ועדת הכנסת, כנסת 20, פרוטוקול מספר 275, 2017-07-17 11:00

יואב קיש: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכנסת בנושא נוכחות חברי הכנסת באירועים ממלכתיים, פניית חבר הכנסת יואל חסון.

יואב קיש: חבר הכנסת יואל חסון כבר מגיע, אני אקריא בינתיים את מכתבו, שסביבו הדיון.

יואב קיש: מכתב חבר הכנסת יואל חסון: "הנדון: נוכחות ח״כים באירועים ממלכתיים – בקשה לדיון בוועדת הכנסת.

יואב קיש: ישנה חשיבות עצומה לנוכחות קבועה, מסודרת ומכובדת של ח״כים באירועים ממלכתיים.

יואב קיש: נוכחות כזאת מחזקת את האתוס הישראלי המשותף, מגבירה את האמון בין נבחרי הציבור לשולחיהם ומעמיקה את מעורבותנו והיכרותנו עם קהילות שונות בפסיפס הישראלי.

יואב קיש: לצערי, במהלך השנים האחרונות, במסגרת תפקידי כחבר כנסת, נחשפתי למספר בעיות בהקשר זה: ראשית, נראה שאין כללים ברורים ביחס לחובת נוכחות של ח״כים באירועים ממלכתיים" – זה משהו שבאמת היושב-ראש צריך להיות מעורב בו – "אני סבור שהגיעה העת - - -

יואב בן צור: קצין הכנסת מייצג את היושב-ראש.

יואב קיש: אני אומר אוף דה-רקורד, זה לא חלק מהמכתב.

יואב קיש: הוא כתב כך: "אין כללים ברורים ביחס לחובת נוכחות של ח״כים באירועים ממלכתיים" - - -

יואב בן צור: אני הגשתי הצעת חוק.

יואב קיש: אוקיי.

יואב בן צור: אין לך את הצעת החוק?

יואב קיש: לא, אין.

יואב קיש: אני אשמח לראות אותה.

יואב בן צור: איך אין לכם את הצעת החוק שלי?

יואב קיש: לא ראיתי שקיבלנו.

יואב קיש: בואו נמשיך, תן לי לסיים לקרוא את המכתב.

יואב קיש: "אני סבור שהגיעה העת לבחון הסדרה של הנושא ולקבוע כללים מחייבים להשתתפות ח״כים באירועים ממלכתיים" – זה באמת משהו שחייב להיעשות גם עם היושב-ראש.

יואב קיש: "שנית, פעמים רבות כשח״כים כבר בוחרים להשתתף באירועים כאלה" – וזה הקטע שבגינו תיאמנו את הדיון ופה באמת תפקיד קצין הכנסת חשוב – "נוצרו קשיי תיאום לוגיסטיים בין גורמי הכנסת לגורמי הביטחון שפוגעים במהלך התקין של ההשתתפות ומכבידים על ההגעה/יציאה מהאירוע.

יואב קיש: לאור זאת, אבקשך לייחד דיון בוועדת הכנסת לנושא זה בהשתתפות הגורמים הרלוונטיים".

יואב קיש: זה היה מכתבו של יואל.

יואב בן צור: אני התייחסתי לנציגי הממשלה אמנם אבל - - -

יואב קיש: לגבי הממשלה זה נכון.

יואב קיש: לממשלה יש נהלים, נוהל "חבצלת" למשל , ושם יש הגדרה מי בממשלה.

יואב בן צור: תסתכל מה אני כתבתי.

יואב קיש: הצעת חוק נציג ממשלה בהלוויה או בניחום אבלים של חלל כוחות הביטחון והצלה, זה החוק שלך.

יואב בן צור: כן.

יואב בן צור: הממשלה לא רצתה להעביר את זה.

יואב קיש: אז אני רגע רוצה לחדד את הדיון ואני אגיד לך מה נעשה.

יואב קיש: יש נושא באמת משמעותי של נוכחות נציג ממשלה בהלוויות.

יואב בן צור: היתה פשלה בסיפור שנהרגו ארבעה חיילים בארמון הנציב.

יואב קיש: נכון, ועכשיו השאלה היא לגבינו, חברי כנסת.

יואב קיש: זה לא ממשלתי, אלא ייצוג של הכנסת באירועים, אתה עשית את זה ממשלתי.

יואב בן צור: בסדר, אתה יכול להקיש.

יואב קיש: אני לא רוצה לדון בנושא הזה היום, יואב, מכיוון שאני חושב שהיושב-ראש, מן הסתם, ירצה להיות שותף לעניין הזה אם אנחנו מחילים חובה או איזשהו תהליך שבו חברי כנסת ישתתפו בלוויות או ניחום אבלים, צריך לערב בכך את היושב-ראש.

יואב בן צור: אני לא רואה טעם שישתתף גם נציג ממשלה וגם נציג כנסת, זה נראה לי קצת מיותר, לא?

יואב קיש: מאה אחוז.

יואב קיש: בגלל זה אני לא רוצה להיכנס לזה עכשיו.

יואב קיש: מטרת הדיון – ויעלה את זה יואל – כשבאמת כבר מגיע חבר כנסת לאירוע ממלכתי, מה הנוהל, איך מטפלים בו.

יואב קיש: הקראתי את המכתב שלך, יואל, אני רוצה להגיד כמה מילים לגבי הדיון.

יואב קיש: הדיון היום יהיה דיון רגיל אבל במהלך הישיבה יהיה קטע בו נעשה הפסקה בת חמש דקות, נסגור את הדיון, נפתח אותו מחדש, והחלק השני יהיה סודי וסגור.

דוד ביטן: על איזה סעיף דנים כעת?

יואב קיש: סעיף 1, נוכחות חברי כנסת באירועים ממלכתיים.

דוד ביטן: מה סודי כל כך?

יואב קיש: יש פה נהלי ביטחון ושב"כ ולא רוצים שזה יהיה חשוף.

יואב קיש: אז נעשה הפסקה, נסגור את הדיון והשב"כ ידבר.

יואב קיש: אני אגיד מתי הדיון נסגר, אנחנו נתחיל קודם כל את בשלב הפתוח, ואני אתן לך, יואל, להציג את הנושא.

יואב קיש: בבקשה, יואל.

יואל חסון: תודה רבה לך, אדוני יושב-הראש, על קיום הדיון הזה בעניין נוכחות חברי כנסת באירועים ממלכתיים.

יואל חסון: אני רוצה להתחיל בסיפור: לפני כמה שנים, הנשיא קציר, עליו השלום, הלך לעולמו.

יואל חסון: קמנו בבוקר ושמענו שהוא הלך לעולמו.

יואל חסון: נקבעה לוויה ממלכתית כמובן במתחם הגבורה ברחובות, במכון, ואני זוכר שיום הלוויה היה יום שתוכנן אצלי מראש המון זמן קדימה, אבל שמעתי שהנשיא קציר נפטר, אמרתי: מה זאת אומרת, נשיא המדינה לשעבר – ביטלתי את כל הלו"ז, ביטלתי הכול והלכתי, אמרתי: חייבים להיות בלוויה.

יואל חסון: זה היה לפני חמש-שש שנים.

יואל חסון: אמרתי: אני חבר כנסת, אני חייב ללכת ללוויה, לכבד את נשיא המדינה לשעבר.

יואל חסון: אני מגיע לטקס, היו שני חברי כנסת ואני, זה מה שהיה.

יואל חסון: אני לא מדבר על הממשלה שהיו שם בקושי שני שרים.

יואל חסון: היה ראש הממשלה כמובן, נשיא המדינה וכולם, אבל שני שרים בקושי.

דוד ביטן: מי היה ראש הממשלה, אולמרט?

יואל חסון: לא זוכר.

יואל חסון: ביבי אני חושב.

יואל חסון: הוא נפטר לדעתי לפני חמש-שש שנים אז ביבי כנראה.

<מושיק אביב: ב-2009.

יואל חסון: אז יכול להיות שזה היה עדיין אולמרט.

יואל חסון: אני הייתי בטוח שכל חברי הכנסת יגיעו, שרוב חברי הכנסת יגיעו ויכבדו, ולא היו.

יואל חסון: מה שכאב לי במיוחד היה שלא רק שלא היו חברי הכנסת - - -

יואב בן צור: הנאיביות שלך עבדה עוד פעם.

יואל חסון: אני טיפוס נאיבי, מה לעשות.

יואל חסון: תמים מאוד.

יואל חסון: בכל אופן, כאב לי מאוד, גם הכיסאות הריקים שהיו שם, זה כאב לי מאוד.

יואל חסון: אבל אני אומר, הדוגמה הזאת של הלוויה של קציר היתה דוגמה מבישה והדוגמה הזאת רק מתרחבת.

יואב קיש: סליחה שאני עוצר אותך, אני מיקדתי את הדיון לא בנהלי ההגעה, כי אני חושב שהיושב-ראש ירצה להיות מעורב גם בעניין הזה ומכיוון שהזימון נעשה בעיקר לנהלים, אז אתה יכול להגיד את זה כהערה אבל בוא לא ניכנס לדון בזה.

יואל חסון: נגיע לזה גם.

יואל חסון: אני אומר, בעניין של נוכחות חברי הכנסת באירועים ממלכתיים, זה קודם כל המוטיבציה המרכזית.

יואל חסון: זה כמו שאני לא אוהב את המצב שיש בכנסת, במליאה, יום הרצל – הרצל, חוזה המדינה – ובמקרה הטוב שליש מליאה מלא ואולי שני שרים בממשלה.

יואל חסון: אני חושב שהכנסת צריכה לחייב שתהיה נוכחות מלאה, וגם הממשלה צריכה לחייב נוכחות מלאה, ובאירועים ממלכתיים מסוימים ראוי שתהיה נוכחות ח"כים גבוהה יותר.

יואל חסון: חלק מהסיבות – ועל זה אני גם רוצה לדבר ואת זה אני רוצה לפתוח כאן – שחברי הכנסת משנה לשנה נמנעים מללכת לאירועים ממלכתיים הוא בין השאר בגלל הקושי בנגישות.

יואל חסון: בקושי בנגישות.

יואל חסון: אני אתן לכם דוגמה: היה עכשיו – וזה לא אירוע ממלכתי כמובן אבל אני בכוונה מתחיל אתו – את האירוע השנתי של שגרירות ארצות הברית, יום העצמאות האמריקאי.

יואל חסון: כל הרצליה סגורה, ניידות, משטרות.

יואל חסון: במקרה היינו שני חברי כנסת באותו רכב – אגב, זה פטנט חדש שחברי כנסת עושים, שפשוט נוסעים ביחד לכל מיני מקומות, זה קצת מקל כי גם ככה קשה להיכנס.

יואל חסון: מגיעים, עומדים במחסום במרחק קילומטר וחצי מהבית עצמו – ה"וויז" הראה 1.8 ק"מ אפילו – ורוצים לעבור למחסום לכיוון הבית.

יואל חסון: מראים תעודת חבר כנסת, השוטר אומר: תעודה יפה, נאה - - -

יואב קיש: זיהו אותך גם, או שהיית צריך תעודה?

יואל חסון: תכף אני אגיע לקטע של הזיהוי.

יואל חסון: תעודה נאה, מעוצבת יפה, אבל תלך בבקשה לשאטל, תלך לחניון.

יואל חסון: יש שם חניון ליד הים, תיסע לשם, יש שם שאטל, אני לא נותן לך לעבור.

יואל חסון: לא נותן לעבור.

יואל חסון: לא משנה שבמקביל אחרים עוברים, כל מיני פונקציונרים, מנכ"לי משרדי ממשלה עוברים.

יואל חסון: מנכ"לי משרדי ממשלה עוברים וחברי כנסת לא עוברים.

יואב קיש: רק מילה אחת כי הרי בסוף אזרח רגיל צריך ללכת לנתיב הזה, אבל אני רוצה להבהיר: אנחנו, כחברי כנסת, לא הולכים לאירוע אחד, יש לנו באמת עשרות אירועים וזו פשוט חלק מהתפקיד וחלק מהעבודה, ולכן הגישה היא לא גישה מתנשאת על מה שאחרים.

יואל חסון: אני אסביר את הטיעון.

יואב בן צור: יש מזל שאתה לא בא למירון בל"ג בעומר, היית רואה מה זה חבר כנסת, מאיפה אתה צריך ללכת.

יואל חסון: אנחנו לא מתחרים בעניין של אזרחים מן השורה מכיוון, קודם כל, שמה שיחליטו לגבי אזרחים זה בסדר גמור כי יש שיקולי ביטחון.

יואל חסון: לדוגמה, כשאנחנו נכנסים לאירוע ממלכתי אנחנו לא נבדקים במגנומטר.

יואל חסון: אזרח מהשורה נבדק במגנומטר, אנחנו לא נבדקים שם, אז אני לא מדבר על העניין הזה.

יואל חסון: כשאתה אומר ושולח חבר כנסת לשאטל בשגרירות זה אומר שאתה תלוי בשאטל הזה.

יואל חסון: זה אומר שאתה הגעת לאירוע, אתה לא יכול לקבוע לעצמך מתי אתה יכול לצאת, מתי יש לך זמינות לצאת מבחירתך, אתה תלוי בשאטל, שאטל יגיע, שאטל לא יגיע.

יואל חסון: אני לא מדבר רק על העניין הזה, אני מדבר על ההתנהגות והיחס לתעודת חבר הכנסת.

יואל חסון: שאלת על עניין הזיהוי, אני יחסית מבין חברי כנסת שמזהים אותם, יחסית.

יואל חסון: אני ראיתי סיטואציות – וזה הכי חמור בעיני – שהשוטרים מכניסים חברי כנסת לפי מי שמזהים, לא קשור לתעודה.

יואל חסון: חבר כנסת מוכר, מזוהה, נכנס.

יואל חסון: ואני אומר עוד פעם, אני יחסית מהמזוהים כי אני הרבה שנים פה.

יואל חסון: אז חברי כנסת יותר מזוהים, שמכירים אותם, השוטרים לא עומדים מולם, חבר כנסת לא מוכר – התעודה לא מספקת ולא מעניינת.

יואל חסון: לאירוע של שגרירות ארצות הברית אתה לא חייב ללכת, אבל נגיד שהחלטת ללכת לאזכרה של ז'בוטינסקי לצורך העניין, לא חוסמים את הכבישים יותר מדי, אזכרה של ז'בוטינסקי.

יואל חסון: אתה מגיע לאזכרה, תעודת חבר כנסת לא מעניינת אף שוטר, אתה לא יכול להגיע לחניה.

יואל חסון: אם מחליטים שהחניה הזאת סגורה לגמרי ויש חניה שעושים לכולם – אין בעיה, בסדר גמור, אז חברי כנסת יהיו כמו כולם, יעלו ברגל מההתחלה.

יואל חסון: אבל לא יתכן שחברי הכנסת עולים ברגל ומנכ"לי משרדים נכנסים ופונקציונרים נכנסים - - -

יואב בן צור: בהלוויה של פרס מה היה?

יואל חסון: עזוב את ההלוויה של פרס, דבר אתה על ההלוויה של פרס.

יואל חסון: כל מיני אנשים שקיבלו כל מיני תגים ואישורים, כל מיני פונקציונרים רלוונטיים או לא רלוונטיים, שגרירים זרים – שגרירים זרים נכנסים לחניונים המותאמים וחברי כנסת לא נכנסים לחניונים המותאמים.

יואל חסון: הכנסת, לפני כמה שנים, עלתה על רעיון בטקסים ממלכתיים גדולים ואמרה: נעשה הסעה מהכנסת, במקום שיהיה את כל העניין של הרכבים נעשה הסעה מהכנסת.

יואל חסון: אמרתי: מעולה, באמת פתרון טוב, מי צריך את כל הבלגן הזה.

יואל חסון: הדלקת המשואות האחרונה, הגענו, באמת נכנסנו והורידו אותנו בכניסה.

יואל חסון: כשיצאנו, צעדנו במשך 25 דקות למטה ברגל כי לא אישרו לאוטובוס של חברי הכנסת לעלות למעלה.

יואל חסון: לא אישרו.

יואל חסון: כולם היו שם – אני לא רוצה להיכנס לשמות ואני לא רוצה להגיד איזה אנשים היו שם עם המכוניות שלהם, איזה אנשים קיבלו גישה לכניסה ספציפית ואוטובוס של חברי כנסת לא עלה למעלה.

יואל חסון: לא עלה למעלה.

דוד ביטן: כי אנחנו לא נחשבים סגל א'.

