ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 246, 2017-11-07 12:12

אברהם נגוסה: שלום רב למשתתפים ולצופים בערוץ הכנסת.

אברהם נגוסה: התכנסנו היום לדון בהצעות לדיון מהיר שנשיאות הכנסת העבירה לוועדה לדיון ולהסקת מסקנות, אחת, בנושא אפליית עולים במקומות עבודה על רקע מוצאם.

אברהם נגוסה: הצעות לדיון מהיר של חברת הכנסת טלי פלוסקוב ושל חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

אברהם נגוסה: הצעה שנייה בנושא אפליית עולים ממדינות ברית המועצות לשעבר במתן כשרויות למסעדות, הצעה של חבר הכנסת יואל רזבוזוב, חברת הכנסת יוליה מלינובסקי וחברת הכנסת רחל עזריה.

אברהם נגוסה: אני רוצה להדגיש שאין מקום להפלות עולים חדשים או ותיקים במאה ה-21 בישראל, בשום תחום, לא בעבודה ואף לא בתחום אישורי הכשרות.

אברהם נגוסה: לי ידוע שיוצאי אתיופיה מופלים לרעה בעבודה בשל מוצאם, בעיקר ברמת השכר.

אברהם נגוסה: אני מבין שמבדיקת נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה עולה כי בשנת 2016 עמד שכרם של יוצאי אתיופיה בממוצע על כ-59% מהשכר המקובל.

אברהם נגוסה: אם זו לא אפליה, אז מה היא אפליה?

אברהם נגוסה: אני מבקש מחבר הכנסת רזבוזוב, אנחנו נתחיל, זה פשוט הדיון.

אברהם נגוסה: נמשיך את זה בהצעה ראשונה אבל כיוון שחבר הכנסת יואל רזבוזוב צריך ללכת לדיון אחר, אז הוא ביקש להציג את ההצעה ואז אנחנו נחזור להצעה הראשונה לדיון ובהמשך נדון בהצעה השנייה.

אברהם נגוסה: אני מבקש מחבר הכנסת יואל רזבוזוב להציג את ההצעה שלך.

יואל רזבוזוב: תודה כבוד היושב ראש שנענתה כל כך מהר להצעות.

יואל רזבוזוב: תודה לחברותיי, חברות הכנסת.

יואל רזבוזוב: קודם כול, יש כאן נציגות מהרבנות הראשית, כרמיאל גם כן, אז אני חושב שאנחנו כמו שאמרת, נמצאים בשנת 2017 והדרישה לאישור יהדות כתנאי להעסקת עובד חדש היא פשוט ביזיון.

יואל רזבוזוב: לא יכול להיות מצב כזה.

יואל רזבוזוב: אנחנו מדינת ישראל, מדינת עלייה.

יואל רזבוזוב: אנחנו שומעים לא על מקרה בודד בכרמיאל שמבקשים אישור יהדות, ויש לנו כאן טופס של דוח ביקורת של הרבנות בכרמיאל שאומר שבנוסף, בעת קליטת עובד/ת חדשה חובה לעדכן את המשגיח לברר את יהדותם על ידי צילום תעודת זהות ואישור יהדות שיועבר לידי המשגיח ויאושר על ידו.

יואל רזבוזוב: איפה אנחנו חיים?

יואל רזבוזוב: אנחנו שמענו את הסיפור על חליטת'ה בירושלים, שנכנס שותף שהוא דובר רוסית, אז ביקשו ישר להעלות את הסכום שמשלמים על המשגיח או על נאמן הכשרות.

יואל רזבוזוב: איפה אנחנו חיים?

יואל רזבוזוב: הרבנות, אתם פועלים בחסות המדינה, לוקחים את החוק לידיים שלכם.

יואל רזבוזוב: מי שלא נראה לכם רק כי הוא מדבר רוסית או לא משנה איזו שפה או עולה, הוא כבר לא נראה לכם, הוא כבר לא מספיק כשר.

יואל רזבוזוב: הוא מספיק כשר בשביל לשלם לכם כסף בשביל לממן אתכם, אבל הוא לא כשר בשביל לתת לו תעודה ולא כשר בשביל לעבוד.

יואל רזבוזוב: אני חושב שזה ביזיון.

יואל רזבוזוב: זו תופעה ואני שמח שיש לנו באמת פה חברי כנסת גם מהקואליציה וגם מהאופוזיציה.

