאשר שאתה רואה אותו הולך לצופים.

מירב בן ארי: שאני, אין לי בעיה, אין לי תחרות, אני רק אומרת שאתם כן צריכים לתת את המעמד שאין להם.

מירב בן ארי: עוד מילה אחרונה, אני חייבת לומר, זה לא רק לבוא לדבר, זה גם לתת כסף והדרך של שלומי קסטרו וכל הארגונים להתכנס בהם זה באמצעות תקציבים.

מירב בן ארי: אין מה לעשות.

מירב בן ארי: יש כסף, יש עוד סניף, יש כסף, יש עוד מדריך, יש כסף, יש את אותם ארגונים שבאים ומתרחבים.

מירב בן ארי: לכן, באמת, גם אני מודה שזה אחד הדברים שהכי נלחמנו עליהם, יחד עם דני.

מירב בן ארי: להביא את הכסף לאותם ארגוני נוער ולהגדיל עוד ועוד את התקציב ובסיס התקציב כמו שעשינו.

מירב בן ארי: אבל אנחנו צריכים להמשיך.

מירב בן ארי: ומילה אחרונה, הוא אומר כל הזמן יש פה עוד משרדים שצריכים להרים את הכפפה.

מירב בן ארי: המשרד לשוויון חברתי, תסלחו לי, לא לפרוטוקול, מדבר מדבר, תביאו כסף.

מירב בן ארי: אתם רוצים שוויון חברתי, תביאו כסף.

מירב בן ארי: אתה רוצה לעשות ועדה, בכיף - - -

יעקב מרגי: גליל נגב - - -

<קריאה: גם ישבנו איתם - - -

<קריאה: משרד הקליטה מתבקש.

<קריאה: משרד הקליטה לגמרי.

מירב בן ארי: שיבוא משרד הספורט שעושה את זה, שיבוא משרד הביטחון שמכניס חבר'ה טובים יותר לצבא עכשיו בזכות - - -

<קריאה: אפילו משרד הבריאות.

יעקב מרגי: ברוך אומר ועושה.

יעקב מרגי: אנחנו הטלנו עליך משימה?

יעקב מרגי: נשמח שיאמר לנו מה האופציות, מה האפשרויות, משהו בהסתברות סבירה ונתחיל לעבוד.

יעקב מרגי: נביא אותם לדיון - - -

מרדכי יוגב: אני רוצה להמשיך עוד קומה, מירב, על מה שאמרת מ-reaching out.

מרדכי יוגב: כשאמרתי לנפתלי, כשהוא עוד התלבט אם להיות שר חינוך ואמרתי לו כמה שיהיה כדאי לו.

מרדכי יוגב: ואמרתי לו, קח את החינוך הלא פורמלי ושים שם הרבה יותר כסף עם ואוצ'ר לכל ילד.

מרדכי יוגב: אמרתי לו, אין לך מספיק כסף אז לך לפריפריה או לעולים, תן ואוצ'ר לכל עולה בלוד או לפריפריה החברתית או הדתית ושיהיה ואוצ'ר על גבי תנועות הנוער, על גבי ארגוני הנוער, reaching out.

מרדכי יוגב: מציבים קבוצת כדורגל אם היא גם עושה משהו ערכי פעם בחודש.

מרדכי יוגב: הראש שלי היה לדוגמה הירושלמית, יש מגרש שמשחקים בו בני נוער כמעט כל יום מתחת לשערי צדק.

מרדכי יוגב: אמרתי, ישחקו ישחקו ישחקו, פעם בחודש יעלו למחלקות של שערי צדק, יעשו חיוך לפצועים, ירדו חזרה לשחק.

מרדכי יוגב: אז זה תן לו ואוצ'ר בשביל הכדורגל.

מרדכי יוגב: למה?

מרדכי יוגב: כדי שיעשה משהו חיובי, יוציא את האנרגיות שלו במגרש הכדורגל ולא בגניבה, בשוד, בסמים ואלכוהול.

מרדכי יוגב: פעם אחת זו מדרגת תנועות הנוער, פעם שנייה זו מדרגת ארגוני הנוער.

מרדכי יוגב: הייתי הולך גם למדרגה השלישית של כל ארגון שמעסיק את בני הנוער בעשייה שהאנרגיות יוצאות לא לשלילה, של הסור מרע.

מרדכי יוגב: ואמרתי, עושים שם יותר - - - במצ'ינג, אם למשל משרד העלייה והקליטה, שיש שם מנכ"ל טוב, צריך לנער קצת, אבל יש מנכ"ל טוב.

מרדכי יוגב: אלכס קוצ'נר או מנכ"ל טוב.

מרדכי יוגב: צריך לחשוף אותו, צריך להיפגש איתו, צריך לנער אותו וצריך אולי לקבל מהם למשל מצ'ינג לנוער עולה.

מרדכי יוגב: יכול להיות שאתם צריכים להתרכז בגיל של חטיבת ביניים-תיכון.

מרדכי יוגב: אבל יש בזה.

מרדכי יוגב: כנ"ל עם המשרדים האחרים לגבי כל ה- - -

<שלומי קסטרו: נמצא כאן אחרון חביב וילווה אותנו לחלק האחרון חאג' אבוניזר, עלי עיון, רק תציג את עצמך גם לפרוטוקול ומכאן נמשיך לסמינר ושם תפרט על הסמינר.

<עלי עיון: אני עלי עיון, יושב ראש ארגון צופי השלום ויושב ראש ועדת שיתופי הפעולה במועצת ארגוני הנוער.

<עלי עיון: אנחנו כולם מדברים על השותפות ועל הקיום ביחד ואנחנו אמרנו, מספיק דיבורים אנחנו הולכים לשלב המעשה.