<מושיק אביב: סגל א'.

דוד ביטן: אנחנו סגל א'?

דוד ביטן: על מה אתה מדבר?

יואב בן צור: איזה א'?

יואב בן צור: מתחת לא'.

יואל חסון: יבואו אנשים ויגידו: מה, חברי הכנסת רוצים יחס מועדף, זו תהיה האמירה הכוללת.

יואל חסון: מה, אתם רוצים יחס מועדף, אתם רוצים להיכנס – לא רוצים להיכנס.

יואל חסון: לא נלך לשום טקס ממלכתי, לא נלך לשום אירוע.

יואל חסון: לא נלך לשום מקום, מאה אחוז.

יואל חסון: זה בסדר גמור, זה גם אפשרי.

יואל חסון: זה גם אפשרי.

יואל חסון: אם מחליטים שכולם כמו כולם אז שכולם יהיו כמו כולם, אבל אם יש חניון סגל א' או אם יש חניון מיוחד אז חברי הכנסת, 120 נבחרי מדינת ישראל, לא יכולים להיכנס לחניון הזה?

יואל חסון: וזה בא לעוד הרבה מקומות, זה בא מול השוטרים.

יואל חסון: עכשיו אני אגיד עוד דבר לגבי השב"כ – אני לא מדבר על משהו מסווג עכשיו, בדיון המסווג נפרט יותר – האינטראקציה עם אנשי השב"כ.

יואל חסון: כל אירוע שראש הממשלה מגיע, אותו דבר עם אנשי השב"כ.

דוד ביטן: אנחנו נכנסים חופשי.

יואל חסון: במגנומטר, אבל עד שאתה מגיע למגנומטר.

יואב קיש: זה תלוי כל אירוע ואירוע, אין אחידות, זה בדיוק העניין.

יואב קיש: יש אירועים שזה מטופל כמו שצריך ואתה מקבל סגל א' ויש אירועים שלא "סופרים" אותך באמת, הוא צודק.

יואל חסון: לרוב זה לא מטופל.

דוד ביטן: אתה לא עובר בדיקה ביטחונית.

יואב קיש: לא הבדיקה, הכניסה של הרכב.

יואל חסון: הבדיקה אין בעיה, אמרתי כבר.

דוד ביטן: לרכב – אין.

יואב קיש: על הרכב מדברים.

יואל חסון: אז זה פחות או יותר העניין.

יואל חסון: אני חשבתי שוועדת הכנסת צריכה אחת ולתמיד, א', לפתוח את זה לדיון ולהגדיר את העניין הזה של סגל א'.

יואל חסון: אני אומר עוד פעם: תגידו אין סגל א', תגידו כולם חונים כמו כולם – מאה אחוז, אין לי בעיה עם זה.

יואל חסון: אבל לא יתכן שיש חניוני סגל א', לא יתכן שיש כניסות בדרג סגל א', וחברי הכנסת לא חלק מזה כי באופן רשמי אנחנו כן סגל א'.

יואב קיש: אני עד עכשיו לא ידעתי שאנחנו סגל א'.

יואל חסון: ודאי שאתה סגל א'.

יואל חסון: אם אתה לא תהיה סגל א', מי יהיה סגל א'?

דוד ביטן: אנחנו סגל א'?

דוד ביטן: זה לא נראה ככה.

יואב קיש: זה לא נראה ככה.

<מושיק אביב: יש מצומצם ויש - - -

דוד ביטן: אנחנו לא במצומצם.

<מושיק אביב: מצומצם זה נשיא, רוה"מ, יושב-ראש הקואליציה - - -

דוד ביטן: אני במצומצם?

יואב קיש: מי במצומצם?

<מושיק אביב: אפשר להוציא את זה.

<מושיק אביב: זה נשיא המדינה, נשיאת בית המשפט העליון, יושב-ראש הכנסת - - -

יואל חסון: זה סמלי שלטון.

יואב קיש: נכון, זה סמלי שלטון, זה לא זה.

<מושיק אביב: יש מצומצם.

יואב קיש: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.

יואב בן צור: אני חושב שהדוגמה החיה באמת לזילות בחברי הכנסת היתה בהלוויה של שמעון פרס.

יואב בן צור: אתה ראית בשורות הראשונות באמת אנשים, עם כל הכבוד, שאני מכיר אותם ולא הבנתי בדיוק מה הם עשו שם, ואותנו, חברי הכנסת, דחקו לשורה השנייה כמו אחד העם.

יואב בן צור: ישבנו לידנו עמך ישראל, כך אני קורא לזה.

יואב בן צור: ממש לא היו מקומות שמורים וכו' וראית חברי כנסת שדחפו את עצמם ונכנסו פנימה.

יואב קיש: את זה ראינו גם באירועים אחרים, חברי כנסת שדוחפים את עצמם ונכנסים.

יואב בן צור: נכון.

יואל חסון: כי אין כללים ואין נהלים.

יואל חסון: אם היו כללים ונהלים זה לא היה קורה.

יואב בן צור: בסדר, אבל ראית בשורה הראשונה, עם כל הכבוד – באמת עיני לא צרה באף אחד ואני מכבד את כולם – ראית פקידים מהכנסת, פקידים זוטרים, עוזרי מנכ"לים ודברים כאלה, שנמצאים שם בשורה הראשונה ואנחנו, כל חברי הכנסת, שם אחורה.

יואב בן צור: יתרה מכך, זה קורה לפעמים גם עם המשטרה, וצריך לחדד את זה, עם שרים.

יואב בן צור: היתה תקרית בערב שבת של ל"ג בעומר, כשל"ג בעומר יצא מוצאי שבת, הגיע שר הפנים להיכנס במחסום משטרתי, יצא מספסופה להיכנס לכיוון מירון, עוצר אותו שוטר, אומר: אין לך אישור.

יואב בן צור: הנהג יוצא, אומר לו: זה שר הפנים, הוא אומר: אין אישור.

יואב בן צור: בסוף הגיע מאן דהוא לשוטר הזה, איזה קצין, וצעק עליו.

יואב בן צור: שר הפנים הגיע למחסום השני, אותו דבר: אתה לא יכול לעלות, אין לך אישור.

יואב בן צור: הוא אומר: הלו, זה שר הפנים, מה זה "אין לך אישור"?

יואב בן צור: לא, אתה לא יכול לעלות.

יואב בן צור: הוא הסתובב וחזר הביתה.

יואב בן צור: בסוף מפקד המחוז בא, במוצאי שבת, אלף התנצלויות וכו', אבל המעשה נעשה, זה היה ביזיון שאין כדוגמתו.

יואב בן צור: שר פנים לא מכניסים.

יואב קיש: לא פורסם אפילו, לדעתי.

יואב בן צור: לא פורסם.

יואב בן צור: מה, אנחנו עושים רעש מדברים כאלה?

יואב בן צור: אנחנו לא עושים רעש מדברים כאלה.

יואל חסון: אנחנו לא מפרסמים הרבה דברים.

יואל חסון: תאמין לי, היתה לי תקרית, אם הייתי מפרסם - - -

יואב בן צור: יואל צודק.

יואב בן צור: אני אתן לכם דוגמה מיום שישי האחרון.

יואב בן צור: ביום שישי האחרון היה פיגוע בהר הבית, אני, כדרכי כל יום שישי, נוסע לכותל.

יואב בן צור: אני בא להיכנס במחסום שער יפו: אין כניסה.

יואב בן צור: אני אומר לו: אני חבר כנסת – אין כניסה.

יואב בן צור: לידי עוברות מכוניות, כל מיני, לא משנה, ונכנסות.

יואב בן צור: אז אם זו עכשיו חסימה ביטחונית, עלא ראסי, אין בעיה, בסדר, הבנתי, אבל אם מכוניות אחרות נכנסות, אני כחבר כנסת לא יכול להיכנס באותו מחסום?

יואב בן צור: לא משנה שאחר כך עירבתי את מי שעירבתי וכן נכנסתי בסוף, אבל אני חושב שהיחס הוא לא נכון, הוא לא ראוי וצריך לראות איך מטפלים בזה.

יואב קיש: אני אשמח לשמוע את ההתייחסויות, ניתן לקצין הכנסת לדבר ראשון.

יואב קיש: אני רק יכול להגיד דבר אחד, שבאמת בסופו של דבר יש חשיבות גדולה, אני חושב, לנוכחות חברי כנסת בכל האירועים האלה.

יואב קיש: צריך להבין שזה חלק מהתפקיד.

יואב קיש: אף אחד לא בא פה ואומר: אנחנו ראויים מאדם או לא יודע מה, אבל בסוף כשמצפים מאתנו לבוא ולהגיע לעשרות אירועים אז לא יכול להיות שההתנהלות תהיה כל כך מוגבלת.

יואב קיש: זה נכון שבנושא המגנומטר אנחנו באמת תמיד פטורים, וזה נעשה כמו שצריך, את זה אני יכול להגיד גם לשב"כ בעניין הזה, אבל הבעיה העיקרית שאני מצביע עליה, ומה שאני מבין מהשיחות, היא הכניסה של הרכבים וכל הנושא של העוטף, הכניסה והיציאה לאירוע, זו נראית לי הבעיה המרכזית בעניין הזה.

יואב קיש: בבקשה, גריף.

<יוסף גריף: אני חושב שחברי הכנסת שמעלים פה את הטענות בהחלט צודקים.

<יוסף גריף: יש לא מעט מקרים בהם אנחנו נתקלים ואני מטפל, שחברי הכנסת מגיעים לאירועים כאלה ואחרים ובאמת לא נותנים להם להיכנס, לא נותנים להם לעבור.

<יוסף גריף: חשוב לי לציין את העובדה שאירועים שבהם אנחנו מודעים – יוצאים מהכנסת או הכנסת מעורבת, כמו הלוויות למשל, טקס הר הרצל – אנחנו משתדלים לרכז את חברי הכנסת להסעה באוטובוס.

<יוסף גריף: דרך אגב, גם אם אנחנו עושים את זה, לא תמיד האוטובוס מלא.

יואב קיש: נכון, לא כולם רוצים לבוא בהסעה הזו.

<יוסף גריף: לא תמיד האוטובוס מלא ולא תמיד יש היענות לבוא באוטובוס, אבל אנחנו משתדלים לתאם את הדברים.

יואב קיש: אבל צריכה להיות למשל אמירה.

יואב קיש: אם אומרים: יש אוטובוס והוא יכנס ושאר הרכבים לא יוכלו להיכנס, יש לזה משמעות.

<יוסף גריף: אין אמירה כזאת אבל לנו - - -

יואב קיש: אז אם יש אפשרות להיכנס עם הרכב אז עדיף - - -

<יוסף גריף: העדפה שלנו היא, גם בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל, זה שחברי הכנסת יבואו באופן מרוכז ויצאו באופן מרוכז.

<יוסף גריף: זו דוגמה.

<יוסף גריף: אבל יש לא מעט תקלות עם הנושא הזה של כניסת חברי כנסת לאירועים.

<יוסף גריף: הדוגמה של האירוע בבית השגריר בהרצליה, זה אירוע שהוא לא ניהול שלנו, אנחנו לא יודעים עליו.

<יוסף גריף: אם לא מיידעים אותנו ואם לא מבקשים את העזרה שלנו אז אני לא יודע עליו כדי לנהל את הדברים.

יואב בן צור: אבל אתם לא אמורים, כל פעם כשחברי כנסת, במיוחד כשמגיעים בקבוצה גדולה, גם אם זה לא אירוע שלכם, להיות באיזשהו מקום כן מעורבים, או מעודכנים לפחות?

יואל חסון: להעביר מכתב למשטרה?

<יוסף גריף: התפקיד שלנו הוא לתאם את הדברים.

<יוסף גריף: אני יכול להגיד לך שיש לא מעט יציאות של חברי כנסת, סיורים - - -

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אם פונה אליך חבר כנסת ואומר: אני יוצא לסיור, זה ברור, אבל מדברים על כך – בוא ניקח את אירוע יום העצמאות האמריקאי, שולחים לנו כחברי כנסת הזמנות אישיות, אנחנו לא מכירים נוהל להודיע לכם שאנחנו מתכוונים לצאת או לא לצאת.

<יוסף גריף: אין נוהל כזה, הוא גם לא מחייב.

יואב קיש: נכון, אז יכול להיות שאתה אפילו לא יודע שיש אירוע כזה.

<יוסף גריף: יש לא מעט אירועים, אני מדבר אתך גם על הפגנות, שאני, בהחלטה שלי, שולח מאבטחים כדי לראות שחברי הכנסת מגיעים והכול מתואם.

יואל חסון: אז אם העלית לדוגמה הפגנות – מצעד הגאווה בתל אביב, אתה רוצה להגיע למצעד הגאווה בתל אביב, אתה מגיע עם הרכב שלך, אף אחד לא נותן לך להגיע לשם.

יואל חסון: לא רק שלא נותנים לך להגיע, אני לא אומר לך ללכת קילומטר-קילומטר וחצי.

יואל חסון: אני הייתי ברחוב סלמה בתל אביב, ברחוב סלמה כבר לא נתנו לי לעבור, לא יכולתי להגיע למצעד.

<יוסף גריף: יואל, חד-משמעית: חברי כנסת שמגיעים לאירועים כמו מצעד הגאווה, אנחנו מטפלים בהם באופן אישי, מאבטחים שלנו יוצאים - - -

יואל חסון: פעם ראשונה שאני שומע את זה, לא שמעתי את זה אף פעם.

<יוסף גריף: יוצאים מאבטחים שלנו.

יואל חסון: נגיד כזה דבר, הייתי צריך להגיד לך שאני רוצה ללכת?

<יוסף גריף: כן.

<יוסף גריף: אתה יוצא, אתה מגיע לשם, מקבלים אותך, מלווים אותך.

יואל חסון: אבל אני לא יכול להגיע פיזית, חסמו אותי ברחוב סלמה בתל אביב.

<יוסף גריף: אבל אני אומר לך שאנחנו מתואמים עם המשטרה והדברים מתבצעים.

יואב בן צור: אם אתה אומר לו.

<יוסף גריף: הדברים מתבצעים.

יואב קיש: אם אומרים לך.

יואל חסון: אבל למה אין הנחיה כללית למשטרת ישראל שאדם שמציג תעודת חבר כנסת לא עוצרים במחסום, מפנים אותו לחניה מוסדרת?

יואב בן צור: זה כתוב לך בתעודה.

יואל חסון: זה ברור, אני יודע.

<יוסף גריף: יואל, אני קטונתי מלהנחות את המשטרה - - -

יואל חסון: מה זה אתה לא יכול?

יואב קיש: תכף נשמע את נציג המשטרה.

<יוסף גריף: אני לא יכול להנחות את המשטרה, אני כן יכול לתאם עם המשטרה את ההגעה של חברי כנסת.

יואב קיש: אבל נגיד שאני רוצה לבוא להילולא במירון, אז אני צריך להגיד לך ואתה צריך לשלוח אתי ליווי?

<יוסף גריף: אני לא שולח לשם אבל אני כן עוזר ומסייע לחברי הכנסת להגיע.

יואב קיש: טיפלתם בהילולא?

<יוסף גריף: כן, טיפלתי עם ישראל אייכלר, טיפלתי.

<יוסף גריף: כאשר מגיעים 200,000 ו-300,000 איש וצריך עכשיו לדעת איך לנווט את כולם ולרדת עד לפרט של השוטר למטה במחסום, אלה דברים שהם באחריות המשטרה והם עושים את זה.

<יוסף גריף: סך הכול, אני גם היום נשאלתי איך ההתנהלות שלנו מול המשטרה ואני מאוד מאוד מעריך, אני חושב שהמשטרה עושה את העבודה שלה בצורה טובה, לא תמיד הפרטים יורדים עד אחרון השוטרים.

יואל חסון: אז מה עושים?

יואל חסון: את זה אני יודע, אתה לא צריך לספר לי את זה, אני יודע את זה.

<יוסף גריף: זה התפקיד של כל גורמי הביטחון לדעת איך להוריד את הדברים למטה.

יואל חסון: אבל הם לא יודעים, במבחן התוצאה זה לא עובד.

יואב בן צור: הנה, תראה מה קרה עם אריה דרעי.

<יוסף גריף: יש תקלות, יש תקלות.

יואל חסון: יש כל הזמן תקלות.

יואל חסון: אין תקלות – יש כל הזמן תקלות.

יואב קיש: תחקרתם את הנושא למה האוטובוס חזור מטקס יום העצמאות לא נכנס?