יואל רזבוזוב: אנחנו חייבים להפסיק את התופעה.

יואל רזבוזוב: אני בעד לעצור את התופעה רק על ידי ענישה.

יואל רזבוזוב: אני חושב שמי שאחראי לכך צריך להיות מפוטר מיידית.

יואל רזבוזוב: זה מה שאנחנו צריכים לדרוש.

יואל רזבוזוב: אנחנו חייבים לדרוש את זה בוועדה, כי מי שעשה זאת חייב ללכת הביתה.

יואל רזבוזוב: לא יכול להיות שאנחנו במדינת ישראל נותנים לדבר כזה לקרות.

יואל רזבוזוב: אנחנו פה מפלים עולים רק בגלל שהם לא נראים לעין.

יואל רזבוזוב: אפילו לא בדקתם.

יואל רזבוזוב: אותה בחורה בכרמיאל היא בכלל יהודייה על פי ההלכה, אבל זה לא משנה את העובדה.

יואל רזבוזוב: היא כאן זכאית חוק השבות.

יואל רזבוזוב: היא עם תעודת זהות.

יואל רזבוזוב: היא אזרחית ישראל לכל דבר.

יואל רזבוזוב: היא מתגייסת לצבא.

יואל רזבוזוב: הוריה משלמים מיסים.

יואל רזבוזוב: מה זאת אומרת שאתם בודקים אותה?

יואל רזבוזוב: מה הצעד הבא?

יואל רזבוזוב: הצעד הבא, אתם תבקשו מאיתנו להוריד מכנסיים ולראות אם יש ברית מילה או אין ברית מילה.

יואל רזבוזוב: זה הצעד הבא ואני לא צוחק.

יואל רזבוזוב: לשם אנחנו הולכים עם התופעות האלו.

יואל רזבוזוב: אדוני היושב ראש, אני מבקש כמו שאמרתי, להעניש בחומרה.

יואל רזבוזוב: אני לא מאמין בשום דבר אחר.

יואל רזבוזוב: זה שאנחנו נדבר, ימשיכו, יתנהלו, כי נותנים להם מלמעלה.

יואל רזבוזוב: אני מדבר כאן מלמעלה, מהממשלה, מהכנסת, את ההרשאה הזאת.

יואל רזבוזוב: אני חושב שאנחנו כאן כחברי כנסת גם מהקואליציה, גם מהאופוזיציה חייבים להפסיק את זה.

יואל רזבוזוב: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת - - -

רחל עזריה: תודה רבה.

רחל עזריה: כבוד היו"ר, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, אני מצטערת, אני יושבת ראש ועדת הרפורמות ויש לי דיון שמתחיל עוד פחות מעשר דקות.

רחל עזריה: פעם הבאה אפשר לתאם את הזמנים ואז אני בטוחה שהדברים יסתדרו.

רחל עזריה: תודה רבה.

רחל עזריה: כל הנושא הזה של הוכחת יהדות זו בעצם תופעה חדשה מאז העלייה מברית המועצות לשעבר.

רחל עזריה: בעבר לה היה שום דבר כזה.

רחל עזריה: זה לא הופיע בנישואין, לא בגירושין.

רחל עזריה: לא היה צריך להוכיח יהדות ובעצם שינו את השיטה.

רחל עזריה: מה השיטה?

רחל עזריה: שכל מי שעולה, קודם כול הוא יהודי אלא אם כן הוכח אחרת.

רחל עזריה: בעצם שינו את השיטה, שאתה לא יהודי אלא אם כן הוכחת שאתה יהודי, ואז זה מאוד נחמד שהרבנות מפרנסת אנשים שילכו ברחבי העולם ויתאמצו להוכיח יהדות על כל בן אדם, אבל בעצם צריך להפוך בחזרה את השיטה שהייתה עד שנות ה-90.

רחל עזריה: זה עבד טוב מאוד.

רחל עזריה: אין שום סיבה לקבל את השינוי הזה.

רחל עזריה: זה היה בנישואין וגירושין.

רחל עזריה: פתאום אנחנו מגלים שזה דלף לתחום הכשרות.

רחל עזריה: פתאום כל מי שעובד בעסקי המזון צריך לבוא עם הוכחת יהדות, ומה נעשה?

רחל עזריה: גם נתחיל לשלוח כל מיני בלשים למדינות ברית המועצות לשעבר כדי לחפש את מסמך הנישואין, את הכתובה של הסבא והסבתא שזה בעצם מה שעושים?