<עלי עיון: וזה שלב המעשה הראשוני, סימן נוער שיתוף פעולה בין הארגונים.

<עלי עיון: יש לנו פה שבעה ארגונים שמשתתפים, חניכים של הארגונים.

<עלי עיון: זה הפיילוט הראשון, עד כאן אנחנו רואים כמה זה חשוב וזה מצליח.

<עלי עיון: אנחנו הולכים לפתח את זה בשנה הבאה לעוד יותר ימים כי זה לא מספיק רק יומיים לחניכים ולעשות יותר סמינרים זה תלוי בתקציבים.

<עלי עיון: זה תלוי בכם.

<שלומי קסטרו: אנחנו הולכים לכיוון הכיתה ומשם ממשיכים.

<טל מדר: אנחנו התחלנו את היום השני שלנו פה בסמינר.

<טל מדר: מה שעלי אמר קודם, חשוב לי להדגיש, נמצאים פה באמת - - - נוצרים, דרוזים, מוסלמים, יהודים, יהודים חילוניים, יהודים דתיים.

<טל מדר: אנחנו נדהמנו, הופתענו.

<טל מדר: אני חייבת גם לשתף אתכם ברמה הכי אישית ו- - - כל מיני דברים שאתה צריך לקחת בחשבון במעטפת הלוגיסטיקה של להביא כל כך הרבה מגזרים שונים ומגוונים יחד.

<טל מדר: בנורמות, דברים שמקובלים בארגון אחד שאתה לא יכול לעשות אותם בארגון אחר.

<טל מדר: רק השיחה המשותפת הזאת בכלל הראשונית שהייתה לנו המדריכים, זה היה מעבר למעשיר, זה גם באמת לבחון את הגבולות שלך, עד כמה אתה אומר, אוקיי, על זה אני מוכן לוותר לעומת משהו אחר שאני לא מוכן לוותר עליו.

<טל מדר: ברמת המזון, כשרות כזאת, כשרות אחרת, אנחנו בין המצרים, אי אפשר לאכול בשר אז מה עושים.

<טל מדר: כל מיני דברים.

<טל מדר: אז היינו - - - לכל הערבים, גם כן הם לא אוכלים בשר, אולי הם מזדהים.

<טל מדר: איך אנחנו מגשרים את כל הדבר הזה פנימה.

<טל מדר: אני חושבת שבחוויה של הארגונים, שלנו ושל המדריכים שמדריכי הארגונים בסופו של דבר ההתעסקות סביב הדבר הזה היא הנצחון הכי גדול והרווח המשמעותי וזה פשוט גם כל הזמן חוזר לחשיבות והעוצמה של המועצה כמועצה קודם כל.

<טל מדר: הישיבה המשותפת הזאת סביב משהו משותף, סביב הטוב, המשמעותי לילדים ונוער.

<טל מדר: עכשיו אנחנו נמצאים ביחידה שנקראת חברה ישראלית לאן, אחרי שאתמול הם קצת ביררו למה אכפת להם יותר מעצמם ופחות מאחרים, בלי קשר מאיזה דת אני ומאיפה אני, קודם כל למה אני בכלל בוחר להזדהות עם הדברים שקשורים אליי.

<טל מדר: ביחידה הזאת הם מתמודדים עם גרפיטים מאוד לא פשוטים מכל הארץ על סטיגמות, סטראוטיפים, אמירות קשות נגד המגזרים והם חוו דעתם בתוך זה.

<טל מדר: אתם מוזמנים - - -

<קריאה: מה הציפיות שלך ו- - -

<טל מדר: אני אשאל אותם אם יש מישהו שרוצה לשאול אתכם דברים ואני אשמח אם אתם תתייחסו אחר כך לאמירות שלהם.

<טל מדר: הבנתי שבדיוק עכשיו סיימתם לדבר על השיר Imagine של ג'ון לנון אז אני חושבת שזה הזמן לעשות - - - חברי הכנסת באו לבקר אתכם ולראות אתכם כאן היום.

<טל מדר: אני רק אציג שתדעו מי נמצא פה כרגע כי זה לא פייר שאתם לא יודעים אולי לא מזהים.

<טל מדר: נמצא חבר הכנסת יעקב מרגי, יושב ראש ועדת החינוך של הכנסת, חבר הכנסת מוטי יוגב גם מוועדת החינוך של הכנסת, חברת הכנסת מירב בן ארי, יושבת ראש השדולה לחינוך בלתי פורמלי בכנסת ואנשי קק"ל, משרד החינוך, מנהל חברה ונוער דני רוזנר ממשרד החינוך, עירית ברוק, מנהלת המחלקה, עוזרים נכבדים, סלחו לי שאני לא - - - אבל בתכלס בעיניי אתם הכי חשובים פה.

יעקב מרגי: אני לא נפגע.

<טל מדר: כן, הם לא יכעסו עליי.

<עלי עיון: אני אספר משהו.

<עלי עיון: אתמול התחלנו פעילות.

<עלי עיון: יש לנו קבוצה מאוד מאוד רצינית מכל ארגוני הנוער כמעט ואתמול עשינו את הסשן האחרון, פעילות שבה התחלנו לדבר חזק על דברים קשים קצת.

<עלי עיון: על הר הבית, צבא, מי עושה צבא, מי בעד, מי נגד.

<עלי עיון: דברים שהם חמים, לוהטים.

<עלי עיון: הרוחות התלהטו קצת פה.

<עלי עיון: אבל דיברו בצורה מאוד מאוד מנומסת, מאוד אדיבה, לצערי גם לא כמו בכנסת.

יעקב מרגי: לא תמיד כמו בכנסת.

<עלי עיון: לא תמיד כמו בכנסת.