<יוסף גריף: כן.

יואב קיש: ומה הסיבה?

<יוסף גריף: תראה, בהר הרצל יש את הבעיה של התעבורה, של התנועה שם בתוך ההר.

<יוסף גריף: מושיק נמצא פה.

<מושיק אביב: אנחנו עושים תחקורים ביחד.

<מושיק אביב: גם אחרי אירוע פרס היו טענות, אנחנו עושים הפקות לקחים על כל הדברים.

<מושיק אביב: במקרה הזה של הדלקת משואות – שבאמת הרעיון הזה והכוונה הזאת של לרכז ולהגיע יחד היא באמת לפנות את המקום – מה שקרה במהלך הטקס, בעקבות כניסה של קהל וסגירת ציר בגלל זיקוקים, שהיו שם ענייני בטיחות, עצרו בשער את האוטובוס, לא נתנו לו להיכנס.

<מושיק אביב: אנחנו לא התעסקנו בזה עד לרמת – גם המשטרה שם קבעה שלאור זה שיש סכנה שיש קהל, האוטובוס ימתין מחוץ למקום.

<מושיק אביב: זה באמת מצריך את האנשים ללכת לשם אבל היה פה עניין בטיחותי, במקרה הספציפי הזה.

יואל חסון: אתה יודע כמה אוטובוסים נכנסו?

יואל חסון: על מה אתה מדבר?

<מושיק אביב: לא, לא, להר הרצל לא נכנסו.

יואל חסון: אני צילמתי, אתה רוצה שאני אראה לך מה צילמתי?

יואל חסון: אתה רוצה לראות תמונות?

יואל חסון: אתה יודע כמה אוטובוסים נכנסו חוץ מהאוטובוס של חברי הכנסת?

יואב בן צור: אתה יודע כמה מכוניות היו בחניון שם?

יואל חסון: אתה יודע כמה מכוניות היו?

יואל חסון: אני צילמתי הכול, אני יכול להראות לך.

<מושיק אביב: מכוניות היו בוודאי, אין ספק, אוטובוסים - - -

יואל חסון: נכנסו ויצאו.

יואל חסון: אוטובוסים של הרקדנים והרקדניות, השחקנים והשחקניות, נכנסו.

יואל חסון: זה בסדר שבאו לקחת אותם, אבל הם יכולים להיכנס ואוטובוס של חברי הכנסת לא יכול להיכנס?

<מושיק אביב: אם הם חנו קודם ונשארו שם - - -

יואל חסון: אז השאלה למה הוציאו את האוטובוס של חברי הכנסת.

<מושיק אביב: אין לי מושג, על זה אני לא יודע לענות לך.

יואל חסון: זו השאלה.

יואל חסון: אתה צריך לשאול, קצין הכנסת, למה הוציאו את האוטובוס של הח"כים מלכתחילה.

יואל חסון: למה היו שם 20 אוטובוסים חונים במסודר ורק האוטובוס של חברי הכנסת לא היה שם.

<מושיק אביב: אני חושב שגם האוטובוס של הרקדנים לא היה שם.

יואב בן צור: אם חס ושלום היה אירוע והיו צריכים לפנות את כל חברי הכנסת בעת ובעונה אחת, מה היו עושים אז?

<יוסף גריף: אני חושב שזו היתה טעות להוציא את האוטובוס.

יואל חסון: מי הוציא?

יואל חסון: מי נתן את ההוראה?

<יוסף גריף: אני חושב שזו היתה טעות.

<יוסף גריף: מי שנתן את ההנחיה, אם זו המשטרה – זה לא השב"כ, אני דיברתי עם השב"כ, זה לא היה השב"כ – זו היתה טעות להוציא את האוטובוס.

יואב קיש: פעם הוא יצא, להיכנס כבר אי אפשר היה, זה מה שאתה אומר.

יואל חסון: ברור, זה היה ברור שהוא לא יכנס.

יואב קיש: אסור היה להוציא.

<יוסף גריף: להכניס אותו אחרי תום האירוע זה היה בלתי אפשרי.

יואב בן צור: אני רק רוצה לשאול שאלה קטנה: אם ככה, לפי דבריך, אם אנחנו הולכים לאיזשהם אירועים המוניים מכול סוג שהוא, אנחנו צריכים בעצם ליצור קשר עם לשכת קצין הכנסת, לתאם ואז אנחנו נקבל את השירות המתאים?

<יוסף גריף: חד-משמעית.

יואב קיש: אני רוצה לשמוע את המשטרה לגבי נושא כניסת חברי כנסת לאירועים.

יואל חסון: ממלכתיים ולא ממלכתיים.

<אייל ראון: צהרים טובים.

<אייל ראון: אני רמ"ד מבצעים במשטרת ישראל, אני נמצא כמעט בכל אישור תוכניות לגבי אירועים גדולים כמו שאתם מדברים עליהם, אם זה מירון, אם זה מצעד הגאווה, אם זה בהר הרצל ועוד אירועים גדולים, וטוב שאני שומע אתכם לפני שאני אדבר כי אני חושב שבסופו של יום כל מה שנאמר פה מתנקז לנקודה אחת של תיאום ואני אסביר גם למה.

<אייל ראון: קודם כל, הדיון עצמו על כך שחברי כנסת צריכים להגיע לאירועים מסוימים, מבורך.

<אייל ראון: אני חושב שזה דבר שנכון מאוד לעשות.

<אייל ראון: לגבי המשטרה, צריך גם להבין איך זה עובד מבחינה אבטחתית.

<אייל ראון: קודם כל, יש נוהל שב"כ-משטרת ישראל - - -

יואב קיש: אנחנו נעשה את זה גם בדיון הסגור.

<אייל ראון: מאה אחוז, אז נדבר עליו בדיון הסגור.

<אייל ראון: לגבי הסוגיות האלה, כל אישור תוכניות שממ"ז עושה יש סוגיית ח"כים, בכל דיון, האם מגיעים חברי כנסת, ואם כן מי מגיע, על מנת שדברים כמו שאתם עכשיו מתארים - - -

יואב קיש: איך אתם יכולים לדעת את זה?

יואב קיש: מי מגיע, איך אתם יודעים?

<אייל ראון: מודיעים, אתם מודיעים.

<אייל ראון: כמו במצעד הגאווה, דוגמה שנתן פה יואל, שהוא הגיע ולא יכול היה להיכנס, היו חברי כנסת שתיאמו מראש, שידעו באישור תוכניות - - -

יואב קיש: טוב, היו כאלה שאיימו עליהם והיתה עליהם אבטחה אבל זה לא ה- .

יואב קיש: standard operation

<יוסף גריף: לא, לא רק.

<אייל ראון: הם נכנסו בצורה חלקה ותואם אתם איפה הם נכנסים.

<אייל ראון: אתם צריכים להבין, בסופו של יום, משטרת ישראל במצעד הגאווה – ואני לא צריך להרחיב – אמונה על הסדר, על הביטחון ואנחנו חייבים ליצור מעגלים שיתנו - - -

יואל חסון: אבל , אייל, יש לי שאלה.

<אייל ראון: שניה, אני הקשבתי לך, לא דיברתי מילה, ישבתי בשקט עד הסוף.

<אייל ראון: צריכים להבין שבסוגיה הזאת, האבטחתית, הדבר היחיד זה רק נושא תיאום.

<אייל ראון: את משטרת ישראל לא מעניין בכלל – אנחנו מכבדים כל חבר כנסת באשר הוא, גם אם מכירים אותו וגם אם פחות מכירים אותו, אנחנו מכבדים את כולם, הנושא צריך להיות מתואם.

<אייל ראון: לפי דעתי, צריך להיות פה בצורה מסודרת, דרך קצין הכנסת, ציר הידברות מסודר אל מול אירועים גדולים, בין קצין הכנסת, שאתם תגידו לו מי אמור להגיע לאירוע, זה יגיע לאישור תוכניות ממ"ז, הוא ידע בדיוק מי חברי הכנסת שאמורים להגיע והדברים יסתדרו.

יואב קיש: יש לי שאלה אליך, הרי אתה לא עושה את אותו דבר גם מול כל דרג א', לראות מי מגיע, מי לא מגיע, איזה מנכ"ל משרד מגיע.

<אייל ראון: בטח שכן, מול כולם, אותו דבר.

<אייל ראון: גם סגל א'.

<אייל ראון: אין דבר כזה.

<אייל ראון: אף אחד מחברי הכנסת - - -

יואב קיש: עכשיו שגריר מסוים מגיע או לא מגיע, אתה יודע על זה מראש?

<אייל ראון: בטח.

<אייל ראון: גם השביעיה, גם כשאנחנו נוגעים בנושא השביעייה - - -

יואב קיש: איך קרה לשר הפנים שלא הצליח להיכנס למירון?

יואל חסון: כי הוא לא תיאם.

<אייל ראון: מירון, הילולת מירון, אתם צריכים להבין, זה אירוע של מאות-אלפים באזור שמבחינה אבטחתית, מבחינת סדר, הוא מסוכן ביותר.

יואב בן צור: אייל, זה היה ביום שישי, לפני ההילולא.

<אייל ראון: גם ממ"זים אחרים לא יכלו להיכנס אם אין להם מדבקת אישור.

<אייל ראון: אין מה לעשות, אנחנו מחויבים לזה.

<אייל ראון: כל רכב שנכנס פנימה – היתה לו מדבקת אישור.

<אייל ראון: אם היה תיאום מראש, לשר הפנים היתה מדבקה ואף אחד לא היה עוצר אותו עד הסוף.

יואל חסון: אייל, אם קצין הכנסת רוצה עכשיו להתמודד עם זה שח"כים יצטרכו להודיע לו על כל מקום שהם מגיעים, בבקשה.

יואל חסון: אני חושב שזה לא כל כך הגיוני אבל אם זה מה שאתם רוצים, בבקשה.

יואל חסון: אני רק שואל שאלה פשוטה: אם החלטתי באופן ספונטני, קמתי בבוקר ביום שישי והחלטתי ללכת למצעד הגאווה או ללכת למירון, ולא תיאמתי - - -

יואב קיש: או שיש הלוויה, שזה 24 שעות.

יואל חסון: או שיש הלוויה, לא יודע מה.

יואל חסון: אני עכשיו מחזיק בידי תעודת חבר כנסת, למה כשאני מציג תעודת חבר כנסת – לא זיהו אותי, לא מכירים אותי, אני nobody, אני לא מזוהה, אבל הצגתי תעודת חבר כנסת – מדוע תעודת חבר כנסת לא גורמת לשוטר להבין שהוא יכול לתת לי לעבור?

<אייל ראון: קודם כל, תעודת חבר כנסת אפשר גם לזייף.

יואל חסון: כל תעודה אפשר לזייף, מה זו האמירה הזו?

<אייל ראון: כל תעודה אפשר לזייף, בגלל זה אני חוזר ואומר - - -

יואל חסון: תעשה עלי "גוגל" בשנייה ותדע אם אני חבר כנסת או לא.

<אייל ראון: לא יכול להיות שחבר כנסת יחליט בבוקר שבא לו להגיע למצעד הגאווה, זה לא יכול לעבוד ככה.

יואב קיש: בטח שזה יכול לעבוד.

יואל חסון: אייל, עם כל הכבוד, מה קורה לך?

יואל חסון: אתה כרגע מגביל לי את הפעילות, את יכולת הפעילות שלי.

<מושיק אביב: אני לא מגביל, אני רק אומר - - -

יואב בן צור: בתעודת חבר כנסת כתוב במפורש שאתה לא יכול לעצור שום חבר כנסת לכל מקום שהוא אלא אם כן החליטו שזה מתקן סודי שהוא לא יכול להיכנס אליו.

יואב קיש: אני עוצר את הדיון.

יואב קיש: אנחנו כבר נעשה הפסקה וניכנס לדיון של השב"כ, תישאר אתנו, אייל, אבל אני יכול להגיד לך דבר אחד: נושא התיאום שהעלית הוא נושא חשוב, ראוי, יעזור, יקל, זה לא יכול לבוא במקום העניין של הצגת תעודה בשטח, כי בסופו של דבר אנחנו מדברים על אירועים שיכולים להיות גם תוך 24 שעות.

<אייל ראון: הלוויות זה משהו אחר.

יואב קיש: "משהו אחר" – גם שם יגידו לך לתאם.

יואב קיש: אתם צריכים להבין במשטרה, עד הדרג הכי זוטר בסוף שנמצא במחסום, איך מתייחסים לח"כ והדבר הזה לא מוטמע.

יואב קיש: אני אומר לך, נכון, תיאום יכול לעזור, אבל לא מקובל עלי שאם ח"כ בבוקר החליט לשנות את התוכניות וללכת למצעד הגאווה הוא לא יוכל להיכנס לשם.

יואב קיש: אני סוגר את הדיון עכשיו, אנחנו עוברים לדיון המסווג.

יואב קיש: רק נציגי משרדים, רשויות וח"כים נשארים.

יואב קיש: נא לכבות את מכשירי ההקלטה, בבקשה.

יואב קיש: זה נוהל לפי סעיף 120, אני מבקש שכל מי שהוא לא נציג משרד או רשות ממשלתית ייצא החוצה.

יואב קיש: (החלק החסוי של הדיון אינו כלול בפרוטוקול זה.

יואב קיש: )

יואב קיש: <2.

יואב קיש: קביעת ועדה לדיון בהצעת חוק מגבלות על השעיית עובדים בטרם הגשת כתב אישום, התשע"ז- 2017 (פ/4378) הצעת חה''כ דוד ביטן.

יואב קיש: >

יואב קיש: אני פותח את הישיבה.

יואב קיש: יש לנו שלושה נושאים על סדר-היום.

יואב קיש: אני מתחיל עם נושא קביעת ועדה לדיון בהצעת חוק מגבלות על השעיית עובדים בטרם הגשת כתב אישום, התשע"ז-2017.

יואב קיש: אני ממליץ להעביר את ההצעה לוועדת הפנים.

יואב קיש: מישהו רוצה להתייחס?

יואב קיש: לא.

יואב קיש: אני מעלה להצבעה להעביר את הצעת חוק מגבלות על השעיית עובדים בטרם הגשת כתב אישום, התשע"ז-2017, לוועדת הפנים.

יואב קיש: מי בעד?

יואב קיש: בעד – פה אחד

יואב קיש: ההצעה התקבלה פה אחד.

יואב קיש: אני עובר להארכת תוקף סמכות הוועדה המיוחדת לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי לדון בהצעות חוק.

יואב קיש: יש את הפנייה של חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר.

יואב קיש: יש לנו החלטה, אני מקריא אותה: "הצעת ועדת הכנסת בעניין תיקון סמכויותיה של הוועדה המיוחדת לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי.

יואב קיש: ביום י"ט בתמוז התשע"ו, 25 ביולי 2016, החליטה הכנסת להקים ועדה מיוחדת לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי לפי סעיף 108 לתקנון הכנסת.

יואב קיש: הכנסת קבעה כי הוועדה המיוחדת תדון בהצעות חוק ואולם לא יועברו לוועדה הצעות חוק לאחר שחלפה שנה מיום הקמתה.

יואב קיש: ועדת הכנסת ממליצה לכנסת לקבוע כי ניתן יהיה להעביר לוועדה המיוחדת הצעות חוק עד סוף כנס הקיץ הבא".

יואב קיש: למה להגביל את זה?

מכלוף מיקי זוהר: עקרונית, נתנו סמכויות חקיקה לוועדה למשך שנה, עכשיו הבקשה היא להאריך את זה עד תום הקדנציה.

יואב קיש: אז למה ארבל כתבה עד סוף הכנס הבא?

יואב קיש: אתה ביקשת לדון עד תום כנס הקיץ הבא.

מכלוף מיקי זוהר: אני מתקן את הבקשה.

יואב קיש: בדיוק.

רוברט אילטוב: כי הוא חושב שזה יהיה תום קדנציה.

יואב קיש: מיקי, אני רוצה לתת לך את זה עד סוף הכנסת ה-20, יש לך בעיה עם זה?

מכלוף מיקי זוהר: לא, אני בעד.

יואב קיש: אני מעלה להצבעה את בקשתו, עד תום כהונת הכנסת ה-20.

יואב קיש: הוועדה המיוחדת תהיה רשאית להמשיך ולדון בהצעות חוק עד תום הכנסת ה-20.

יואב קיש: מישהו רוצה להתייחס?

יואב קיש: לא.

יואב קיש: מי שבעד שירים את ידו.