רחל עזריה: לא יכול להיות שזה יגיע לתחום הכשרות.

רחל עזריה: זה לא אמור לקרות בכלל ובטח לא בתחום הזה, וזה משפיע ישירות על ההעסקה.

רחל עזריה: אנחנו נגלה מהר מאוד שזה יגיע גם לתחומי רפואה, כי יתחילו לומר, רגע, אנחנו רוצים לוודא בדיוק מי הזהות של הבן אדם, בטח ברפואה כשעושים בריתות מילה בבית חולים.

רחל עזריה: אנחנו נגלה שלב אחרי שלב שיתחילו לבדוק על כל עולה מכל מדינה בעולם לכל תפקיד וזה יפגע בפרנסה.

רחל עזריה: זה מה שמחכה לנו.

רחל עזריה: אם עולים חדשים לא יכולים לעבוד בעסקי המזון והם צריכים לשלם יותר כסף על תעודת הכשרות.

רחל עזריה: יואל סיפר על חליטת'ה.

רחל עזריה: אני מכירה אותם היטב.

רחל עזריה: הם מקום ירושלמי.

רחל עזריה: היו שם שני סיפורים, סיפור אחד פחות צבר כותרות.

רחל עזריה: אחד, זה העולה מברית המועצות לשעבר שהפך להיות שותף ואז אמרו רגע, עכשיו צריך לגבות יותר כסף.

רחל עזריה: היה גם אדם שעבד במטבח, שעלה מאתיופיה, ואז רואה אותו המשגיח ואומר, רגע, הוא לא משלנו, אז אני צריך עכשיו גם להעלות את הסכום.

רחל עזריה: זה שזה בכלל נכנס למשא ומתן על זה, זה שאנחנו בכלל נמצאים בדיון כזה, וזה אצל מדינה קולטת עלייה.

רחל עזריה: לא היינו יושבים פה אם לא הייתה עלייה.

רחל עזריה: אני דור ראשון בארץ.

רחל עזריה: שני ההורים שלי עלו לארץ.

רחל עזריה: אם מישהו היה מעז לומר להם, אנחנו נבדוק אם אתם יהודים כדי לראות איפה אתם יכולים לעבוד או לגבות יותר כסף בכשרות?

רחל עזריה: עכשיו תשמע כבוד היו"ר, יש פה שני דברים: אחד, זה שהרבנות צריכה לשנות את הנהלים.

רחל עזריה: קודם כול לשנות את הנהלים.

רחל עזריה: לא יכול להיות שאלה יהיו הנהלים.

רחל עזריה: אם אין נהלים כאלה וזה קורה בפועל בשטח, אני דורשת שיפטרו את אותם משגיחים ושאתם תדאגו שזה לא יקרה, כי אם אתם לא תשנו את זה, אנחנו נדאג שזה לא יקרה יותר.

רחל עזריה: הדבר השני, יש לי בשורה טובה לספר.

רחל עזריה: חליטת'ה כבר לא נמצאים תחת ההשגחה של הרבנות.

רחל עזריה: אחרי האירוע הזה הם החליטו לעבור להשגחה פרטית, שזה פרוייקט השגחה על כשרות אלטרנטיבית.

רחל עזריה: אני גם שמחה לומר שהייתי אחד המייסדים שלו, ושם אף אחד לא מתחיל לבדוק אם אתה יהודי על פי ההלכה, או מישהו שמגיע עם מבטא, מתחילים להתייחס אליו בצורה פוגענית.

רחל עזריה: בסופו של דבר הרבנות הולכים להפסיד בהליכה באירוע הזה, אז או שהם יתעשתו או שהם פשוט יפסידו, כי עם ישראל אומר את דברו ומבחינת עם ישראל אף אחד לא עושה בירורי יהדות.

רחל עזריה: מה שקיבלו את ההורים שלי ולא ביקשו את הכתובה של סבא וסבתא שלי מתוניס ולא ביקשו את הכתובה של סבא וסבתא שלי מארצות הברית וקודם מגרמניה, אף אחד לא עשה את זה.

רחל עזריה: אין שום סיבה שנעשה את זה למי שעלה מברית המועצות לשעבר או מאתיופיה רק בגלל שהם פשוט עלו כמה שנים מאוחר יותר.