יעקב מרגי: כי לא כל מה שאתם רואים זה כל מה שקורה.

<עלי עיון: נכון, צודק מאה אחוז.

<עלי עיון: אז עשינו עכשיו את הקישור - - - ממה שדיברנו אתמול, גם דיברנו על זה - - - (השמעת השיר Imagine) מה שדיברתי אתמול ו- - - השיר מאוד יפה וזה המציאות, זו לא המציאות, זה מה שאנחנו רוצים אבל התכל'ס, מוכנה לוותר על - - - לוותר על מדינות, לוותר על הגבולות, שכולנו נחיה בשלום, אז שאלה קשה.

<טל מדר: אביה מה ענית?

<טל מדר: - - - חבר'ה יש למישהו משהו שהוא היה רוצה בהזדמנות באמת חגיגית ולא מובנת מאליה כזאת לשאול או לומר למי מחברי הכנסת?

<טל מדר: תרגישו ממש - - -

<עלי עיון: מניסיון הבעייתי זה השואל הראשון, אחר כך - - -

<אביה: יש המשך לפרויקט הזה, כאילו - - -

<טל מדר: זה נגיד יותר שאלה לנו אבל - - -

יעקב מרגי: כן, אבל אני אקשר אותה.

יעקב מרגי: אנחנו פה כדי לראות כמה ניתן לסייע לארגוני הנוער כדי שיוזמות ברוכות כאלה - - -

מרדכי יוגב: להפוך יומיים לשלושה או ל- - -

<טל מדר: משהו שאתם רוצים, כל דבר מכל תחום.

<שירה: קוראים לי שירה מ- - -.

<שירה: רציתי לשאול מתי מקבלים ציונים של הבגרויות.

יעקב מרגי: אלף אני לא יודע.

יעקב מרגי: אבל אני לא מבין למה במדינת ישראל שאנחנו הצלחנו להגיע עם לווינים לחלל, לעשות, לפתח, להיות מובילים, לנובלים מסוימים אנחנו עדיין צריכים לחכות עם הבחינה.

יעקב מרגי: אני מקווה שאם לא את אז לפחות אלה שיבואו אחרייך יזכו - - - בסמינרים להוראה - - - גם התלמידים, אתם כבר לא אבל - - -

<טל מדר: עוד מישהו?

<רביד: רביד מחדרה, ארגון - - - רציתי לשאול מה אתה חושב על בחירות ומה צריך לעשות.

יעקב מרגי: מה צריך לעשות?

יעקב מרגי: צריך קודם כל ל- - -.

יעקב מרגי: איך עושים את זה?

יעקב מרגי: - - - מבטלים מחיצות, אני לא רוצה לשנות אותך, את לא תשני אותו, לא רוצה לשנות אותו, הוא לא רוצה לשנות אותי.

יעקב מרגי: צריך אדם להכיר בערך המחשבה והתפיסה של האחר, להשאיר לו את מרחב הקיום, לכבד את זה.

יעקב מרגי: הקנאות לדעות, בכלל קנאות זו תכונה פסולה.

יעקב מרגי: צריך להכיר בזה שיש אנשים שחושבים אחרת ממני.

יעקב מרגי: ולכבד, לא להכיר.

יעקב מרגי: להכיר, יש לנו את המידע אנחנו יודעים.

יעקב מרגי: להכיר, לכבד ולהעריך, לנסות ו- - - ובשלב הבא גם לנסות להבין את אותו אחד שאומר לך יציאה שקרעה לך את הבטן והתכווצת איתה, באותו רגע תגידי בתוך תוכך, תנסי לבוא לפה, להביא את זה קדימה, למה הוא חושב ככה, מאיפה זה בא לו.

יעקב מרגי: אם כולנו נחשוב גם על האחר, נדבר על שיח של זכויות, של דו קיום, יהיה לנו יותר.

יעקב מרגי: ואומר לך את זה אחד ששאלה אותו - - - של שחור לבן.

יעקב מרגי: וכמה שתבואי - - -

מירב בן ארי: אני אגיד לך עוד משהו.

מירב בן ארי: יש מן עניין שפעם אמרו כאילו האחר הוא אני ו- - - אנחנו אותו דבר.

מירב בן ארי: ובעיני זה לא נכון.

מירב בן ארי: כי האחר הוא אחר ואני זה אני וזה בסדר ואני אמשיך את הדברים של חבר הכנסת מרגי.

מירב בן ארי: בסוף, אם נדע להסתכל על האחר ולקבל אותו כמו שהוא בלי לחשוב שהוא יהיה בדיוק כמונו אנחנו נסתדר.

מירב בן ארי: ברגע שאנחנו חושבים שכולם צריכים להיות אותו דבר לדעתי זאת טעות.

מירב בן ארי: כי בסופו של דבר את מסתכלת ימינה ושמאלה על מי שיושב לצידך, אנחנו חיים באותה מדינה, יש לנו הרגלים אחרים, יש לנו תרבות שונה.

מירב בן ארי: והדרך הכי טובה בעיניי זה פשוט לדעת לקבל אותה כמו שהיא.

מירב בן ארי: בלי רצון להפוך אותה להיות בדיוק כמוני.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: אני מכבדת אותם, אני מבינה אותם, אני מבינה את המסורת, את ההתנהגות, את התרבות ואני מאוד מאוד רוצה לחיות איתם ביחד איך שהם.

מירב בן ארי: ואני לא מנסה להפוך אותם למשהו אחר.

<יסמין: יסמין מאחריי, קריית ים.

<יסמין: מה אתה חושב שהיה קורה אם עכשיו היו - - - במערכת החינוך, אם עכשיו נגיד בבית ספר היו מלמדים אותנו על בני מיעוטים.