יואב קיש: מי נגד?

יואב קיש: מי נמנע?

יואב קיש: בעד – פה אחד

יואב קיש: ההצעה התקבלה, תודה רבה.

יואב קיש: אנחנו עוברים לנושא תקנות שידורי טלוויזיה מהכנסת (תיקון), התשע"ז-2017.

יואב קיש: פנתה אלי המשנה ליועץ המשפטי לכנסת, יועצת משפטית וחברה בצוות התיאום בערוץ הכנסת והיועצת המשפטית של ועדת הכלכלה, התקנות האלה הן בעקבות השינויים שנעשו בחקיקה, אני אתן, בבקשה, ליועצת המשפטית לעבור עליהן ואנחנו נדון בהן.

<אתי בנדלר: תודה, אדוני.

<אתי בנדלר: כזכור, יושב-ראש הכנסת הקים ועדה ציבורית בראשות השופטת שרה פריש שהגישה לו המלצות לעניין השידורים בערוץ הכנסת.

<אתי בנדלר: היושב-ראש החליט לאמץ את רוב החלטות הוועדה הזאת, אימץ בשינויים.

<אתי בנדלר: בעקבות כך, החוק תוקן במספר נקודות ועכשיו נשאר השלב האחרון של התאמת התקנות לתיקונים שנעשו בחוק ולהמלצות ואני אצלול ישר לתקנות עצמן.

<אתי בנדלר: אני רק רוצה עוד להזכיר שאת התקנות לעניין ערוץ הכנסת, תקנות המדיניות, קובעת ועדת הכנסת בתוקף סמכותה לפי סעיף 4 לחוק, האומר ברישה: "ועדת הכנסת תקבע בתקנות מדיניות לעניין" וכאן יש שורה של נושאים שהיא רשאית לקבוע בקשר למדיניות.

<אתי בנדלר: ובכן, אני אתחיל בקריאה: "בתוקף סמכותה לפי סעיפים 4 ו-11 לחוק שידורי ערוץ הכנסת, התשס"ד–2003 (להלן – החוק), מתקינה ועדת הכנסת תקנות אלה: תיקון שם התקנות 1.

<אתי בנדלר: בתקנות שידורי טלוויזיה מהכנסת, התשס"ו–2005, (להלן – התקנות העיקריות), בשם התקנות, במקום "טלוויזיה מהכנסת" יבוא "ערוץ הכנסת".

<אתי בנדלר: " התקנות היום קרויות "תקנות שידורי טלוויזיה מהכנסת", כפי שהחוק נקרא בעבר – "חוק שידורי טלוויזיה מהכנסת".

<אתי בנדלר: עכשיו שינינו את זה ל"ערוץ הכנסת" משום שהשידורים כוללים שידורים הן בטלוויזיה והן באינטרנט.

יואב קיש: זה ברור.

יואב קיש: אני חושב שיש נושאים שהם די ברורים ומוסכמים, כמו זה, אפשר לרוץ עליהם ונתעכב במקומות שבהם יש יותר תוכן ומשמעות.

<אתי בנדלר: אוקיי.

<אתי בנדלר: אדוני רוצה לאשר את תקנה 1?

יואב קיש: אני רוצה לאשר את תקנה 1.

יואב קיש: צריך להצביע עליה?

<אתי בנדלר: כן.

יואב קיש: על כל תקנה נצביע עכשיו?

<אתי בנדלר: כן, בוודאי.

יואב קיש: חשבתי שמצביעים על הכול אחרי שמתקנים את הכול.

<אתי בנדלר: עדיף תקנה-תקנה.

יואב קיש: טוב.

יואב קיש: מי שבעד תקנה 1 שירים את ידו.

יואב קיש: בעד – פה אחד

יואב קיש: התקבל.

<אתי בנדלר: "תיקון תקנה 1 2.

<אתי בנדלר: בתקנה 1 לתקנות העיקריות, בהגדרה "שידורי הכנסת", במקום "שידורי טלוויזיה" יבוא "שידור".

יואב קיש: מי שבעד שירים את ידו.

יואב קיש: בעד – פה אחד

יואב קיש: התקבל.

<אתי בנדלר: תיקון תקנה 2 3.

<אתי בנדלר: בתקנה 2 לתקנות העיקריות, בתקנת משנה (א)(1), במקום "גם אם הוא אינו מצולם" יבוא "גם אם הגוף המשדר מצלם ומשדר במקביל התרחשויות אחרות במליאת הכנסת".

<אתי בנדלר: לחוק הוסף סעיף 4א שאומר כדלקמן: "בעת צילום ושידור של ישיבות מליאת הכנסת, ישדר הגוף המשדר את מי שקיבל רשות דיבור מיושב ראש הישיבה או את יושב ראש הישיבה כשהוא הדובר; אין בהוראות סעיף זה כדי למנוע מהגוף המשדר לצלם ולשדר במקביל התרחשויות אחרות במליאת הכנסת, במהלך דברי הדובר".

<אתי בנדלר: בהתאם לכך, החוק קובע שהמצלמה צריכה להיות ממוקדת בדובר ולא לסטות מהדובר – אני לא אכנס עכשיו לכל הטעמים האלה – אבל היא יכולה במקביל לצלם גם התרחשויות אחרות.

יואב קיש: דיברנו על זה, בעצם אנחנו מתאימים את התקנות ללשון החוק.

<אתי בנדלר: נכון.

<אתי בנדלר: כאן באים להדגיש שגם צריכים לשמוע את הדובר בכל מקרה, לא רק לצלם אותו אלא גם לשמוע אותו.

יוסי יונה: רק להבהיר: חבר כנסת אומר את דבריו ואז מתפתח איזשהו דיאלוג, לא בהכרח דיאלוג מתלהם וכו' - - -

יואב קיש: הרעיון הוא להשאיר בועה, לעשות שידור מקביל.

<אתי בנדלר: בועה או מסך חצוי.

יואב קיש: הרעיון היה להשאיר את הדובר.

רוברט אילטוב: הדובר בכל מקרה נשאר ואחר כך יש עוד מצלמה - - -

יוסי יונה: שאם מישהו מעלה קריאת ביניים או שואל שאלה?

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: כי חברי הכנסת התלוננו ואמרו: אנחנו נואמים וסתם מצלמים את ההוא מדבר בטלפון וכו'.

רוברט אילטוב: או אולם ריק.

יואב קיש: או אולם ריק.

יואב קיש: אז אמרו, קודם כל שיראו את הדובר.

יואב קיש: אתם רוצים לעשות עוד משהו?

יואב קיש: – במקביל.

יואב קיש: זו התקנה.

יואב קיש: אני מעלה להצבעה את תיקון תקנה מס' 2, סעיף 3 להצעה.

יואב קיש: מי בעד?

יואב קיש: בעד – פה אחד

יואב קיש: פה אחד.

יואב קיש: הלאה.

<אתי בנדלר: ברשות

<אתי בנדלר: כם, אני רוצה להקדים מספר מילים לפני שאני קוראת את תקנה 4 ואת תקנה 5.

<אתי בנדלר: החוק קובע שהגוף המשדר לא יקטע את שידורי המליאה אלא בהתאם להוראות שנקבעו בתקנות.

<אתי בנדלר: היום, התקנות כנוסחן מאפשרות לקטוע את שידורי המליאה בשתי נסיבות: בעת שידורי חירום, ובאופן שכיח יותר, לשם שידור מהדורת החדשות היומית, בהתאם לנוסח היום, בשעות הערב.

<אתי בנדלר: אני אקרא לאחר מכן מה קובעת היום התקנה.

<אתי בנדלר: בחוק, כפי שתוקן, נקבע בפירוש שאין לקטוע את שידורי המליאה, שהם ישודרו במלואם, ולכן היה צריך להתייחס לנושא של החדשות, מה יקרה בכל זאת עם החדשות.

<אתי בנדלר: ההמלצה של ועדת פריש היתה לחייב את הגוף המשדר להמתין עד שעה מסוימת – אינני זוכרת אם זו היתה שעה 23:00 או 24:00 – אם המליאה תסתיים עד אז, לשדר את מהדורת החדשות, אם לא אז הוא יהיה משוחרר מכך.

<אתי בנדלר: היושב-ראש סירב לקבל את ההמלצה הזאת של ועדת פריש.

<אתי בנדלר: הוא אמר שלא נכון לחייב את הגוף המשדר לשבת ולהמתין, להחזיק צוות שלם לצורך שידורי החדשות ולקבל את ההחלטה בשעה כל כך מאוחרת.

<אתי בנדלר: לכן, ההחלטה היתה – ועכשיו אנחנו מנסים להביא את זה לידי ביטוי בתקנות –שאם בשעה שנקבעה לשידור מהדורת החדשות מתקיימת מליאה, הגוף המשדר לא חייב לשדר את מהדורת החדשות באותו יום.

<אתי בנדלר: הוא יכול להחליט אם הוא רוצה כן - - -

יואב קיש: אבל לא לעלות על המליאה.

<אתי בנדלר: את שידורי המליאה בכל מקרה לא קוטעים.

יואב קיש: ולגבי שידורי חירום?

<אתי בנדלר: שידורי חירום עדיין נשאר, זה בתקנות, אני אקרא את התקנה הרלוונטית מיד.

יואב קיש: לא צריך, אם זה קיים זה קיים, בסדר.

<אתי בנדלר: אבל, מצד שני, כדי שהצופים בערוץ לא יהיו מנותקים לגמרי מענייני החדשות, הן הפרלמנטריות והן הכלליות, היתה המלצה נוספת שבאה לידי ביטוי בתקנות המוצעות והיא לאפשר לגוף המשדר במהלך כל השידורים להעביר סקרולים עם עדכוני חדשות.

<אתי בנדלר: כתוצאה מכך, מצד אחד מליאה אף פעם לא תיקטע, ודאי לא לצורך שידורי חדשות, ומצד שני, הצופה לא יברח כדי לצפות בחדשות בערוץ אחר.

<אתי בנדלר: עכשיו, ברשותכם, אני רוצה לקרוא את התקנות.

יוסי יונה: לא שאני מתנגד אבל זה פוגע, כי כשיש לערוץ מהדורת חדשות יש אנשים שזה - - -

<אתי בנדלר: עוגן.

יוסי יונה: כן, זה העוגן ואנשים יודעים שב-20:00 ערוץ הכנסת משדר חדשות.

יוסי יונה: משעה שזה טנטטיבי, זאת אומרת שבמקרים מסוימים זה לא יהיה, זה פוגע במעמד של הערוץ מול הצופה, שהוא אומר היום יש או אין.

יואב קיש: התפיסה של המעמד מול הצופה בעניין הזה היא שקודם כל יש מליאה.

יואב קיש: אתה יודע שאתה מסתכל על ערוץ הכנסת כשיש מליאה, אתה תראה את המליאה.

יוסי יונה: ברור, אבל פעמים המליאה משעממת באופן משמעותי יותר מהחדשות, בואו נודה על האמת.

יואב קיש: בשביל זה מי שלא רוצה לא צופה בערוץ הכנסת.

<אתי בנדלר: נכון, או שהוא יתעדכן באמצעות הסקרולים.

<אתי בנדלר: ברשותכם, אני אקרא את התקנה: "הוספת תקנה 3א 4.

<אתי בנדלר: אחרי תקנה 3 לתקנות העיקריות יבוא: "שידורי חדשות בערוץ הכנסת 3א.

<אתי בנדלר: (א) הגוף המשדר ישדר את חדשות הכנסת בימים ראשון עד חמישי, בהתאם להוראות שנקבעו לעניין זה ברישיון; אולם, מתקיימים במליאת הכנסת דיונים בשעה שנקבעה לפי הרישיון לשידור חדשות הכנסת, לא תחול על הגוף המשדר חובה לשדר את חדשות הכנסת באותו יום.

<אתי בנדלר: (ב) הגוף המשדר ישלב בשידורי הכנסת ובמישדרים המוספים עדכונים כתובים בעניינים פרלמנטריים ובענייני היום בארץ ובעולם; עדכונים כאמור בשידורי הטלוויזיה יהיו בכתוביות רצות בתחתית המסך.

<אתי בנדלר: " לגבי תקנת משנה (א), אני רוצה לומר שאנחנו עגנו כאן את הפרקטיקה והיא חיוב הגוף המשדר לשדר את חדשות הכנסת בימים א' עד ה' בהתאם להוראות שנקבעו ברישיון.

<אתי בנדלר: עד היום החובה הזאת היתה מעוגנת אך ורק ברישיון וכשהיו דיונים בקשר לעניין הזה סברנו – "סברנו" זה היושב-ראש וצוות התיאום – שראוי שהחובה הזאת תעוגן בתקנות.

<אתי בנדלר: הפרטים – אורך המהדורה, למשל, וכיו"ב – ייקבעו ברישיון.

<אתי בנדלר: עכשיו יש הערות למועצה.

<יונתן בייסקי: אנחנו רוצים להתייחס לשני הסעיפים האלה.

<יונתן בייסקי: אני רוצה לדקדק לעניין השעות.

<יונתן בייסקי: המפעיל הנוכחי של ערוץ הכנסת משדר את מהדורת החדשות בשעה 22:00.

<יונתן בייסקי: כלומר, המליאה צריכה להתארך עד אחרי השעה 22:00 בשביל לפטור אותו משידור מהדורת החדשות.

<יונתן בייסקי: הזוכה מהמכרז החדש של הערוץ, שייכנס לנעלים שבוע הבא, החליט, וזה יעוגן ברישיון שלו, לשדר את המהדורה בשעה 19:00, כך שהסעיף הזה אומר שהם יוכלו לא לשדר את מהדורת החדשות כל פעם כשהמליאה תתארך אחרי השעה 19:00 ולא אחרי 22:00.

יואב קיש: אז מה אתה מציע?

<יונתן בייסקי: לשיקול הוועדה אם היא רוצה לקבוע שעה שהיא מאוחרת יותר, נגיד 20:00 או 21:00, כי הכנסת משלמת על מהדורת החדשות הזאת.

<יונתן בייסקי: אם היא רוצה שתהיה שעה שאחריה בכל זאת זה ישודר.

יוסי יונה: מה שזה אומר פרקטית – שלפחות יומיים בשבוע שהכנסת מתכנסת לא יהיו חדשות.

יואב קיש: שני ושלישי?

יוסי יונה: ביום שלישי זה מסתיים מוקדם.

יואב קיש: שני זה לא יהיה.

יוסי יונה: בטוח.

יואב קיש: בטוח, כי אתה לא מסיים לפני 19:00 בשני, אבל אתה יכול לגמור ב-20:00 ולא יהיו עדיין חדשות.

<יונתן בייסקי: להבהיר שעורך הערוץ, גם אם המליאה מסתיימת ב-20:30, יכול לשדר את מהדורת החדשות, זו רק לא חובתו.

יואב קיש: זה ברור, לא?

<אתי בנדלר: יכול – ודאי.

<אתי בנדלר: הנוסח לא מונע ממנו לשדר.

יואב קיש: זה לשיקולו.

<אתי בנדלר: הדבר היחידי הוא שבזמן מליאה יהיה אסור לקטוע לצורך שידור מהדורת החדשות ולאחר מכן זה לשיקול דעתו, אלא אם כן הוועדה מחליטה משהו אחר.

יואב קיש: השיטה הזו שב-22:00 חותכים את המליאה ומעלים חדשות – לא אהבתי אותה, ובטח לא אם עכשיו זה ב-19:00.

יואב קיש: לא יכול להיות שב-19:00 חותכים את המליאה, שמים חדשות וממשיכים הלאה, זה לא הגיוני, בימים שיש מליאה.

יואב קיש: לכן אני אומר, אם המליאה עדיפה אז היא עדיפה, השאלה היא באמת למקומות שמצד אחד היושב-ראש אמר:

יואב קיש: אני לא יכול להכריח אותו בימים שבהם אני לא יודע מתי המליאה תסתיים לשדר בערב, מצד שני, יכול להיות שעד 21:00 אתה יכול להגיד – השאלה גם מה העלויות של אותו זכיין.

יוסי יונה: אתה יכול לשים איזה גג.

יוסי יונה: אם אתה אומר: היה והמליאה מסתיימת עד – תקבע שעה, נניח 20:00 – אז יחויב הערוץ לשדר, כי זה לא יהיה ב-23:00 או ב-24:00.

יוסי יונה: שיהיה איזשהו גג – למה?

יוסי יונה: כי סביר מאוד להניח - - -

יואב קיש: הוא לא יודע מתי המליאה תסתיים.