רחל עזריה: המדינה הזו שייכת לכל יהדות התפוצות, כל יהדות העולם, לא משנה אם עלינו בשנות ה-50, ה-60, ה-70, ה-80 וה-90.

רחל עזריה: לא יכול להיות שבגלל שברית המועצות לא יכלו לעלות לארץ, פתאום עכשיו אנחנו נתייחס אליהם בהתנשאות.

רחל עזריה: כבוד היו"ר, אני מברכת אותך על הדיון הזה ואני מתנצלת שאני צריכה לעבור לדיון אחר.

טלי פלוסקוב: אני חייבת לתת חיבוק לחברת הכנסת רחל.

טלי פלוסקוב: את דיברת כל כך נכון.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: ידוע שכולנו נתמכים - - -

טלי פלוסקוב: זה לא בגלל כולנו.

טלי פלוסקוב: שים לב אדוני, אם רחל עזריה לא הייתה נמצאת פה, היו רק דוברי רוסית חוץ ממך כיו"ר, ולכן אני כן אומרת, זה משמעותי מאוד.

אברהם נגוסה: משמעותי ויישר כוח.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה.

קסניה סבטלובה: כבוד היושב ראש, תודה לך על הדחיפות והתיעדוף שאתה נתת לנושא הזה משהתפרץ הסיפור האחרון אבל לא הראשון לצערנו הרב, של גילוי גזענות ואפליה קשה כלפי ישראלים שעלו מרוסיה, עלו מאתיופיה, עלו ממדינות אחרות, בתחום של עסקי המזון.

קסניה סבטלובה: ההתפתחות הזאת היא דרמטית ואכן חדשה ואנחנו חייבים עכשיו פשוט למגר את התופעה הזאת באיבה כל עוד זה לא פשט בארץ שלנו וזה לא הגיע למימדים של אסון של ממש.

קסניה סבטלובה: גילוי נאות, כאשר הייתי סטודנטית לפני כעשרים שנה באוניברסיטה העברית, עבדתי בתחום המסעדנות בירושלים.

קסניה סבטלובה: עבדתי במספר מסעדות ובתי מלון.

קסניה סבטלובה: מלצרתי, הייתי ברמנית, הייתי בשלל תפקידים שאפשר לדמיין אותם שישנם בתחום הזה, ואתם יודעים מה?

קסניה סבטלובה: לא חשבתי לעולם שיתחילו לבקש באיזשהו שלב מהמלצרים ומהמלצריות, מהברמנים, יתחילו לבקש מהם תעודות שמאשרות את היהדות שלהם, אחרת, אני יכולה להגיד לכם בוודאות מוחלטת, כל אותו צוות שעבדתי איתו אז גם במלונות פה שמשרתים את חברי הכנסת, זה היה בשנת 95', אף אחד מאותו צוות לא היה יכול להיות מועסק.

קסניה סבטלובה: כולם היו מובטלים.

קסניה סבטלובה: היו שם עולים מאתיופיה, היו שם עולים מחבר העמים, היו שם עולים מצרפת, מארצות הברית.

קסניה סבטלובה: היו שם גם מלא אזרחים ערביים שחיים במדינת ישראל וגם הם עובדים בתחום המסעדנות, וכן, אנחנו חשבנו שזה דבר טבעי לגמרי.

קסניה סבטלובה: המסעדה הייתה כשרה, המלונות היו כשרים.

קסניה סבטלובה: לא היה שום חשש לכך שהכשרות תיפגע.

קסניה סבטלובה: מה קרה לנו?

קסניה סבטלובה: אנחנו קפצנו עשרים שנה קדימה ופתאום אנחנו מגלים שצעירה בת 18 שהיא טובה וכשרה כדי להתגייס במדינה הזאת, להגן על המדינה שלה, למות למען המדינה שלה, לא מספיק טובה כדי לעבוד במסעדת שניצליה בכרמיאל.

קסניה סבטלובה: לא כשרה מספיק.

קסניה סבטלובה: אומרים לה, מיידל'ה, תקשיבי, את חמודה והכול, את מתאימה לנו מאוד, יש לך כישורים, את גם מלצרת קודם אבל אנחנו לא יכולים להעסיק אותם, למה תבוא הרבנות ותשלול לנו את הרישיון.

קסניה סבטלובה: אם זה היה מקרה ראשון, היינו אומרים, וואלה, זה חריג, זה משהו שהוא לא קרה אף פעם, זו חריגה מהנורמה, אבל אנחנו רואים יותר ויותר מקרים.