<יסמין: כי נגיד אצלי אישית הרבה בבית ספר לא יודעים מה זה ערבי ישראלי, מה זה פלשתינאי, מה זה בדואי, מה זה דרוזי, מה זה צ'רקסי.

<יסמין: לא יודעים מה זה.

<יסמין: בשבילם כולם אותו דבר.

<יסמין: אז אני חושבת שאם באמת היו עכשיו מכניסים למערכת החינוך את הלימודים על בני מיעוטים אז באמת שזה היה עוזר.

<יסמין: ואני אומרת את זה כמישהי שעשתה כמה פעמים עבודות על בדואים ובני מיעוטים ואחר כך אנשים באו אליי ואמרו לי, וואלה חידשת לי דברים שלא ידעתי ובאמת ששיניתי את הגישה.

יעקב מרגי: זו לא שאלה, את אומרת דעה בנושא.

<יסמין: אז למה לא עושים את זה?

<טל מדר: אז למה זה לא קורה, זאת השאלה.

יעקב מרגי: אנחנו בוועדת חינוך עוקבים מקרוב על עבודתו של משרד החינוך.

יעקב מרגי: לפעמים גם נותנים לו דחיפה ימינה, שמאלה, מבקרים אותו, מייעצים, דוחפים.

יעקב מרגי: אין ספק שמשרד החינוך לאורך כל הדרך מעודד את הצביון של להכיר את האחר, את החלקים האחרים של החברה הישראלית.

יעקב מרגי: מטבע הדברים בוא לא נתרכז מה מתחת לשולחן.

יעקב מרגי: יש בתוך החברה הישראלית הרב תרבותית גם חברות מסורתיות שהן יותר סגורות.

יעקב מרגי: יש יותר פתוחות, יותר סגורות, צריך לעשות את זה בחכמה, בהדרגתיות, כדי שזה לא יתפס כמשהו מאיים, משהו שיכול להכניס, דיברנו קודם, שאנשים חוששים.

יעקב מרגי: טל אמרה שיכול להיות שחלק מההורים של הילדים שמשתתפים פה חששו קצת לשלוח את הילדים למפגש כזה.

יעקב מרגי: לך תדע עם מה הם יחזרו לי הביתה.

יעקב מרגי: יש לנו בחברה שלנו שהיא חברה באמת רב תרבותית על כל המשתמע מכך קהילות סגורות שקשה להן לפתוח - - - לכן, משרד החינוך צריך להוביל, ואני אומר זאת לכלל מערכות החינוך המגוונות בישראל, מהערבי ועד החרדי ביותר, צריך לעשות את זה בהדרגתיות, בצורה ידידותית לא מאיימת.

יעקב מרגי: אני חושב שזה אחד הכלים לעומת מה שאמרתי קודם כדי שאני אכיר אותך ואת תכירי את התפיסות עולם שלי ונכיר לפחות, לא נסכים, אבל לפחות נכיר, נכבד.

יעקב מרגי: אנחנו צריכים להכיר קודם, אנחנו לא מכירים.

יעקב מרגי: את אומרת לי בין ערבי ובדואי, יש בתוך החברה היהודית חלקים של החברה שאחד לא מכיר את השני.

יעקב מרגי: וזה נכון לגבי כלל הרבדים שיש לנו כאן.

מרדכי יוגב: אני מבקש להוסיף עוד - - - קטנה לגבי מה שאמרו גם טל, גם חבר הכנסת מרגי, גם חברת הכנסת מירב.

מרדכי יוגב: אולי לא צריך לפחד ואת ביקשת להפיג חששות.

מרדכי יוגב: אם יש במפגש הזה גם כל אחד לוקח לעצמו, חוזר הביתה, ואולי גם בהתמודדות הזאת גם מעמיק את הזהות האישית שלו.

מרדכי יוגב: כל אחד והזהות האישית שלו.

מרדכי יוגב: אבל מתוך מה שאמר חבר הכנסת מרגי זו הפלת מחיצות והיכולת להדבר גם עם השני.

מרדכי יוגב: אני דרך אגב חוויתי חוויה דומה לשלכם בגיל קצת יותר בוגר.

מרדכי יוגב: מה שנקרא הכפר הירוק של ציפורה כצנלסון ב- - - מכפר קרע.

מרדכי יוגב: זה היה בגיל יותר מבוגר מכם, אבל זה היה פתח לקשרים בהרבה שנים.

<זאב: זאב מקדימה.

<זאב: אמא שלי מורה בבית ספר, יש לה 600 תלמידים.

<זאב: היא לא יודעת את השמות הפרטיים שלהם בגלל שנתנו לה 600 תלמידים.

<זאב: אני יודע שיש פה - - - צריך להיות בבית כנסת.

<זאב: איך אתם חושבים שמורה בישראל שיש לה 600 תלמידים יכולה לקחת אחריות אישית על החיים, על הביטחון - - -

יעקב מרגי: לאיזה מקצוע היא מורה?

יעקב מרגי: <זאב:> היא מורה לעברית.

יעקב מרגי: איך בדיוק לדעתכם מורה כזאת שבאה עם כל כך הרבה טוב וכל כך הרבה אהבה, איך מורה יכולה להיות אחראית על הביטחון ועל החיים של התלמידים שלה.

יעקב מרגי: העמסת על אמא שלך מה זה אחריות.

יעקב מרגי: היא לא רובצת עליה כפי שאתה מתאר.

יעקב מרגי: <זאב:> הלב שלה נשבר על התלמידים האלה כי אף אחד לא שם עליהם בבתי ספר - - -

יעקב מרגי: אני הבנתי שזה בא לך ממקום אחר.

יעקב מרגי: הצגת את השאלה בהתחלה.