יואב קיש: מתחיל יום שני, הוא לא יודע מתי המליאה תסתיים.

יואב קיש: אם הוא היה יודע שהמליאה מסתיימת בשעה סבירה והוא צריך להכין חדשות, אין בעיה, אבל אם עכשיו הוא בא למליאה והוא לא יודע מה קורה, ועכשיו הוא מחזיק את כל האנשים שלו במשמרת לילה עד 22:00 – אני לא מספיק מכיר את עבודת הערוץ בשביל להכתיב את העניין הזה.

יואב קיש: יש לך איזושהי התייחסות לזה?

<יונתן בייסקי: יושבים פה נציגי הזכיין במכרז.

יואב קיש: בואו נשמע מה אתם אומרים.

<מירי נאור-אליאס: אנחנו בכל מקרה מתכוונים לשדר את החדשות בשעה יותר מאוחרת מהשעה 19:00.

<מירי נאור-אליאס: השעה שנכתבה במכרז היתה מנוגדת למה שהיה כתוב או שהיה ניסיון לשנות, אבל אם תהיה החלטה - - -

יואב קיש: מה, היתה שעה?

יואב קיש: כתבו במכרז?

יואב קיש: או שאתם כתבתם?

<ביאטה קרנץ: במכרז באמת היתה כוונה, בשביל להעלות את הרייטינג למהדורת חדשות הכנסת, לשדר אותה לפני המהדורות הרגילות, לפני המהדורות של השעה 20:00.

<ביאטה קרנץ: מתוך הדיון שעולה פה אנחנו מבינים שאולי שווה להעביר את המהדורה לשעה 21:00.

<ביאטה קרנץ: כשצריך, להעביר אותה לשעה 21:00.

<ביאטה קרנץ: אנחנו באמת מאמינים באיזשהו רצף, כמו שאמר חבר הכנסת יונה קודם, אנחנו מאמינים שצריכה להיות שעה קבועה ולכן לא מאמינים לשדר אותה פעם אחת ב-19:00 ופעם שנייה ב-21:00.

<ביאטה קרנץ: אם נקבע שהיא תהיה ב-21:00 אז היא תהיה ב-21:00 לאורך כל הימים, פרט לימים בהם יש מליאה מאוחרת, נניח ימי שני.

<אתי בנדלר: הוועדה כרגע קובעת מדיניות אז היא לא יכולה לקבוע את השעה המדויקת של שידור החדשות.

<אתי בנדלר: ברור שזה צריך להיקבע ברישיון ובקשר לנושא הזה אתם צריכים לעמוד בקשר עם המועצה, אם היא מוכנה בכלל לשנות את השעה שאתם הצעתם, אינני יודעת, יכול להיות שיש לזה השלכה בכלל על לוח השידורים שאתם הצעתם.

<יונתן בייסקי: כל שינוי מהצעת המכרז שרוצים שיעוגן ברישיון, ודאי שצריך לעבור דרכנו.

<אתי בנדלר: מה שכן, עלתה כאן הצעה שבקשר אליה אני מבינה שחברי הכנסת מבקשים - - -

יואב קיש: אני חושב שהיום הבעייתי העיקרי יהיה יום שני כי ביום רביעי כמעט לא קורה – לפעמים, נדיר – שהמליאה מסתיימת לפני 21:00, ויום שלישי היא גם מסתיימם באזור 19:00-20:00.

יוסי יונה: אי אפשר לדעת.

יואב קיש: נכון, אי אפשר לדעת, אבל ביום שני בטוח יש לנו בעיה.

יואב קיש: השאלה היא עד איזו שעה, אם אנחנו אומרים שאנחנו רוצים שאתם תעמדו בשידור חדשות, אפשר בלי לייצר איזושהי מהפכה בעלויות.

יואב קיש: יום שני, מתחילים מליאה, רואים ש-19:00 אין סיכוי.

יואב קיש: אם נגיד שעד 21:00, במידה והמליאה תסתיים עד 21:00, תהיו מחויבים לשדר חדשות – זה משהו שאתם מסוגלים לעמוד בו?

יואב קיש: אתם מסוגלים לעמוד בו, השאלה היא האם זה משהו שיכול לפגוע בכם?

<מירי נאור-אליאס: יש גם המשך של לוח שידורים, שגם שם יש איזשהו רצף.

<מירי נאור-אליאס: אם זה פוגע בהמשך לוח שידורים ברצף אחר - - -

יואב קיש: אבל את לא יודעת מתי המליאה מסתיימת ביום שני בהגדרה.

<מירי נאור-אליאס: נכון, אבל אם יש תוכנית אחרת שמתוכננת לשעה 21:00, שהיא תוכנית קבועה - - -

יואב קיש: את לא יכולה ביום שני ב-21:00 תוכנית קבועה - - -

<מירי נאור-אליאס: לוח השידורים הוא - - -

יואב קיש: הבנתי.

יואב קיש: אתם אומרים: תהיה מליאה, ברגע שהמליאה מסתיימת אתם משתלבים עם לוח השידורים הרגיל.

<מירי נאור-אליאס: משהו שיהיה קשה מאוד לעשות אותו.

יואב קיש: אני לא רוצה להיכנס לזה באמת.

יוסי יונה: יש לי הצעה – אני חושב שסביר יהיה לקבוע את השעה 21:00.

יוסי יונה: על ידי כך אנחנו מבטיחים, לפחות בסבירות מאוד מאוד גדולה, שיום שלישי ורביעי יש חדשות, והיום היחיד שהוא טנטטיבי זה רק יום שני.

יוסי יונה: אני חושב שגם לטובתם – אפרופו גם הציון הזה של עניין הרייטינג – האינטרס שלהם שיהיה רצף ורצף קבוע בזמנים, זה מהותי לערוץ שרוצה חיוניות וחיות למול הציבור לדעתי.

יואב קיש: זאת אומרת, אם המליאה מסתיימת עד השעה 21:00 הם צריכים לשדר חדשות באותו יום.

יוסי יונה: אני אומר, בוא נתחיל עם שלישי-רביעי, סביר להניח בשלישי ורביעי, אם אתה אומר 21:00, אין סתירת זמנים.

יואב קיש: אז אתה אומר לוותר על יום שני ולהגדיר שחוץ מיום שני צריכות להיות משודרות החדשות אלא אם המליאה חוצה את השעה 21:00?

יוסי יונה: בדיוק, ועכשיו גם הם יכולים להתכוונן לשעה 21:00, היה וזה נסגר לפני שיעשו גם יום שני, אבל יש לך לפחות ביטחון לגבי ראשון - - -

יואב קיש: לא, את שני אנחנו מחריגים להם.

יוסי יונה: נכון.

יוסי יונה: יש לך את ראשון, שלישי, רביעי, חמישי – זו כבר יציבות של 21:00.

יוסי יונה: ארבעה ימים מתוך חמישה יש שידורים ויש לך רק יום אחד שהוא קצת בעייתי כי אתה לא יודע מתי תסתיים המליאה.

<אתי בנדלר: אני אקרא אולי את התוספת, אם זה מה שמתגבש.

<אתי בנדלר: הנוסח יהיה כפי שמופיע להלן עם תוספת, אני אקרא את הכול: "הגוף המשדר ישדר את חדשות הכנסת בימים ראשון עד חמישי, בהתאם להוראות שנקבעו לעניין זה ברישיון; אולם, מתקיימים במליאה דיונים בשעה שנקבעה לפי הרישיון לשידור חדשות הכנסת, לא תחול על הגוף המשדר חובה לשדר את חדשות הכנסת באותו יום, ובלבד שישיבת הכנסת לא הסתיימה עד שעה 21:00".

<אתי בנדלר: זו המשמעות.

יואב קיש: אני רוצה לשמוע גם את ההתייחסות שלכם וגם את התייחסות המועצה, קודם כל המועצה.

<יונתן בייסקי: אנחנו חושבים ש-21:00 זו שעה טובה מהטעם שזו שעה שאפשר לתפוס את אלה שפספסו את המהדורות של ערוצי הברודקאסט בשעה 20:00.

<יונתן בייסקי: אנחנו מאפשרים להם עוד מהדורת חדשות במקרה והם הגיעו הביתה יותר מאוחר ואפשר לתפוס את הצופים.

<אתי בנדלר: כאן לא משנים את השעה הקבועה של שידורי החדשות אלא רק בימים שהמליאה המשיכה בשעה 19:00 והסתיימה לפני 21:00.

<יונתן בייסקי: אני מדבר על יום שני.

<יונתן בייסקי: גם אם זה יהיה רק ביום שני 21:00 זו שעה טובה כי אפשר לתפוס את אלה שפספסו את המהדורות של ערוצי הברודקאסט.

יואב קיש: הרעיון הוא שאם המליאה מתארכת אחרי 21:00 הם לא מחויבים בחדשות.

<יונתן בייסקי: אחרי 21:00, מי שצופה בערוץ הכנסת בהכרח מחפש את המליאה, הוא לא מחפש לראות מהדורת חדשות.

יואב קיש: הרוב, אי אפשר להגיד על כולם.

יואב קיש: אז לך אין התנגדות לזה?

<יונתן בייסקי: לא.

יואב קיש: בואו נשמע את הזכיינים.

<מירי נאור-אליאס: הבעיה העקרונית היא שאם אנחנו באמת מתכננים מהדורה יומית בשעה 19:00 והתקנות מחייבות אותנו להשאיר צוות קבוע עד השעה 21:00, זה משהו שההיערכות אליו היא קצת בעייתית.

יואב קיש: זה מה שאני רוצה להבין.

<מירי נאור-אליאס: אתה משלם לאנשים, אתה לוקח אולפן, צוות ואנשים שאתה אומר להם: אתם עובדים להכין מהדורת חדשות, כשזה לא משהו שקורה בשעה וחצי שעה.

<מירי נאור-אליאס: האנשים האלה עובדים משמרת לפני כן, 10 שעות, הם יודעים שהם מסיימים לעבוד בשעה 20:00 ובעצם עכשיו אני אומרת להם: לא, אתם צריכים להיות בהיכון עד השעה 22:00.

<מירי נאור-אליאס: יש לזה היערכות, זה לא משהו שאפשר באופן קבוע ושיטתי להחליט שכך יהיה.

יואב קיש: לא היתה לזה התייחסות בזיכיון?

<יונתן בייסקי: הכנסת משלמת על המהדורה הזאת.

<יונתן בייסקי: בתקציב של ערוץ הכנסת מדי שנה מגולמת מהדורת חדשות יומית.

<מירי נאור-אליאס: בוודאי, אבל אנשים שעובדים משמרת, שהם יודעים שהם משדרים תוכנית בשעה 19:00, הם נערכים לזה 10 שעות אחורה, 8 שעות, כמה שעות שמשמרת נחשבת, וברגע שבאופן קבוע כל יום הם יצטרכו עכשיו לדעת שאולי הם עובדים שעתיים נוספות, אני חושבת שזה קצת בעייתי גם מבחינת האנשים וכוח האדם שאתה מעסיק.

<אתי בנדלר: אני רוצה להתייחס לזה בשני אופנים: א', אני אקרא את הנוסח של תקנה 4א, שעדיין לא הגענו אליה: "על אף הוראות סעיף 11(א) לחוק" – זה הסעיף שאין לקטוע את שידורי המליאה אלא במקרים שנקבעו בתקנות – "רשאי ערוץ הכנסת לקטוע את השידור של דיוני מליאת הכנסת, המועבר בשידור חי, בכל אחד מאלה: (1) למשך 20 דקות לכל היותר, פעם אחת ביום, בשעה שיוחדה לכך בשעות הערב לא לפני שעה 20:00, לצורך שידור חדשות הכנסת, ובלבד שבתום שידור חדשות הכנסת יימשך שידור הדיונים, אם לא הסתיימו;".

<אתי בנדלר: דהיינו, בהתאם למצב החוקי הקיים, שההצעה שלכם ודאי לא יכולה לסתור אותו, במקרה של התמשכות דיוני המליאה אחרי שעה 19:00, הייתם אמורים לחכות לשעה 20:00 כי אסור היה לכם לקטוע בשעה 19:00.

<אתי בנדלר: זה אחד, זה המצב החוקי היום.

<אתי בנדלר: מעבר לכך, בעיקרי הרישיון, כפי שפורסמו בעת הגשת ההצעה למכרז, נאמר מפורשת: יובהר כי על פי התקנות בנוסחן הנוכחי רשאי בעל הרישיון לקטוע את השידור של דיוני מליאת הכנסת המועבר בשידור חי לצורך שידור חדשות הכנסת, ואולם לא שודרה מהדורת חדשות הכנסת עקב התארכות דיוני המליאה מעבר לשעה 23:00, לא יהיה חייב בעל הרישיון לשדר את המהדורה באותו יום, אך יראו את המהדורה כאילו שודרה לצורך העמידה בהוראות כך וכך.

<אתי בנדלר: זאת אומרת, אנחנו יצאנו מתוך נקודת הנחה שעד השעה 23:00 זה מה שהודיעו לכם העיקרי הרישיון, והוספנו שיובהר כי יתכן שוועדת הכנסת תחליט על תיקון התקנות כי ידענו כבר שהנושא הזה מתבשל, כך שבעל הרישיון לא יהיה רשאי לקטוע את שידור דיוני המליאה לשם שידור מהדורת חדשות הכנסת.

<מירי נאור-אליאס: נכון, אנחנו מכירים את זה.

<מירי נאור-אליאס: זה נכון ומכיוון שאנחנו עכשיו מתקנים את התקנות ושואלים איזה בעיות יכולות לצוץ, אנחנו מעלים את זה.

<מירי נאור-אליאס: אנחנו מבקשים שאם אכן זה הנוסח שיקבע בסוף, תהיה לנו אפשרות מול המועצה לשנות את השעה שהחלטנו.

<מירי נאור-אליאס: רצינו להעביר את זה לשעה 19:00, היינו מודעים לכך שלפי התקנות זה צריך להיות מאוחר יותר, המועצה העלתה את הבעייתיות הזאת של השעה 19:00, אם היא תסכים שאנחנו נבדוק אפשרות לשנות את זה לשעה 23:00, למרות שאנחנו מחויבים לרישיון כפי שהצענו במכרז, אז יהיה לנו יותר קל לעמוד בתקנה.

<מירי נאור-אליאס: מכיוון שהדברים עולים ואנחנו כן - - -

יואב קיש: אבל מה נכון לצופים לדעתכם המקצועית?

<מירי נאור-אליאס: בדקנו את זה גם אחרי ההצעה, כתבנו 19:00 כי באמת חשבנו שזה טוב אבל אנחנו די שוקלים ומתלבטים בינינו ובין עצמנו שאולי כן להשאיר את זה בשעה 21:00.

<מירי נאור-אליאס: ככל שהתקנות ישקלו - - -

יואב קיש: לא קיבלתי תשובה: מה עדיף מקצועית, 19:00 או 21:00?

<מירי נאור-אליאס: אני אשמח שהסמנכ"ל יענה על כך.

יואב קיש: בבקשה.

<אלון קיש: אני פשוט הייתי הבן אדם שכתב את לוח השידורים והמחשבה הראשונית היתה באמת לשדר את מהדורת החדשות ב-19:00 כדי לא להתחרות במהדורה של 20:00.

<אלון קיש: בנוסף, בשעה 21:00, בזמן המושב, יש תוכנית שקוראים לה "הזירה" – שם זמני, השם עוד ישתנה – אבל בסופו של דבר זו תוכנית שאמורה להיות אינטראקטיבית בשיתוף חברי הכנסת.

<אלון קיש: לאחר מחשבה, כשהתחלנו את ההכנות, הבנו שיכול להיות שעדיף לעשות שיפטינג בין שתי התוכניות, שבעצם מהדורת החדשות תעבור - - -

יואב קיש: הכול כפוף לאישור.

<אלון קיש: בוודאי, אין פה בכלל שאלה.

<אלון קיש: כאשר בעצם התוכנית תוקדם - - -

יואב קיש: למה אתה חושב שזה יותר טוב?

<אלון קיש: מכמה טעמים: א', השאלה בין 19:00 ל-21:00 היא יחסית שאלה שההבדל בה לא גדול.

<אלון קיש: אנחנו לא רוצים להתחרות במהדורות המרכזיות בערוצים המרכזיים, ולכן 19:00 או 21:00 זה היינו הך מהבחינה הזאת.