קסניה סבטלובה: כאשר פרסמתי את הסיפור הזה אצלי בדף הפייסבוק ובאיזושהי קבוצה של דוברי רוסית, אמרו לי, מה קרה לך?

קסניה סבטלובה: מאיפה את נפלת, מהירח?

קסניה סבטלובה: את לא יודעת שזו המציאות של עולים רבים מזה כבר כמה שנים?

קסניה סבטלובה: אמרתי, אני לא יודעת, כי פעם אחרונה שאני הועסקתי כמלצרית זה היה באמת לפני הרבה מאוד שנים ואני לא ידעתי שחל שינוי כל כך גדול בתחום, שחופש העיסוק במדינת ישראל שהיא מדינה יהודית ודמוקרטית, עם דגש מאוד גדול גם על דמוקרטית, החופש הזה נפגע.

קסניה סבטלובה: חופש העיסוק של אזרחי מדינת ישראל, אתם יודעים מה, מדינת ישראל הזמינה אותם לבוא.

קסניה סבטלובה: אמרה, אתם אחים שלנו, אתם הדם שלנו, אתם בשר מבשרנו.

קסניה סבטלובה: השקיעה לא מעט כסף בקליטה ועלייה, תוכניות כמו נפש בנפש, תגלית, מסע וכל היופי הזה שאנחנו נהנים ממנו.

קסניה סבטלובה: באיזה יום אנחנו מנהלים את הדיון הזה?

קסניה סבטלובה: ביום שבו אנחנו מציינים 100 שנה להצהרת בלפור שבעצם סללה את הדרך לקיום של בית לאומי לכל יהודי באשר הוא, לא רק ליהודי שבעיני הרבנות של כרמיאל או רבנות ירושלים הוא כשר מספיק וטוב מספיק כדי לעבוד בשניצליה.

קסניה סבטלובה: אילו היה יודע לורד ארתור בלפור אז ב-1917 שבבית הלאומי שהקימו בארץ ישראל ואנחנו כולנו מברכים על הדבר הזה ובין היתר בזכותו אנחנו כאן, לא יתנו ליהודים שעלו לארץ הזאת לעבוד בשניצליה, כי הם לא כשרים מספיק.

קסניה סבטלובה: הדבר הזה, לא אשתמש במילה מקומם.

קסניה סבטלובה: הוא מחריד אותי.

קסניה סבטלובה: מי שעושה את זה הוא חותר תחת אושיות הדמוקרטיות והפלורליסטיות בחברה שלנו, תחת הזכות הטבעית, תחת חוק השבות בעצם.

קסניה סבטלובה: אנשים שיבואו לפה, מה אנחנו נגיד להם?

קסניה סבטלובה: אנחנו שיושבים בוועדת העלייה והקליטה ואנחנו אומרים ומפללים לכך שיהודים מכל קצוות תבל יצטרכו אלינו לכאן, יחזקו את המדינה שלנו, יבואו לפה.

קסניה סבטלובה: עלייה היא עלייה ברוכה.

קסניה סבטלובה: מה אנחנו נגיד להם?

קסניה סבטלובה: חבר'ה, תקשיבו, טוב מאוד שבאתם, אבל לא תוכלו להינשא, לא תוכלו להיקבר איפה שכולם, לא תוכלו לעבוד במלצרות, לא תוכלו לעבוד במסעדנות.

קסניה סבטלובה: עוד מעט לא תוכלו לעבוד גם כרופאים וכדברים אחרים כי זה נכון כמו שאמרה חברתנו, רחל עזריה, יזלוג גם לשם, לכן אנחנו חייבים לשים לזה קץ היום.

קסניה סבטלובה: לא יתכן שהחוקים של מדינת ישראל מופרים פשוט ברגל גסה ובכזאת שחצנות של אותם גורמים.

קסניה סבטלובה: אני רק אקרא משפט אחד לגבי אותה מסעדה, חליטת'ה.

קסניה סבטלובה: הרבנות: "העסק גדל והאגרה גדלה".

קסניה סבטלובה: מה אמרו בעצם לאותם הבעלים של אותה מסעדה כאשר נכנס שם שותף חדש?

קסניה סבטלובה: השותף הזה לא נראה לנו כי הוא רוסי, וזו גולת הכותרת בעצם של הדיון הזה.

קסניה סבטלובה: הוא רוסי, הוא אתיופי.