יעקב מרגי: קודם כל, אם זה רובץ עליה זה מראה על האישיות שלה וטוב שכך.

יעקב מרגי: אין ספק שאנחנו מתמודדים, אתה שואל אותי שאלה אם יש במערכת החינוך תלמידים כאלה, בוא נקרא להם שקופים או שלא שמים עליהם, לצערי הרב, לא בכל בתי הספר.

יעקב מרגי: אני יכול לומר לך שאני מכיר בתי ספר - - - <זאב:> בכל בית ספר בישראל יש ילדים - - -

יעקב מרגי: אני מסכים איתך ואנחנו מלינים על כך וכואב לנו על כך שיש בתי ספר שהרבה תלמידים, ואני לא צריך לפרט לך דוגמאות שאני מכיר שהיו שקופים עד גיל מסוים.

יעקב מרגי: אבל לעומת זאת יש מנהלות בתי ספר, יועצות ומורים שלא מוכנים ולא מוכנות לוותר על תלמיד אחד.

יעקב מרגי: ואתה מכיר כאלה.

יעקב מרגי: לא כולם כאלה אבל השאיפה היא, אתה צודק, השאיפה שלא יהיה מצב שתלמיד יהיה נוכח נעדר בבית ספר.

יעקב מרגי: <זאב:> הטענה שלי היא שבאופן מובנה שבו אנחנו לוקחים מורה מקצועית ואנחנו מסמיכים אותה כמורה מקצועית ונותנים לה 600 תלמידים, מורה כזאת לא יכולה לעשות את התפקיד שלה.

יעקב מרגי: וזה באופן יסודי בתוך האופן שבו המערכת מנוהלת.

יעקב מרגי: והייתי אומר שיש מתחת לזה אמרה מאוד פשוטה: המורות בישראל לא אחראיות על המצב הרגשי, החברתי, המוסרי של התלמידים שלהן ואני חושב ש- - - מערכת החינוך בישראל, האופן שבו היא בנויה והאופן שבו היא בנויה לייצג.

יעקב מרגי: אני אשמח לקבל מייל מאמא שלך שתפרט לי את הבעיה.

מרדכי יוגב: זאב, אני רוצה כן להתייחס לנקודה שלך בקצרה.

מרדכי יוגב: זכיתי להיות מזכ"ל תנועת הנוער בני עקיבא לפני הרבה שנים והתלבטתי אז מאוד בבעיה.

מרדכי יוגב: ולפעמים בדיונים ראיתי שאנשים זורקים אחד על השני מי אחראי על הילד.

מרדכי יוגב: ואמרתי, אצלנו, לקומונרים, למדריכות, למדריכים, בואו נחליט שאנחנו אחראים מאה אחוז על הילד וההורים יחושו שהם אחראים מאה אחוז על הילד והמורים יחושו שהם אחראים מאה אחוז על הילד, טבעי שיהיה על הילד 300% אחריות.

מרדכי יוגב: את הגישה הזאת למדנו פעם מסיפור בתלמוד על רבן גמליאל שבא לביתו של רבי יהושע שהיה תלמיד שלו והיה מגדולי התלמידים ואומר לו, בקירות ביתך ניכר עכשיו פחמים, הכל היה שחור, הוא עובד בפחם, אום אל פחם, פחם.

מרדכי יוגב: אז הוא אומר לו, אוי לא לבוא כשהמורים שלא לא יודעים מה המצב של התלמידים שלהם בבית.

מרדכי יוגב: יעני, ביקורת, אני למדתי את זה בגיל מאוחר, כשהייתי מדריך אני לא חושבת שהלכתי מבית לבית מ- - - לא מילאתי מחברת.

מרדכי יוגב: הדרכתי אצלי את המדריכים/מדריכות, מלאו מחברת, תבקרו בבתים, תראו מי החניך שלכם בלא פורמלי ותראו למי צריך יותר תשומת לב.

מרדכי יוגב: כך שמה שאמא שלך - - - מה שהוא אמר במילה אחת, מילה של אכפתיות, תוסיפו אהבה, תוסיפו מה שאתם רוצים, אמונה, אומץ, מה שאתם רוצים על אכפתיות היא באמת - - - תשומת לב.

מרדכי יוגב: אבל יחד עם זה, ויש עובדים סוציאלים כאלה שיש להם 200 תיקים והם לא הולכים לישון עם זה.

מרדכי יוגב: יחד עם זה, מכוון שלא להיות אכפת אסור.

מרדכי יוגב: להיות אכפתי ולא לישון עם זה אי אפשר אחרת לא תוכל מחר בבוקר לעזור.

מרדכי יוגב: מחנך, ממנו כן נדרש להכיר, לדעת מה הילד, מה יש לו בבית.

מרדכי יוגב: מורה מקצועית, אין ברירה, לא כולם יודעים ללמד פיזיקה, לא כולם יודעים מתמטיקה ולא כולם יודעים עברית ולשון כמו שאמא שלך יודעת.

מרדכי יוגב: ולכן, בדרג המקצועי התלמידים עוברים מכיתה לכיתה.

מרדכי יוגב: כל הכבוד לאמא שלך שיש לה נשמה של מחנכת.

מרדכי יוגב: אבל הדרישה היותר גדולה לתשומת לב, היא יכולה להסב את תשומת לב המחנכת.

מרדכי יוגב: אני לפני שבוע וחצי הייתי עם קבוצת בני נוער כארבעים - - - לא משנה איפה, ביישוב שנפגע טרור - - - ואמרו לכולם אין בעיה, עכשיו עושים קשרים, עכשיו עושים צופיות, עכשיו עושים מצפה פה בונים.