<אלון קיש: היתרון יכול להיות ב-21:00 מבחינת מהדורת החדשות בעיקר בקיץ, כשיש שעון קיץ, מחשיך יותר מאוחר ואז הקהל באופן די מסורתי מגיע יותר מאוחר הביתה, הצפייה מתחילה יותר מאוחר בטלוויזיה.

<אלון קיש: בנוסף, הבנו שהתוכנית שנקראת "הזירה" – שוב, שם זמני – מאוד זקוקה להתרחשות בכנסת וב-21:00 - - -

יואב קיש: אין כלום לפעמים.

<אלון קיש: בדיוק.

יואב קיש: אלא אם יש מליאה.

<אלון קיש: אלא אם יש מליאה.

יואב קיש: ואז אתם לא עולים.

<אלון קיש: יפה, אבל ב-19:00 הסיכוי יותר סביר שחברי הכנסת יהיו ובחדשות אנחנו פחות זקוקים לחברי הכנסת לעומת "הזירה", ששם - - -

יואב קיש: אז בהנחה שתקבלו את אישור המועצה להחלפה הזאת אין לכם בעיה גם עם הנושא של התקנות ולא מדובר פה בעלויות מיוחדות או משהו כזה.

<מירי נאור-אליאס: כמובן שאנחנו נקבל את התקנות בכל מקרה מכיוון שזה היה גם קודם לכן, אנחנו מכירים את זה ומודעים לזה.

יואב קיש: שלא תהיה לכם דרישה כספית עקב זה.

<מירי נאור-אליאס: לא.

<מירי נאור-אליאס: היות ואנחנו כבר מדברים אז כן היינו מבקשים שהמועצה תהיה מודעת לדברים שלנו.

<אתי בנדלר: אני רק רוצה לומר, הוועדה מתבקשת לאשר תקנות והיא תחליט באיזה נוסח לאשר את התקנות.

<אתי בנדלר: אין באישור התקנות, בנוסח זה או אחר, כדי לחייב את המועצה לקבל כל בקשה שלכם בעניין הזה.

<אתי בנדלר: מה שבסמכות המועצה יישאר בסמכות המועצה.

<מירי נאור-אליאס: בוודאי.

<יונתן בייסקי: אני לא רואה איזושהי בעיה.

<יונתן בייסקי: אני לא חושב שתפקיד של רגולטור לקבוע ליין-אפ של איזשהו ערוץ.

<יונתן בייסקי: ככל שהם רוצים לשנות והאינטרס שלהם הוא להגדיל את מספר הצופים בערוץ, אני חושב שזה דבר שהוא טוב ונכון לעשות.

<יונתן בייסקי: כמובן, צריך להתייעץ על זה עם הצוות המקצועי ולקבל את האישורים המתאימים אבל אני לא צופה בעיה מיוחדת.

<יונתן בייסקי: אז אפשר במקרה הזה לקבוע, כפי שעו"ד בנדלר הציעה קודם, שלא תשודר מהדורת החדשות ככל שהמליאה מתארכת אחרי השעה 21:00.

<אתי בנדלר: זה לא מותנה אחד בשני, יונתן, זה מה שניסיתי להבהיר.

<יונתן בייסקי: בוודאי.

<יונתן בייסקי: גם אם הם ישאירו את המהדורה בשעה 19:00 היא תוכל לא להיות משודרת, אלא אם המליאה תתארך אחרי השעה 21:00.

<יונתן בייסקי: רק אם המליאה תתארך אחרי השעה 21:00.

יוסי יונה: מבחינת לוח הזמנים או ליין-אפ של התוכניות, אני חושב – אני לא יודע אם אני מבטא פה רצון כללי של חברות וחברי הכנסת אבל כן לי יש אינטרס שיהיה מצב אופטימלי שבו הערוץ הזה, עד כמה שניתן, ישדר כל יום מהדורת חדשות, בלי לקבוע את הליין-אפ.

יוסי יונה: מבחינתי, זה דבר נכון גם ציבורית שלערוץ הכנסת יש מהדורת חדשות, ולכן העניין של להעביר את מהדורת החדשות ל-21:00 מבטיח לטעמי סבירות גדולה יותר לשידור.

יואב קיש: חוץ מימי שני כנראה.

יוסי יונה: בדיוק, ואז נשאר לנו רק יום שני שהוא טנטטיבי.

יוסי יונה: אבל אם יש לנו ערוץ כנסת שמשדר עכשיו לפחות ארבע מהדורות חדשות בשבוע, זה דבר שאני חושב שהוא משרת את האינטרס הציבורי.

יואב קיש: היינו אפילו קוטעים את המליאה בשביל השידור ב-22:00, את זה אנחנו לא רוצים לעשות אז אני חושב שהסיפור הזה של 21:00 – אתה צודק שבעקרון אנחנו לא תלויים, אתם לא בנו ואנחנו לא בכם, בערוץ, אבל אני חושב שיש פה אווירה שאפשר יהיה להגיע להבנות בעניין הזה.

יואב קיש: איפה אתם יכולים כן, במירכאות, לפעול תחת שינוי – זה אם בסוף במועצה לא יסכימו להחלפה שאתם רוצים ואז אתם תצטרכו לחכות את השעתיים מ-19:00 עד 21:00.

<מירי נאור-אליאס: אם זה כך, ניערך.

<אתי בנדלר: אני גם רוצה לומר, ברוב המקרים – אי אפשר להבטיח את זה אבל יש איזשהו צפי – יודעים אם המליאה עומדת להסתיים בתוך חצי שעה, שעה או משהו כזה.

<אתי בנדלר: זה לא לגמרי נעלם ברוב המקרים.

<אלון קיש: אני אגיד גם יותר מזה – בכל מקרה אנחנו נערכים לחדשות.

<אלון קיש: כלומר, גם אם אנחנו לא יכולים לדעת, אנחנו לא יכולים לחכות לרגע האחרון.

<אלון קיש: חדשות זה משהו שמתחילים לעבוד עליו מהבוקר.

<אלון קיש: כלומר, בכל מקרה אנחנו נערכים לשידור.

<אלון קיש: זה לא משהו שאנחנו יודעים שביום שני הסיכוי קלוש אז אנחנו - - -

יואב קיש: ברור.

יואב קיש: טוב, קראנו את זה עם התוספת כפי שהגדרת.

יואב קיש: לפרוטוקול אני מבהיר, כדי שיהיה ברור לכולם ואם צריך לעשות שינוי אחרי זה, שהכוונה היא שלא קוטעים מליאה לטובת חדשות ותהיה חובה לערוץ לשדר חדשות כל יום שבו המליאה הסתיימה עד 21:00.

<יונתן בייסקי: אפשר להתייחס לעניין הסקרולים?

יואב קיש: בבקשה.

<יונתן בייסקי: לעניין הסקרולים אנחנו לא חושבים שזה נכון משני טעמים: הטעם הראשון, אנחנו מפחדים שערוץ הכנסת קצת יאבד מהאופי הפרלמנטרי שלו ויראה כמו ערוץ החדשות, כמו MSNBC, שכל הזמן יש שם סקרולים שרצים למטה.

<יונתן בייסקי: דבר שני, זה מאוד מעמיס על המסך.

<יונתן בייסקי: ידמיין היושב-ראש, יש מליאה, יש name job לדובר, יש פירוט של הצעת החוק שמדברים עליה ולפעמים גם פירוט של מה מדברים, מתחת לזה עוד סקרולים שרצים, סמליל של הערוץ למעלה, ועוד בנוסף, בהתאם למה שאושר פה בשנה שעברה, יכול להיות מצב של מסך מפוצל בין דובר והתרחשויות אחרות במליאה.

<יונתן בייסקי: זה מסך שהוא מאוד מאוד עמוס ולדעתנו קצת יכול לפגוע בחוויה של הצופה.

<יונתן בייסקי: לכן אנחנו ממליצים במליאה וועדות שלא יהיו סקרולים.

<יונתן בייסקי: סקרולים מתאימים לתוכניות מוספות, כמו תוכנית הבוקר, אולפן פתוח ומהדורת חדשות הכנסת.

<יונתן בייסקי: עם זה אין לנו בעיה.

<יונתן בייסקי: במליאה וועדות אנחנו מאמינים שזה לא נכון.

יואב קיש: מעניין אותי מה דעת הזכיין, טכנית, מקצועית.

<אלון קיש: אני מסכים, זה נורא בתלוי בתוכניות כי לצורך העניין יש בלוח השידורים תוכניות - - -

יואב קיש: השאלה אם אנחנו יוצאים פה בתקנה שאומרת שבזמן מליאה או בזמן ועדות אנחנו לא מאשרים סקרולים.

<אלון קיש: בכל מקרה, בזמן מליאה ובזמן ועדות אמור לעלות מה שנקרא "פלאף" על המסך, שגם כך מתאר את מה שמתרחש, אז הסקרול לא באמת מוסיף יותר מדי - - -

יואב קיש: אני חושב שברמה המקצועית אנחנו לא צריכים להתעסק עם זה בחקיקה בכלל, זה שיקול מקצועי שלכם ושלהם.

<מירי נאור-אליאס: זה שיקול דעת מקצועי של עורך התוכנית.

יואב קיש: למה זה מגיע אלינו לחקיקה בעצם?

יואב קיש: למה לתקנות?

יואב קיש: למה אני מחייב אותם לעשות את זה?

<אתי בנדלר: אני אגיד לך מדוע, אדוני, משום שזו היתה אחת השאלות שנדונו בעת תיקון החוק ובפירוש ההגדרה של מישדרים נוספים תוקנה כך שבסופה יבוא "או עדכונים כתובים בענייני היום בארץ ובעולם שישודרו בהתאם לתקנות לפי סעיף 4".

<אתי בנדלר: זה בחוק עצמו.

<אתי בנדלר: ובסעיף 4(6) לחוק: "4.

<אתי בנדלר: ועדת הכנסת תקבע בתקנות מדיניות לענין – (6) סוגי המישדרים שרשאי הגוף המשדר לכלול במסגרת המישדרים המוספים" – הוסף לכאן: "ובכלל זה הוראות לעניין שידור עדכונים כתובים בעניינים פרלמנטריים ובענייני היום בארץ ובעולם".

יואב קיש: השאלה שלי היא למה אני מכריח אותם.

יואב קיש: הגוף המשדר ישלב, אני לא רוצה להכריח.

יואב קיש: אני רוצה לפי שיקולו, אם הוא לא רוצה לשלב - - -

<יונתן בייסקי: אין לנו התנגדות שזה יהיה לשיקול הגוף המשדר.

יואב קיש: בסופו של דבר הם אנשי מקצוע, הם רואים את המסך.

יואב קיש: למה אני מכריח אותם כשהמסך מלא להריץ סקרולים?

יואב קיש: זו השאלה.

<אתי בנדלר: קודם כל, באופן כללי אתה מכריח אותם לשלב בשידורים עדכונים כי אחת המטרות היתה – כך היתה המחשבה, אני משקפת כאן רק את המחשבה – שכדי שהערוץ יהיה מספיק אטרקטיבי ולא יברחו ממנו הצופים כל אימת ששומעים שיש איזושהי התרחשות מעניינת בארץ או בעולם ויעביר את השלט לערוץ אחר, לאפשר עדכונים רצים.

<אתי בנדלר: היקף העדכונים, באיזה שעות הם ישודרו וכו' – התקנות לא נכנסו לעניין הזה.

<אתי בנדלר: יכול להיות – אני חושבת שזה מיותר כי זה ברור אבל יכול להיות – שצריך להסמיך במפורש את המועצה לקבוע כללים בעניין הזה.

<אתי בנדלר: הוועדה הציבורית והיושב-ראש לא סברו שיש להגביל אותם, כי אם יש נניח חס וחלילה פיגוע במהלך שידורי מליאה, אמנם נכון שלא - - -

יואב קיש: לא, את לא הבנת אותי, אני לא מדבר על להגביל, אני מדבר למה להכריח.

<מירי נאור-אליאס: רשאי לשדר, ולא חייב לשדר.

יואב קיש: בדיוק, רשאי לשדר, למה לחייב?

יואב קיש: זו השאלה.

<אתי בנדלר: אז אני אגיד לכם מדוע.

<אתי בנדלר: קודם כל, כי יש לזה עלויות וכל דבר תומחר.

<אתי בנדלר: אז עכשיו אתה מצד אחד תמחרת, מצד שני אתה משאיר את זה לשיקול הדעת, אני לא יודעת אם זה נכון.

<אתי בנדלר: זה דבר אחד.

<אתי בנדלר: דבר שני, לנו יש עניין ככנסת שהערוץ יהיה אטרקטיבי, השאלה ההיקף והאם נכון בכלל במהלך שידורי מליאה או ועדות להעביר סקרולים.

<אתי בנדלר: אם תשאל אותי – באמת רק על עניינים שהם מאוד קרדינליים.

<אתי בנדלר: לא הייתי מפריעה כדי לעדכן שאדם מסוים נפגש עם אדם אחר.

<אתי בנדלר: אבל כאן זה באמת הפעלת שיקול דעת ויכול להיות שהמועצה יכולה לקבוע הוראות לעניין הזה.

יואב קיש: אתי אומרת שהיא חוששת מזה שאם זה לשיקול הדעת של המפעיל הוא ייקח שיקול דעת כלכלי ויגיד: אני לא עושה סקרולים וזהו, מה אכפת לי.

יואב קיש: זה מה שהיא אומרת.

יואב קיש: מצד שני, אני לא רוצה לחייב אותו לעשות משהו שהוא לא נכון מקצועית.

<אתי בנדלר: אני לא חושבת שנאמר שזה לא נכון מקצועית.

יואב קיש: לעשות במליאה, כשיש לך גם ככה את הצעת החוק וכו', אומר לך נציג המועצה שזה נראה לא טוב, זה לא נכון.

יוסי יונה: תראה, הנקודה שמדריכה אותנו היא לא עלויות או לא עלויות, אלא מהו האינטרס הציבורי.

יוסי יונה: זה העיקרון המדריך כאן.

יוסי יונה: אז אם יש הסתייגויות והשגות זה מה שעומד מול עינינו.

יוסי יונה: אם האינטרס הציבורי עולה בקנה אחד שהם יחסכו כמה גרושים, מה אכפת לי?

<מירי נאור-אליאס: אבל המערכת קיימת בכל מקרה, המערכת שם כי אנחנו - - -

יואב קיש: את ההשקעה הם עשו.

יואב קיש: להביא את המערכת ואת ההשקעה הם עשו בכל מקרה ואז הם נשארים רק עם השיקול המקצועי.

יואב קיש: אני לא רוצה להיכנס לשיקול המקצועי.

יואב קיש: אני לא רוצה להכתיב להם אם כן או לא כי יכול להיות שאני אגיד להם לא בזמן מליאה ודווקא אז יהיה משהו מאוד חשוב שהם כן ירצו להעביר.

<יונתן בייסקי: גם לגוף המשדר יש אינטרס שיהיו כמה שיותר צופים ושלא יינטשו אותו ברגע שקורה משהו.

<מירי נאור-אליאס: שאם יש משהו חשוב אז אנחנו מעדכנים ואנחנו בעניינים.

<אתי בנדלר: אני רוצה לומר, התקנה כפי שהיא מנוסחת עכשיו לא מדברת בכלל על המינון ולא מדברת על מתי.

<אתי בנדלר: אני קוראת שוב: "(ב) הגוף המשדר ישלב בשידורי הכנסת ובמישדרים המוספים עדכונים כתובים בעניינים פרלמנטריים ובענייני היום בארץ ובעולם; עדכונים כאמור בשידורי הטלוויזיה יהיו בכתוביות רצות בתחתית המסך.

<אתי בנדלר: " זאת אומרת, יש כאן חובה לשלב, לא מדובר על מינון, לא מדובר כל כמה זמן והמועצה רשאית לקבוע כללים בקשר לעניין הזה.

יואב קיש: אז אני לא צריך להגיד לכם מה כן ומה לא, אני לא צריך לשפוט אם נושא החלפת שלטון במצרים מצדיק לעלות במליאה או לא מצדיק, את זה אתם תעשו, אבל מצד שני, גם לא מחייב אתכם בזמן מליאה להריץ כל הזמן: הפועל 1-0 נגד בית"ר.

יוסי יונה: יואב, אני רוצה להעיר הערה.

יוסי יונה: הרי אמרנו שהשידורים הרציפים יכולים להיות מופסקים אם יש איזשהו אירוע חירום.

יוסי יונה: זאת אומרת, זה לא שיהיה מצב שבו קרה אירוע דרמטי ונחסך מהציבור המידע.