קסניה סבטלובה: איפה אחדות העם?

קסניה סבטלובה: איפה הסולידריות של העם היהודי?

קסניה סבטלובה: איפה אנחנו כאזרחי מדינת ישראל היהודים שרוצים לרקום פה אחדות?

קסניה סבטלובה: אני יכולה להגיד לכם שאותם המוסדות של הרבנות הראשית שבעצם מתוכם זה יוצא וגם מגורמים אחרים, גם גורמים פוליטיים שמסיתים אוכלוסיות ורוצים פה לעשות הפרד ומשול, חותרים גם תחת האחדות של העם שלנו וזה דבר מסוכן ביותר.

קסניה סבטלובה: אני רוצה שנמצא מפה ממש עם מסקנות קונקרטיות וממשיות לא רק לגבי אותה מסעדה בכרמיאל, כי זה רק מקרה מיני רבים, אלא גם באופן כללי לגבי הוראות של תעסוקה, שלא יופרו, ואם יופרו אז מי שמפר אותן צריך להיענש בצורה קשה ביותר ולשלם על האפליה הזאת ועל ההשפלה הזאת שבגינה האנשים שהם אנשים נהדרים, משרתים את מדינתנו, גרים פה ובונים את הבית הלאומי שלנו בכל יום, סובלים וסופגים.

קסניה סבטלובה: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני גם אוסיף עוד שאלה.

אברהם נגוסה: איפה שוויון ההזדמנויות בעבודה?

אברהם נגוסה: חברת הכנסת טלי פלוסקוב, בבקשה.

טלי פלוסקוב: תודה אדוני היושב ראש.

טלי פלוסקוב: אני קודם כול רוצה להודות לוועדה על כך שהחלטתם לקיים את הדיון דווקא כאן באולם הנגב ולשדר אותו און ליין, למה?

טלי פלוסקוב: כי הרבה פעמים אנחנו דנים ומדברים על דברים מסוג זה בחדר הוועדה וזה נשאר בין אלה שנמצאים בוועדה.

טלי פלוסקוב: אני מקווה מאוד שעכשיו כשאנחנו כאן יושבים ומדברים ודנים בנושאים כל כך כואבים, שומעים אותנו לא רק חברי הוועדה ולא רק רבנות ירושלים וכרמיאל, אלא עוד כמה אנשים במדינה שלנו, מה בעצם אנחנו מבקשים.

יוליה מלינובסקי: לא, אנחנו לא מבקשים.

יוליה מלינובסקי: די עם הבקשות האלו.

טלי פלוסקוב: אנחנו דורשים.

טלי פלוסקוב: אני מצטרפת לתיקון שלך, ולכן אני מקווה שאותם אנשים שרואים אותנו ושומעים אותנו היום גם יחשבו איפה אני במצבים כאלה, מה אני עושה במצבים כאלה, כי אנחנו יותר מדי שומעים על התופעות של אפליה.

טלי פלוסקוב: אני לדוגמא, כשפה מדברים, וכולנו קראנו את הכתבה הזאת שמדברים על רוסיה, והשם שלה לא נשמע, עוד לא בדקו אדוני היושב ראש האם היא רוסיה או יהודייה.

טלי פלוסקוב: במקרה הזה היא יהודייה.

טלי פלוסקוב: רק לפי השם שלה מקבלים החלטה, היא מתאימה או לא מתאימה, אז למה לפי השם לא מקבלים החלטה האם לגייס לצבא או לא?

טלי פלוסקוב: למה לפי השם לא מקבלים החלטה האם היא משלמת מיסים או לא משלמת מיסים?

קסניה סבטלובה: או אולי להיבחר כחברי כנסת?

טלי פלוסקוב: נכון.

קסניה סבטלובה: מה עם השמות שלנו?

קסניה סבטלובה: אולי הם לא כשרים?

טלי פלוסקוב: אני קוראת לאזרחי מדינת ישראל סוף סוף להבין שאנחנו, גם אלה שיושבים בשולחן הזה וגם אלה ששומעים אותנו, והשם שלנו לא נשמע לכם, אנחנו אזרחי מדינת ישראל ואנחנו רוצים לקבל את היחס שמקבלים כל אזרחי המדינה האחרים ואנחנו נילחם על כך כל דקה וכל שנייה שאנחנו גם נמצאים פה בכנסת וגם בהזדמנויות אחרות, ואנחנו עושים את זה.