מרדכי יוגב: אני מייד הפעלתי את דעתי, מי הוריד ראש, מי לא התאים לו, שם אמיתי, עוז, שם אמיתי, אוריה, מייד הלכתי אליהם.

מרדכי יוגב: אתם שותפים?

מרדכי יוגב: לא, זה לא מתאים לנו.

מרדכי יוגב: אתם מרגישים חזקים?

מרדכי יוגב: לא, אנחנו מרגישים שאנחנו צריכים עזרה.

מרדכי יוגב: ככה.

מרדכי יוגב: זאת אומרת, אני חייב לקצר, זה טוב שאמא שלך יש לה את הנשמה הזאת.

מרדכי יוגב: או שתעשה הסבה מחנכת ויהיה לה את ה-30 או שתמשיך ותסב את תשומת לבן של המחנכות או המנהלת ובזה תעשה את שלה כי לא הכל עליה.

מרדכי יוגב: <גאיה:> אני גאיה, אני גרה בתל מונד, אני לומדת בכפר הירוק, אני רכזת קיימות.

מרדכי יוגב: בחודשים האחרונים יש הרבה טענות כלפי מערכת החינוך - - -

מרדכי יוגב: איזה ארגון את?

מרדכי יוגב: <גאיה:> חוגי סיירות.

מרדכי יוגב: בחודשים האחרונים יש הרבה טענות כלפי מערכת החינוך שתלמידים, בעיקר תלמידים צעירים ביסודי ובגנים עוברים הדתה בתוך המערכת.

מרדכי יוגב: מה דעתכם על זה?

מרדכי יוגב: מה זה עוברים הדתה, מה - - - <גאיה:> יש לי אח שעולה לכיתה ד'.

מרדכי יוגב: אני מסתכלת במערכת שיש לו בקייטנה, זה תכנים על מה זה יהדות, מה זה ירושלים.

מרדכי יוגב: קייטנה שהיא הכי גדולה ביישוב, הכי גדולה באזור שלנו וזה - - - קייטנות אחרות וזה פשוט כאילו מה זה יהדות, מה זה ירושלים, באות עמותות שהן ידועות כעמותות דתיות וזה כל התכנים שיש להם.

מרדכי יוגב: אין שום דבר אחר מאלה.

מרדכי יוגב: כל הקייטנה?

<גאיה: כמעט כל הקייטנה חוץ מפעם אחת שהם הלכו לבריכה, זהו.

מרדכי יוגב: אז אלף, אני לא שואל בהקנטה אבל באופן מינימלי, עץ צריך שורשים.

מרדכי יוגב: יש פה ילדים מהעדה הדרוזית למשל, יש פה?

מרדכי יוגב: מאיזה כפר?

<קריאה: עסמיה.

מרדכי יוגב: בשורה תחתונה, בוודאי שהם לומדים שורשים.

מרדכי יוגב: בוודאי שבנבי שועב הולכים לקבר יתרו ולומדים כי הם ינקו מאיזשהו מקום, יש אבא ואמא, יש סבא וסבתא.

מרדכי יוגב: כך גם בישראל.

מרדכי יוגב: שומעים, ירושלים, בירתנו, לומדים עליה.

מרדכי יוגב: אחרת את נשארת באוויר.

מרדכי יוגב: הנה, זה מה שפה אמרו, הכל אוויר?

מרדכי יוגב: פה לומדים הרבה אוויר, הרבה אדמה, שייך לכולם.

מרדכי יוגב: אבל אדם בסוף צריך שורשים.

מרדכי יוגב: צריך קשר לאבא שלו, לסבא שלו, לסבתא שלו, למסורת שלו.

מרדכי יוגב: אחרת האדם עץ השדה ללא שורשים ולא משנה אם הוא ערבי, דרוזי, יהודי, עולה מאתיופיה עם הקשר שלו למה שהוא למד שם.

מרדכי יוגב: לא לנתק.

מרדכי יוגב: ניתקת השארת אותו באוויר.

<גאיה: - - - אבל אין לו ביטוח.

יעקב מרגי: הוא נתן לך קצת שיחה מוטיבציה למה זה כן חשוב.

יעקב מרגי: אני, מאחר וקיימתי דיון בוועדה, הייתה הצעה של מספר חברי כנסת.

יעקב מרגי: היו שני דיונים.

יעקב מרגי: דיון שיזמו חברי כנסת דתיים שאמרו שהתכנים בזהות היהודית מובאים בכלל מעולם אחר שזר ליהדות.

יעקב מרגי: הביאו חוברות.

יעקב מרגי: הרי איך זה עובד הזהות יהודית במשרד החינוך, זה מכרז, קול קורא מה שנקרא.

יעקב מרגי: וכל מיני קבוצות, עמותות עולות למכרז.

יעקב מרגי: אז זכו קבוצות ועמותות מכל גווני הקשת.

יעקב מרגי: נקרא לזה, לא פוליטית, אבל השקפתית נקרא לזה.

יעקב מרגי: יש ויכוח.

יעקב מרגי: השאלה אם אנחנו רוצים - - - כמו שאני לא נבהלתי ותשתדלי להתעלם מהזקן והכיפה שלי, השתדלתי לא ליפול למלכודת של אלה שאמרו שיש תכנים שזרים ליהדות והבאתי דיון סובייקטיבי ואז אלה שזעקו, ראו, חשבו לקבל ממני סיוע וראו שזה לא כצעקתה.

יעקב מרגי: אתה זוכר על הדיון הראשון.

יעקב מרגי: והדיון השני שבא ודיבר על ההדתה.

יעקב מרגי: באו ציירו תמונה שהילדה הולכת הביתה עם חטא ועונש והפחדות.

יעקב מרגי: ביקשנו חומרים.