יואב קיש: זה לא נכון.

יואב קיש: אירוע חירום זה לא אירוע דרמטי.

יואב קיש: אירוע חירום זה אירוע ביטחוני, חירום, אירוע דרמטי יכול להיות התנקשות בחיי נשיא הונגריה, חס וחלילה.

<אתי בנדלר: אבל יכול להיות למשל ניסיון התנקשות ומי שניסה נתפס.

יוסי יונה: אבל נניח יום שני לדוגמה, שיש מצב שבו אין חדשות משום שיש מליאה אל תוך הלילה, אז יש צורך בפיצול על ידי הסקרולים.

יוסי יונה: זה נניח מצב שהוא סביר כי אין לנו חדשות.

יוסי יונה: אלה מקרים ספציפיים שזה נכון לעשות את זה.

יוסי יונה: אתה טוען לדוגמה שאם אתה תשים סקרולים אז אתה יכול לפגוע בקשב של הצופה.

יואב קיש: בנראות של המסך.

<אלון קיש: יש תוכניות שהן אינן אקטואליות, יש את האולפן הפתוח לצורך העניין בצהריים, סביר להניח ששם יש סקרול כי זה גם משהו נורא חדשותי, אבל יש נגיד תוכנית שקוראים לה "ראיון הפוך", שבה חבר כנסת נפגש עם אדם מהציבור לפגישה אישית, חבר הכנסת מראיין את האזרח והאזרח מראיין את חבר הכנסת, זו תוכנית שהיא בידורית נקרא לה, להעלות סקרול בכזאת תוכנית זו טעות, אתה יותר מושך את תשומת לבו של הצופה למקום הלא נכון.

<אלון קיש: לשים בתוכנית כזו סקרול זו טעות.

<אתי בנדלר: אני חושבת שזו טעות.

<אתי בנדלר: הדיון הרי הוא דיון מקצועי שלכם מול המועצה בעניין הזה, שהמועצה תתכבד ותקבע כללים.

<אתי בנדלר: לא מצפים הרי - - -

יואב קיש: אם הניסוח לא מחייב ולא מונע - - -

<אתי בנדלר: הוא מחייב באופן עקרוני, הוא לא קובע את המינון ולא מתי.

יוסי יונה: לתשומת לבה של המועצה.

יואב קיש: בדיוק.

<יונתן בייסקי: אני אציע לשלב את זה בשלוש תוכניות, שזה תוכנית הבוקר - - -

יואב קיש: לא, זה לא לעכשיו.

יואב קיש: אתה תעשה את זה.

יואב קיש: הנוסח מקובל.

<אתי בנדלר: אני רק רוצה לומר שההבנה של הוועדה הציבורית שמינה היושב-ראש ושל היושב-ראש היא שכשיש אירועים דרמטיים, משמעותיים, ירוץ סקרול גם בעת שידורי המליאה והוועדות, חד-משמעית.

<מירי נאור-אליאס: ולכן אני מבקשת המועצה לא תקבע תוכניות ספציפיות שיגבילו אותנו כי אנחנו מכירים את זה שאם רוצים אחר כך לעשות משהו אחר או שונה צריך לקבל את אישור המועצה ואנחנו יודעים שזה מאוד קשה מהרגע להרגע.

<יונתן בייסקי: אני בכלל בעד לכתוב "רשאי לשלב", אני לא חושב שצריך להיכנס לזה מבחינתנו.

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: אני מעלה להצבעה את תקנה מס' 4, שהיא הוספת תקנה 3א עם שני סעיפים, כפי שהקראנו: סעיף (א), עם התוספת של השעה 21:00, כפי שדיברנו קודם, וסעיף (ב), שדנו בו עכשיו.

יואב קיש: מי שבעד שירים את ידו.

יואב קיש: בעד – פה אחד

יואב קיש: ההצעה התקבלה.

יואב קיש: בואו נמשיך.

<אתי בנדלר: תיקון תקנה 4.

<אתי בנדלר: כפי שאמרתי, תקנה 4 בנוסחה הנוכחי – קראתי אותה – מתייחסת לקטיעה של מליאת הכנסת בלבד בשני מקרים: מהדורת החדשות היומית, שקראתי, ובשעת חירום לצורך שידור הודעות חירום בהתאם לכללים שקבעה המועצה לפי סעיף 5(ב)(3).

<אתי בנדלר: הנוסח הנוכחי של תקנה 5, שעניינה תיקון תקנה 4 לתקנות העיקריות, הוא התאמה של התיקון שעשינו בתקנה הקודמת.

<אתי בנדלר: אני אקרא את זה: "תיקון תקנה 4 5.

<אתי בנדלר: בתקנה 4 לתקנות העיקריות – (1) במקום תקנת משנה (א) יבוא: "(א) ערוץ הכנסת רשאי לקטוע את דיוני מליאת הכנסת בשעת חירום, לצורך שידור הודעות חירום, בהתאם לכללים שקבעה המועצה לפי סעיף 5(ב)(3) לחוק."; (2) בתקנת משנה (ב), המילים "בעת שידור חדשות הכנסת או" – יימחקו".

<אתי בנדלר: זה נותן ביטוי לשינויים שנעשו.

יואב קיש: בסדר, אין פה משהו מיוחד.

יואב קיש: מי שבעד שירים את ידו.

יואב קיש: בעד – פה אחד

יואב קיש: התקבל.

<אתי בנדלר: "תיקון תקנה 6 6.

<אתי בנדלר: בתקנה 6 לתקנות העיקריות, אחרי "ישודרו" יבוא "בטלוויזיה" ובמקום "או בשידור" יבוא "ובשידור".

<אתי בנדלר: כאן מדובר על ההחלטה של לוח השידורים של הוועדות שדיוניהן ישודרו.

<אתי בנדלר: אז כאן מוצע להדגיש, מאחר והשידורים מתייחסים גם לשידורים באינטרנט, שאנחנו מדברים בפירוש על השידורים בטלוויזיה.

יואב קיש: או מה ששידור חי או שידור ראשון שאיננו שידור חי.

<אתי בנדלר: נכון, גם וגם.

יואב קיש: מישהו רוצה להתייחס?

יואב קיש: לא.

יואב קיש: מי שבעד שירים את ידו.

יואב קיש: בעד – פה אחד

יואב קיש: פה אחד.

<אתי בנדלר: תקנה 8 לתקנות העיקריות, עניינה בליווי השידורים בכתוביות ותרגום.

<אתי בנדלר: התקנה הזאת קבעה את המכסה של השידורים שיש ללוות אותם בתרגום, בעיקר אלה שסובלים מהגבלות בשמיעה.

<אתי בנדלר: עוד לפני שהתקנות האלה תוקנו נחקק חוק הכתוביות, שקובע בדיוק את צורת ליווי משדרי טלוויזיה בכתוביות למוגבלים, אבל התחילה של זה היתה מאוחרת.

<אתי בנדלר: כדי לוודא שבתקופה שבין כניסת חוק הכתוביות לתוקפו לבין - - -

יואב קיש: לא יהיה פספוס.

יואב קיש: היום חוק הכתוביות בתוקפו כבר ויש פה כפילות מיותרת.

<אתי בנדלר: היום חוק הכתוביות בתוקפו ולכן התקנה הזאת בעצם לא רלוונטית.

<אתי בנדלר: אני רוצה אבל להבהיר דבר מסוים: אנחנו מצד אחד מציעים למחוק מהתקנות את ההתייחסות לליווי שידורים בכתוביות ותרגום בגלל שחוק הכתוביות כאמור בתוקפו - - -

<איתי עצמון: ובתיקון האחרון הסעיף המסמיך לעניין הזה בוטל, בחוק שידורי ערוצי הכנסת.

<אתי בנדלר: נכון.

<אתי בנדלר: אבל בחוק הכתוביות יש סעיף שמדבר על תקופה של תחילת פעילות של גוף משדר, שבאותה תקופה לא יחולו עליו החובות לפי החוק.

<אתי בנדלר: העובדה שאנחנו מוחקים כרגע את החובה הזאת מהתקנות בגלל קיומו של חוק הכתוביות, אנחנו יוצאים מתוך הנחה שהגוף המשדר החדש, זאת אומרת, בעל הרישיון החדש, לא יטען שמגיע לו הפטור הזה.

<אתי בנדלר: הליווי בכתוביות בהתאם לחוק הכתוביות בהיקף המלא תומחר בהצעה, זה בא לידי ביטוי בהסכם ואני מבהירה כאן את הכוונה ואני גם רוצה לשמוע מכם הצהרה שאתם לא תטענו לתחולת הסעיף המקל הזה.

יואב קיש: לדחייה המקלה.

יואב קיש: בואו נשמע רק את המועצה קודם.

<יונתן בייסקי: הזוכה במכרז התחייב בפני המועצה לעמוד במלוא החובות שמטיל החוק מהיום הראשון.

<אתי בנדלר: ללא הקלות.

<יונתן בייסקי: ללא מנגנון ההקלות.

<מירי נאור-אליאס: אנחנו יכולנו לבקש עדיין, למרות - - -

<יונתן בייסקי: כן, אבל זה תומחר.

<מירי נאור-אליאס: אבל אנחנו נעמוד בזה.

יואב קיש: בואו נעשה את זה לפרוטוקול: החל מהיום הראשון יהיו כתוביות.

<מירי נאור-אליאס: אנחנו נשדר בהתאם לחוק שפת הסימנים והכתוביות.

<יונתן בייסקי: מלוא החובות הקבועות בחוק.

יואב קיש: אוקיי, אז אני בעד לבטל את הסעיף ולאשר את תקנה 7, שמבטלת את תקנה 8 לתקנות העיקריות.

יואב קיש: מי שבעד שירים את ידו.

יואב קיש: מי נגד?

יואב קיש: מי נמנע?

יואב קיש: בעד – פה אחד

יואב קיש: ההצבעה התקבלה.

יואב קיש: יש לנו עוד שתי תקנות.

<אתי בנדלר: אני רוצה לקרוא את תקנה 9 בנוסחה הנוכחי לפני התיקון המוצע בתקנה 8 לתקנות המוצעות: "ערוץ הכנסת, לאחר שמסר דיווח על כך לצוות התיאום, יתיר לגורמי שידור לשדר תכנית שהופקה במסגרת המשדרים המוספים על ידי הערוץ או בעבורו, מעת שידורה בערוץ הכנסת, תוך הבטחת שוויון הזדמנות בין גורמי השידור השונים המעוניינים בשידור תכנית כאמור, בתנאי ששידור כאמור ילווה במזכה בולט לעין בדבר היות התכנית מופקת על ידי ערוץ הכנסת; בתקנת משנה זו, "גורם שידור" – מי שמשדר בישראל שידורי טלוויזיה לציבור לפי דין.

<אתי בנדלר: " התקנה הזאת אפשרה לערוץ הכנסת להיכנס להסכמים בדבר שיתוף פעולה עם גורמי שידור טלוויזיה בארץ כדי שהתוכניות שהופקו בערוץ הכנסת ישודרו גם בערוצים האחרים שמשודרים על פי דין בארץ.

<אתי בנדלר: הרעיון היה שלנו, של הכנסת, שאנחנו מעוניינים להפיץ את שידורי ערוץ הכנסת בתפוצה רחבה ככל האפשר, להגיע לקהל רחב ככל האפשר, גם אם הצופים לא יצפו בזה דווקא בערוץ הכנסת אלא בערוץ 2, ובלבד שיש שם את הקרדיט לערוץ הכנסת.

<אתי בנדלר: אבל בשלב של חתימת הסכם עם ערוץ הכנסת הקודם אנחנו דרשנו בהסכם שהם יקבלו את אישור צוות התיאום ולא רק יודיעו, כי אנחנו שמנו לב שיכול להיות שהאכסניה שיבקשו לשדר בה תוכניות מסוימות או קטעים מתוכניות מסוימות תהיה אכסניה שלא בדיוק תביא כבוד לכנסת.

<אתי בנדלר: למשל, ערוץ למבוגרים, לא בטוחה שלכנסת יש עניין - - -

יואב קיש: זה כנראה לא יקרה אבל בסדר.

<אתי בנדלר: זה כנראה לא יקרה אבל זו היתה היתה הסיבה שבהסכם אנחנו החמרנו לעומת הכתוב בתקנות.

<אתי בנדלר: עכשיו מוצע תיקון לתקנה ואני מבקשת לקרוא אותו.

<אתי בנדלר: במקום התקנה שקראתי אנחנו מציעים כדלקמן: "(ב) ערוץ הכנסת יתיר לגורם המעוניין בכך לשדר תכנית שהופקה במסגרת המשדרים המוספים על ידי הערוץ או בעבורו, מעת שידורה בערוץ הכנסת, תוך הבטחת שוויון הזדמנויות בין הגורמים המעוניינים בשידור תכנית כאמור, ובלבד שמתקיימים כל אלה: (1) ערוץ הכנסת יביא כל התקשרות מתמשכת בעניין שידור כאמור, טרם סיכומה, לאישור צוות התיאום, ולעניין בקשה חד-פעמית לשידור תכנית כאמור – ידווח לצוות התיאום טרם סיכומה של ההתקשרות; צוות התיאום רשאי לאשר התקשרות שעניינה בקשה חד-פעמית כאמור, לאשרה בתנאים או שלא להתערב באותה התקשרות; (2) שידור התכנית ילווה במזכה בולט לעין בדבר היות התכנית מופקת על ידי ערוץ הכנסת.

<אתי בנדלר: " ובכן, מוצעים כאן שני תיקונים למעשה: א', מוצע לעשות הבחנה בין התקשרות חד-פעמית – בנושא הזה רק תודיעו לנו - - -

יואב קיש: אבל עדיין כתבת שאת רשאית לאשר.

<אתי בנדלר: מודיעים לנו ואז אנחנו יכולים להתערב ויכולים לא לעשות שום דבר.

יואב קיש: אז הם כפופים לאישור.

יואב קיש: נכון שאם לא נתת אישור – דינו כאישור, אבל את יכולה עדיין למנוע מהם גם התקשרות חד-פעמית.

<אתי בנדלר: נכון, אם אני חושבת שיש בזה משהו שעלול לפגוע, כן.

יוסי יונה: אבל המילה "להודיע" היא בעייתית, ממנה יכול לעלות שחובת היידוע בלבד.

<אתי בנדלר: לא, בשביל זה כתוב בפירוש "ידווח".

יואב קיש: זה קצת מטעה, זה לא לדווח.

יואב קיש: האמת שזה יבקש אישור ואם לא יתקבל אישור רשאי להמשיך.

<אתי בנדלר: סוג של.

<אתי בנדלר: ברירת המחדל היא שונה מאשר מה שמוצע ברישה לגבי התקשרויות מתמשכות, שתמיד צריכים לקבל את אישור צוות התיאום.

יואב קיש: רק להבין, אסור להם לגבות כסף על זה מצד שלישי.

<מירי נאור-אליאס: רק אם זה עולה כסף להעביר את זה מבחינה טכנית

יואב קיש: את עלויות ההפצה לצורך העניין, אבל לא על ההפקה.

<מירי נאור-אליאס: לא.

<אתי בנדלר: ההפקה שייכת לנו.

<אתי בנדלר: כל הזכויות בתוכניות שהופקו על ידי ערוץ הכנסת הן של הכנסת.

יוסי יונה: מה זאת אומרת לא גובים?

יוסי יונה: אתם לא מוכרים את זה?

יואב קיש: לא.

יואב קיש: מי שרוצה שייקח.

יואב קיש: הציבור שילם על כך.

<יונתן בייסקי: רואים את זה כשידור ציבורי מאחר וזה מופק מכספי משלם המסים.

<יונתן בייסקי: זה גם היה במכרז הקודם.

יואב קיש: אתי, סיימת את ההתייחסות?

יואב קיש: כן.

יואב קיש: המועצה רוצה להגיד מילה?

<יונתן בייסקי: לא.

יואב קיש: משרד המשפטים, בבקשה.

<מיכל אלבז: אני רק רוצה להעלות איזושהי שאלה שאולי ראוי שהיא תהיה בפני הוועדה לפני ההצבעה.

<מיכל אלבז: השיקול שהעלתה היועצת המשפטית של כבוד הכנסת, של האכסניה המתאימה, הוא שיקול שהאופי שלו הוא רגולטורי, שהוא לא כתוב בתקנות אבל מדברי ההסבר עולה שזאת הסיבה שצריך אישור ולא מסתפקים רק בדיווח, כפי שהיה עד היום.