יעקב מרגי: השאלה היא כזו, באמת השאלה היא באמת איפה האמת נמצאת.

יעקב מרגי: האם החרדתיות בקצוות היא שתוביל את החברה הזו או שננסה באמת לראות משהו ממוצע.

יעקב מרגי: יש חרדים מהצד הזה, חרדים לא מהמובן של חרדים, חרדים מהדתה של המערכת ויש חרדים שחרדים מדעות אפיקורסיות במערכת.

יעקב מרגי: מה שנקרא, פוחדים שהרפורמים ישתלטו על המערכת.

יעקב מרגי: אני לא שם.

יעקב מרגי: אם את שואלת אותי, דעתי האישית – אני חושב שתלמיד, תלמידה, ועכשיו דיברנו על זה, רק להכיר שנדע, אני חושב שזה תפקידה של המדינה כחברה.

יעקב מרגי: לאפשר את הנגיעה, לאפשר את ההצצה.

יעקב מרגי: כל אחד מבחירתו הוא.

יעקב מרגי: אף אחד לא יכפה על אף אחד כלום.

יעקב מרגי: אנחנו לא רוצים שתהיה תחושה של כפייה.

יעקב מרגי: עומדת הזכות להורה שחושב שהילד שלו לא צריך להכנס לתוכן כזה, עומדת הזכות.

יעקב מרגי: כי גם בכיתה הזו, לדוגמה הכיתה של אחיך יכול להיות שתמצאי כמה דעות.

יעקב מרגי: יש קבוצות חילוניות שכותבות לי מדוע לא מחזקים את הזרם שנקרא טלי.

יעקב מרגי: החרדים תגידי להם טלי זה כפירה.

יעקב מרגי: זה תגבור לימודי יהדות.

יעקב מרגי: וזה טעימות קטנות לילדים כבר בגן.

יעקב מרגי: יש דעות כאלה.

יעקב מרגי: יכול להיות שגם בכיתה של אחיך תמצאי דעות שונות לאו דווקא הדעה שלך.

יעקב מרגי: לכן, עצה אני נותן, עכשיו כפוליקאי אני אגיד לך, וזה נוגע לכל מה שאנחנו, אנחנו רגילים לקרוא כותרות.

יעקב מרגי: אנחנו לא יורדים לשורות הקטנות.

יעקב מרגי: אתם הדור הצעיר, אתם דור ההמשך.

יעקב מרגי: אל תסבלו מה שאנחנו - - - אל תקנו לוקשים.

יעקב מרגי: גם כותרת בעיתון זה לא הכי אמת.

יעקב מרגי: גם הכותרת היא כותרת, תכנסו לגוף הכתבה, תקראו עד למטה.

יעקב מרגי: תראו אם הפרטים באמת זועקים כמו בכותרת.

יעקב מרגי: יש מציאות שהיא שונה מההפחדות של הפוליטיקאים.

<קריאה: יש עוד שאלות?

יעקב מרגי: אני הייתי שמח אם החבר'ה הדרוזים או המוסלמים ישאלו אותנו שאלה.

מרדכי יוגב: הנה, שתי שאלות יחד, תשאלו ונתייחס לשתיהן.

<קריאה: גו'הרה מיפו מהצופים.

<קריאה: היא שואלת בעניין התקציבים.

<קריאה: מתי בחיים בארץ ישראל ישוו בין תקציב של תלמיד ערבי עם תלמיד יהודי.

<קריאה: זאת השאלה.

יעקב מרגי: דיברנו על זרמים בחברת החינוך.

יעקב מרגי: יש הגדרות, יש כמה פלטפורמות להפיץ רשתות.

יעקב מרגי: המדינה, הברירת מחדל שלה שהיא תעודד אותו שהחינוך הממלכתי יתוקצב הכי הרבה.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: זה של הממלכה, זה של המדינה.

יעקב מרגי: כל מי שרוצה להתחנך בחינוך הממלכתי זוכה למאה אחוז תקצוב.

יעקב מרגי: גם בממלכתי יש הבדל, ממלכתי דתי, ממלכתי רגיל, אבל בוא נאמר ממלכתי אחד זה הממלכה, זה משרד החינוך שהוא מוביל ומפקח על הכל.

יעקב מרגי: יש מתחתם רשתות חינוך שזה יותר לחרדים שהם מקבלים פחות מהחינוך הממלכתי.

יעקב מרגי: ויש המוכר שאינו רשמי, זה גם החינוך הכנסייתי, חלק גדול מהחינוך החרדי וחלק גדול ממוסדות החינוך החדשים כמו הדמוקרטי והאנתרופוסופי.

יעקב מרגי: זה בכלל, המדינה אומרת שהיא מתקצבת 75%, בפועל זה נושק ל-50% בערך.

יעקב מרגי: היה דיון בשנה שעברה, אתם זוכרים, של כיתה של 33 אלף תלמידים בחינוך הכנסייתי.

יעקב מרגי: הם אמרו, אנחנו סובלים מגרעונות רוצים.

יעקב מרגי: אבל הם בפלטפורמה של המוכר שאינו רשמי.

יעקב מרגי: עומדת זכות לכל מי שרוצה לקבל מאה אחוז תקצוב להכנס למערכת החינוך של המדינה.

יעקב מרגי: יש פריביליגיה, אני אסביר לך, זה נכון 75% זה הבסיס אבל משרד החינוך ומשרד האוצר התחכמו ואמרו, יש שעות בסיס, עד 75%.

יעקב מרגי: בשנים האחרונות מה עשה משרד החינוך – כל התוספות לא נמצאות בשעות הבסיס.

יעקב מרגי: נוצר פער שהוא לא 75%, הוא נושק ל-50%.

יעקב מרגי: זה עיוות.

יעקב מרגי: המדינה צריכה למצוא את הקו המאזן בין הרצון לחזק את הממלכתי לבין לתת אפשרות והזדהות שווה לכל תלמיד.

יעקב מרגי: מסכים איתך.

יעקב מרגי: זו שאלה.

יעקב מרגי: לא הצלחנו לפתור אותה, לא בחרדי, לא בחינוך המוכר שאינו רשמי שאינו חרדי וגם לא בחינוך הכנסייתי.

יעקב מרגי: עצמנו עין, בתי משפט עצמו עין ודחפנו שנה שעברה 50 מיליון ₪ לחינוך הכנסייתי דרך המשרד לשוויון חברתי כדי שבג"ץ לא יתערב לנו.

<טל מדר: קודם כל תודה רבה חברי הכנסת - - -

<דני רוזנר: אני רוצה רק להגיד ממש משהו קצר.

<דני רוזנר: דני רוזנר, ממנהל אגף חברה ונוער שאחראי על כל החינוך החברתי הבלתי פורמלי במשרד החינוך, בין השאר ארגוני הנוער.

<דני רוזנר: אנחנו רגילים, כציבור, להיות ציניים כלפי פוליטיקאים.

<דני רוזנר: כאילו מה שהם לא יגידו אנחנו לא מאמינים.

<דני רוזנר: בגדול.

<דני רוזנר: זה ה- - - אנחנו רגילים להיות ציניים.

<דני רוזנר: והדבר הזה שאתם עוסקים בו של מרחב חיים משותף במדינת ישראל, איך כל אזרח ישראלי, לא משנה איפה הוא גדל, מה צבע עורו, מה המבטא שלו, מאיפה הוא בא, לא משנה, מרגיש שהוא חלק מהמדינה הזאת, שהמקום הזה הוא שלו.

<דני רוזנר: יש כמה הנחות יסוד שכנראה אי אפשר לשנות אותן.

<דני רוזנר: כנראה נמשיך לגור ביישובים או בשכונות שמרביתן נפרדות.

<דני רוזנר: זה טבע האדם.

<דני רוזנר: הולך לאזורי הנוחות שלו, הוא גדל במקומות שקרובים אליו, בתרבות שלו וכו'.

<דני רוזנר: כנראה זה יימשך.

<דני רוזנר: כנראה נמשיך ללמוד בזרמי חינוך שונים.

<דני רוזנר: רובנו.

<דני רוזנר: לכל אחד חשוב שהוא יגדל על המורשת שלו ובית אבא ומאיפה שהוא בא וכו'.

<דני רוזנר: כנראה, וגם הפוליטיקאים במובן מסוים מבטאים את זה.

<דני רוזנר: ציבורים ייראו בייצוגיות שלהם את עצמם.

<דני רוזנר: ולכן, כנראה שימשכו מפלגות דתיות ומפלגות חרדיות ומפלגיות ערביות וכו', כנראה זה ימשך.

<דני רוזנר: כי ככה כל אזרח רואה את עצמו משתקף דרך הפוליטקאי שמייצג אותו.

<דני רוזנר: ובעצם מה נשאר בתוך כל הדבר הזה, איך עושים את זה.

<דני רוזנר: ככה.

<דני רוזנר: פשוט מפגשים.

<דני רוזנר: מה שאתם עושים.

<דני רוזנר: ובעיניי אם יש היום איום אסטרטגי על מדינת ישראל הוא לא בא מאיראן ולא בא מעזה ולא בא מכל מקום כזה.

<דני רוזנר: הוא בא מתוך החברה הישראלית עצמה.

<דני רוזנר: אם לא נדע לבנות פה מרקם חיים משותף, אנשים עם אנשים שרואים ביחד איזשהו עתיד ישראלי משותף, אז מצבנו יהיה רע ומר.

<דני רוזנר: וכשפוליטיקאים, ולא משנה, וכל אחד פה, גם מוטי וגם חבר הכנסת מרגי שייכים למפלגה סקטוריאלית, אבל כשהם באים אליכם לשמוע אתכם, לדבר איתכם בגובה העיניים זאת אמירה שהיא מעבר לפוליטיקה.

<דני רוזנר: זו אמירה שבאה להגיד לכם, חבר'ה, מה שאתם עושים פה זה הדבר הכי חשוב.

<דני רוזנר: אז להגיד לכם תודה על זה שאתם עושים את זה.

<דני רוזנר: ולהגיד לכן תודה על זה שבאתם.

<עירית ברוק: אני עירית ברוק ממשרד החינוך, דני הוא המנהל שלי.

<עירית ברוק: משהו שלא יודעים, אני אמרתי את זה לחבר הכנסת מרגי ואני רוצה להגיד גם לכם.

<עירית ברוק: הם חברים נורא טובים.

<עירית ברוק: הם לא מראים לנו את זה, לפעמים זה לא עובר בתקשורת, הם חברים מאוד מאוד טובים.

<עירית ברוק: ו- - - חבל שזה לא משתקף יותר ב- - - כי זה מודלינג מאוד טוב.

<עירית ברוק: גם כשיש להם לכל אחד את הדעות שלו והם נלחמים על הדעות ויודעים להביע אותן מאוד טוב ולייצג את הציבורים.

<עירית ברוק: ביניהם הם חברים ממש טובים.

<עירית ברוק: ואני מקווה שגם אנחנו בחברותות שלנו נדע להיות חברים טובים.

<שלומי קסטרו: אנחנו ממשיכים מכאן.

<שלומי קסטרו: תודה רבה רבה לכם, תודה לדני - - - שמסייע לנו.

<שלומי קסטרו: ועדת חינוך.

<שלומי קסטרו: אנחנו תיכף חוזרים.