<אתי בנדלר: לא היה עד היום.

<אתי בנדלר: היום היה אישור לפי ההסכם, זה מה שאמרתי.

יואב קיש: היה דיווח.

<מיכל אלבז: לפי ההסכם ולא לפי התקנות.

יואב קיש: בקודם כתוב "לאחר שמסר דיווח".

<אתי בנדלר: אמרתי שנוסח התקנות היה כזה ולמרות זאת בהסכם אנחנו החמרנו, בהסכם עם חברת "חדשות 2", והם נדרשו - - -

יואב קיש: אוקיי.

<מיכל אלבז: צוות התיאום זה צוות שמורכב מעובדי הכנסת, שכמובן אין שום ספק ביכולת שלהם לבצע את התפקיד, אבל המטרה של צוות התיאום הוא תיאום באמת בין המועצה לבין הכנסת והוא לא בדיוק גורם רגולטורי, אז השאלה מדוע דווקא מתאים שהצוות הזה הוא זה שישקול את השיקולים.

יואב קיש: אז מה את מציעה?

<מיכל אלבז: אין לי הצעה, אני פשוט מבקשת - - -

<אתי בנדלר: מדובר, כפי שאמרנו, בתוכניות שהן קניין הכנסת, וכשמדובר בקניין הכנסת ורוצים להפיץ אותן אז סברנו – ואפשר בהחלט לסבור אחרת – שראוי לאפשר לנו להגיד: בקניין שלנו אנחנו לא רוצים שיעשו שימוש במקום מסוים, כשאני אומרת מראש שהמגמה שלנו היא להפיץ את זה ככל האפשר.

יוסי יונה: הנקודה שהיא מציגה כאן היא באמת האם הצוות המתאם לצורך העניין מוגדר כגוף רגולטורי.

<אתי בנדלר: לא.

יוסי יונה: אבל הלכה למעשה, אישור או מניעת אישור זו פונקציה של גוף רגולטורי והיא רק מעלה את זה לתשומת לבנו.

<מיכל אלבז: כן.

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: אני לא בטוחה שבהקשר הזה מדובר בסמכויות ברורות של גוף רגולטורי.

<אתי בנדלר: אגב, צוות התיאום לפי החוק הוא צוות שמתאם בין הכנסת לבין המועצה.

<אתי בנדלר: אני לא רוצה לחזור למושכלות יסוד בנושא הזה אבל לכאורה בין הכנסת לבין המועצה אולי זה היה ראוי שזה יהיה יושב-ראש הכנסת וכו', הוחלט דווקא שזה יהיה צוות עובדים כדי שהשיקולים יהיו מנוטרלים משיקולים פוליטיים וגם צוות שמתאם עם הערוץ.

יואב קיש: שאלתי אותך אם יש לך הצעה אחרת – יש לך הצעה אחרת?

יואב קיש: את רוצה ששר התקשורת יחליט?

יואב קיש: מי את רוצה?

יואב קיש: אני שואל ברצינות.

<מירי נאור-אליאס: אני חושבת שאולי הפתרון הוא אצלנו, אצל הגוף המשדר, כמי שאחראי וכמי - - -

יואב קיש: רגע, עוד לא נתנו לכם להתייחס לעניין באופן עקרוני.

<מירי נאור-אליאס: אנחנו רוצים להתייחס לעניין של השידור החד-פעמי.

<מירי נאור-אליאס: כמובן שבתוכניות שנדרש להן אישור מתמשך אין שום בעיה לפנות לוועדת התיאום וזה גם נשמע לי הגיוני שהאישור יהיה שלכם כי מדובר על משהו קבוע, הזכויות הן של הכנסת ולכנסת יש כמובן - - -

יואב קיש: ברור.

יואב קיש: וחד-פעמי?

<מירי נאור-אליאס: חד-פעמי – יכולה להיות עם זה בעיה.

<מירי נאור-אליאס: אנחנו מכירים את זה, היום אנחנו מפעילים ערוץ ואנחנו רואים מה קורה בערוצים אחרים, המון פעמים פונים אחד לשני גופי שידור שמבקשים קטעים מסוימים מכול מיני תוכניות כדי להשתמש בהם גם לצורך תוכניות סאטירה.

<מירי נאור-אליאס: זה מחזיר אותנו לשאלה מה נחשב לשימוש הולם או שימוש ראוי לעומת שימוש מבזה, כי אם נאמר פונים אלינו היום מ"ארץ נהדרת" ומבקשים לקבל איזשהו קטע וברור לנו שהם יעשו מזה איזשהו קטע סאטירי, אני לא יודעת מראש אם זה יהיה מבזה או לא.

<מירי נאור-אליאס: מצד שני, כפי שאמרת, יש לנו אינטרס שהתוכניות יופצו כמה שיותר ולפעמים גם יחסי ציבור רעים, במירכאות, הם גם יחסי ציבור.

<מירי נאור-אליאס: זאת אומרת, אם יהיה לזה עכשיו 30% רייטינג ב"ארץ נהדרת" לא בהכרח זה משהו רע, גם אם הקטע עצמו אולי היה קטע פחות מפרגן.

<מירי נאור-אליאס: כך שהשיקול פה, א', להגדיר אותו בסד זמנים קצר בעייתי כי לפעמים האישור נדרש מעכשיו לעכשיו ואנחנו לא יודעים אם נוכל לקבל את האישור - - -

יואב קיש: אני הייתי מציע פה משהו כזה: לגבי החד-פעמי גם אני לא ראיתי את הצורך באישור, בגלל זה קצת התעכבתי על זה.

יואב קיש: אני הייתי מציע לגבי החד-פעמי לעשות דיווח ולציין שבמידה ובדיעבד המסירה לא היתה על דעת צוות התיאום יוכל להנחות צוות התיאום לא להעביר יותר תוכניות לאותו גורם שהועבר אליו חד-פעמי.

<אתי בנדלר: אני לא יכולה לשאיר את זה בלא תגובה.

<אתי בנדלר: אני לא יכולה להתחייב בשם צוות התיאום לדורותיו וכפי שיהיה בעתיד, אבל בפירוש המגמה עד כה היתה לא למנוע, לא סאטירה ולא ביקורת - - -

יואב קיש: מה שהיא אומרת, שאת לא צריכה לחכות לאישור.

יואב קיש: את מדווחת ורצה עם זה קדימה.

יואב קיש: אם הם יחליטו לעצור - - -

<אתי בנדלר: זה לא השיקול של צוות התיאום, ממש ממש ממש לא.

<מירי נאור-אליאס: מבחינתי זה בסדר, אם זה כך.

<מירי נאור-אליאס: אני רק רוצה לחדד כי קודם נאמר שאנחנו מדווחים וכן צוות התיאום יכול גם להגיד לנו לא, ולכן, עד מתי נחכה?

יואב קיש: לא לחכות.

יואב קיש: דיווחתם ולא לחכות.

<מירי נאור-אליאס: דיווחנו והעברנו, ואם אחר כך הם יגידו שהם לא מוכנים - - -

יואב קיש: אז כבר העברנו.

<אתי בנדלר: הכול צריך להיעשות בתום לב, שימוש בסמכויות צריך להיעשות בתום לב.

<אתי בנדלר: אם מבקשים תוכנית כדי לשדר אותה היום אז אתם צריכים להודיע שהתוכנית מיועדת לשידור עוד היום כדי שצוות התיאום יידע, ואם זה בעוד חודש אז תציינו גם את זה.

<אתי בנדלר: כל דבר בתוך זמן סביר לפי נסיבות העניין.

<מירי נאור-אליאס: המציאות מוכיחה שזה בדרך כלל דברים שקורים לא היום אלא בעוד חצי שעה, יש לנו תוכנית, ראינו שהיה היום משהו ואנחנו רוצים להשתמש בו, תנו לנו אישור.

<מירי נאור-אליאס: אני גם אגיד שלפעמים הם משדרים גם בלי לקבל אישור, צריך לקחת גם את זה בחשבון.

<מירי נאור-אליאס: לפעמים לוקחים אחד מהשני קטעים גם בלי אישור.

<מירי נאור-אליאס: אבל אם כן יפנו אלינו לקבלת אישור אנחנו נצטרך די מהר להגיב.

יואב קיש: אז אני מציע שפשוט בנוהל שלהם תודיעו על דיווח.

<מירי נאור-אליאס: בדיוק.

<מירי נאור-אליאס: אם השורה התחתונה היא שמספיק שנדווח אז אנחנו - - -

<אתי בנדלר: זה מה שכתוב.

<אתי בנדלר: אחר כך יש סמכויות לצוות התיאום להגיד "סטופ": "צוות התיאום רשאי לאשר את התקשרות - - -

יואב קיש: לא, אז לא "לאשר".

יואב קיש: זה צריך להיות: "צוות התיאום רשאי שלא לאשר את ההתקשרות".

<איתי עצמון: אי אישור בדיעבד?

יואב קיש: זה דיווח, התחלנו עם דיווח.

יואב קיש: הם מדווחים לפני זה.

יואב קיש: עכשיו, כשאתם קיבלתם דיווח כזה, אתם יכולים לעשות אחד מהשניים: או לא להגיב בכלל, או לא לאשר.

יואב קיש: אני לא צריך לכתוב פה לא להגיב.

יואב קיש: אם הם לא קיבלו אישור אז אין אישור.

יואב קיש: הם לא צריכים אישור.

יואב קיש: זה מה שבלבל אותי בכל הדבר הזה.

<אתי בנדלר: אם אני מבינה נכון זה יהיה כך: "ידווח לצוות התיאום טרם סיכומה של ההתקשרות; צוות התיאום רשאי לא לאשר התקשרות שעניינה - - -

יואב קיש: "רשאי שלא להתערב באותה התקשרות או לאשרה בתנאים מסוימים".

<אתי בנדלר: או לא לאשר.

יואב קיש: או לא לאשר, כן.

<אתי בנדלר: אז הוא רשאי לא לאשר התקשרות שעניינה בקשה חד-פעמית כאמור, או שלא להתערב באותה התקשרות.

יואב קיש: בדיוק.

<אתי בנדלר: פשוט למחוק את "לאשרה בתנאים", זה ההבדל?

יואב קיש: כן, זה לא הגיוני.

יואב קיש: גם פה הוספת את ה"לא", זה לא סתם.

יואב קיש: התחלנו עם "רשאי לאשר".

יואב קיש: פה, משתמע מזה שהם צריכים לקבל אישור להתקשרות הזאת.

<אתי בנדלר: לא.

יואב קיש: אם את כותבת "צוות התיאום רשאי לאשר", למעשה אין לך אישור להתקשרות, אין לך שום אישור התקשרות.

<איתי עצמון: רק בדיעבד אתה מתכוון?

יואב קיש: אם זה יהיה בדיעבד – בדיעבד; אם זה לא בדיעבד – אז לא בדיעבד.

<אתי בנדלר: "רשאי להודיע לערוץ הכנסת כי הוא מתנגד להתקשרות כאמור, שעניינה בקשה חד-פעמית", או "שלא להתערב באותה התקשרות".

יואב קיש: נכון.

יואב קיש: מה שבלבל פה, שזה הדיווח ואחרי זה כתוב, אחרי הדיווח, "רשאי לאשר".

יואב קיש: אין אישור למעשה.

יואב קיש: יש דיווח.

יואב קיש: אין אישור.

יואב קיש: או שלא מתערבים ואז הדיווח הוא דיווח, או, אם יש בעיה מאיזושהי סיבה, אז הם יוציאו לכם התייחסות.

יואב קיש: אם זה כבר רטרואקטיבי כי עברה חצי שעה אז זה יטופל במקרים הבאים, אם זה לפני אז זה יהיה רלוונטי ללפני.

<אתי בנדלר: אבל אתם צריכים לעשות מאמץ סביר לדווח במועד.

<אתי בנדלר: אם כך, ההחלטה הזאת היא רק לעניין התקשורת חד-פעמית או גם לענייני התקשרות - - - ?

יואב קיש: חד-פעמית.

יואב קיש: לרב-פעמית יש יותר משמעות.

<אתי בנדלר: אז: "ולעניין בקשה חד-פעמית לשידור תכנית כאמור – ידווח לצוות התיאום" – אני לא צריכה להגיד "טרם סיכומה של ההתקשרות" אם כך כי יכול להיות שהם כבר העבירו – "ידווח על כך לצוות התיאום שרשאי להודיע לערוץ הכנסת כי הוא מתנגד להתקשרות שעניינה בקשה חד-פעמית כאמור או שלא להתערב באותה התקשרות;".

יואב קיש: נכון.

<איתי עצמון: אבל אם התנגדנו וזה כבר שודר?

יואב קיש: מה לעשות?

יואב קיש: אז לפעם הבאה.

יואב קיש: אתה לא תעצור אותם.

יואב קיש: הודיעו לך: עוד שעה אנחנו שולחים קטע למשהו שלא רצית, למחרת אמרת להם: אני מתנגד, אז אסור להם פעם הבאה לעשות את אותו דבר לאותה תוכנית.

<אתי בנדלר: "ידווח על כך לצוות התיאום בהקדם האפשרי".

יוסי יונה: אתה נותן בהם אמון.

יואב קיש: תמשיכי את ההקראה.

<מירי נאור-אליאס: האינטרס הוא גם שלנו כמובן שבקטעים האלה לא יעשה שום דבר מבזה.

<אתי בנדלר: אבל אני רוצה לחזור ולומר, אנחנו לא מנסים למנוע שימוש בשידורי הערוץ, לא לצורך סאטירה, לא לצורך ביקורת ולא לשום דבר כיוצא באלה.

<מיכל אלבז: מבן שזו לא הכוונה, זה פשוט עלול להשאיר פתח בהמשך לצוותים אחרים, כמובן שלא כך את משתמשת - - -

<אתי בנדלר: אז מה את רוצה – שזה ייאמר ברחל בתך הקטנה?

<מיכל אלבז: לא, ממש לא, לא הטלתי דופי.

יואב קיש: חברים, מיצינו את העניין.

יואב קיש: למשרד המשפטים אין הצעה אופרטיבית אז שמענו את הדברים ותודה רבה.

יואב קיש: מי שבעד התקנה בשינויים שהוצגו שירים את ידו.

יואב קיש: בעד – פה אחד

יואב קיש: התקבל פה אחד.

יואב קיש: תקנה אחרונה.

<אתי בנדלר: "תחולה 9.

<אתי בנדלר: תקנות אלה יחולו על הגוף המשדר שקיבל רישיון לשידורים בערוץ הכנסת לאחר יום תחילתן.

<אתי בנדלר: " אני רק לא יודעת מתי יש כוונה לתת את הרישיון, אני רוצה לוודא שהם יחולו על בעל הרישיון הזה, שלא יסתבר שאתם נותנים את הרישיון עוד לפני שפרסמנו את התקנות ואז זה לא יחול עליהם.

<יונתן בייסקי: ההחלפה בין המפעילים נקבעה ל-27 ביולי 2017, שזה בשבוע הבא.

יואב קיש: אז את רוצה לכתוב 25?

<מירי נאור-אליאס: אנחנו מקווים לקבל את הרישיון הרבה לפני כן – אם אפשר להשתמש במושג" הרבה" – בהקדם האפשרי, אז אולי כדאי לשנות את הנוסח כדי שלא ניכנס פה לפינות מיותרות.

<יונתן בייסקי: אני מעדכן את הוועדה שיש כרגע שתי עתירות לבג"ץ מצד שני גופים שלא זכו במכרז.

<אתי בנדלר: רעיון מצוין של איתי: "תחילתן של תקנות אלה 30 יום מיון פרסומן".

<אתי בנדלר: פחות מ-30 יום אפילו.

<אתי בנדלר: אנחנו רוצים בעצם ב-25 - - -

<יונתן בייסקי: אפשר לקבוע 15 יום לאחר תאריך ההחלפה מאחר ואנחנו עדיין לא יודעים מה יהיה בשבוע הבא.

יואב קיש: חברים, סליחה שאני עוצר אתכם.

יואב קיש: אני אומר לפרוטוקול: על הזכיין הבא, על המפעיל הבא, חובה לעמוד בתקנות האלה, את הניסוח המשפטי נא תסגרו, זה הרעיון.

יואב קיש: מי שבעד שירים את ידו.

יואב קיש: בעד – פה אחד

יואב קיש: פה אחד.

יואב קיש: תמצאו את הניסוח ואם יש בעיה תחזרו אלינו.

יואב קיש: תודה, הישיבה נעולה.