טלי פלוסקוב: אני באמת שמחה שנמצאים פה נציגים של הרבנות.

טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לכם שהיה לי חשש מאוד גדול שלא תגיעו לוועדת הקליטה.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שלוועדת הפנים אתם חייבים להגיע.

טלי פלוסקוב: לקליטה לא תמיד בוחרים להגיע ואני רוצה מאוד לשמוע מכם מה אתם חושבים על זה.

טלי פלוסקוב: האם זה נורמלי?

טלי פלוסקוב: אדוני היושב ראש, חברת הכנסת סבטלובה סיפרה על חלק מחייה.

טלי פלוסקוב: גם אני אספר חלק מחיי.

טלי פלוסקוב: אני חיתנתי כאן במדינה שלי את בני.

טלי פלוסקוב: כדי לעבור את החופה הייתי צריכה להוכיח את היהדות שלי.

טלי פלוסקוב: לספר לכם איזה השפלות אני, יהודייה בדמי, עברתי כדי להוכיח את זה?

טלי פלוסקוב: אני לא אשכח את זה בחיים.

טלי פלוסקוב: לא מה שאלו אותי אלא איך שאלו אותי.

טלי פלוסקוב: הזלזול בבן אדם שישב מולי.

טלי פלוסקוב: אגב, אני הייתי אז ראש עיר ולא השתמשתי במעמד שלי כדי לקבל את זה, כדי באמת לראות איך זה עובד, וכשהבן אדם הזה ידע שאני ראש עיר, היחס שלו השתנה בשנייה, למה?

טלי פלוסקוב: עד מתי אנחנו נישאר רוסים במדינה שלנו?

קסניה סבטלובה: אתיופים, רוסים.

טלי פלוסקוב: אני פשוט מספרת את המקרה שלי במקרה, אבל כן, זה בהחלט שייך לא רק ליוצאים מרוסיה, זה שייך ליוצאי אתיופיה.

טלי פלוסקוב: זה מרגישים הרבה במדינה שלנו, לצערי הרב, אז הרבה פעמים אני אישית מספרת מקרה הצלחה שלנו כעולים במדינה הזאת ואומרת שאני גאה להיות אזרחית מדינת ישראל, אז תנו לנו תחושה שאנחנו לא נתאכזב ברגע שאנחנו אומרים את המשפט הזה, ואני רוצה באמת שכמה שיותר עולים במדינת ישראל יוכלו להגיד את המשפט הזה אבל לא כי הם חייבים, אלא באמת מהלב ומאהבה: אני גאה להיות אזרח מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: אני מאוד אשמח לשמוע היום את ההתייחסות של הרבנות.

טלי פלוסקוב: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: תודה אדוני היושב ראש.

יוליה מלינובסקי: אני גם כן אשמח לשמוע מהרבנות.

יוליה מלינובסקי: תראה, זה שאנחנו לא אוהבים אתכם, זה בצדק.

יוליה מלינובסקי: כל אחד שהיה לו מגע עם הרבנות הראשית או עם הרבנות בכלל, החוויה הזאת כל כך לא נעימה ואם יש אפשרות לא להגיע למגע איתם, עדיף שלא.

יוליה מלינובסקי: לא סתם אנשים, הרבה יהודים שהם יהודים בהלכה, שיכולים להתחתן פה כדת משה וישראל, בוחרים, במיוחד זוגות צעירים.

יוליה מלינובסקי: תשאלו את עצמכם למה זה קורה, בוחרים לנסוע לחו"ל ולהתחתן שם.

יוליה מלינובסקי: כנראה משהו לא עובד.

יוליה מלינובסקי: כנראה שמדינת ישראל התקדמה, החברה השתנתה ואתם נשארתם מחוץ לשם ואנחנו כבר לא מחוברים ביחד.

יוליה מלינובסקי: אולי אתם משרתים קבוצה מסוימת.

יוליה מלינובסקי: אגב, אני חייבת להגיד שזה מאוד מאפיין גם את השלטון המקומי, כי ההנחיות האלו מגיעות מהמועצות המקומיות הדתיות, אז אני מאמינה שהעיר כרמיאל ש-45% מהם זה עולים חדשים לשעבר, הרבנות שם צד.

יוליה מלינובסקי: המועצה היא מועצה דתית, שם צד, הסתכסכה עם - - - , כי אף ראש עיר שם לא יכול להיבחר בלי תמיכה של עולים ואף ראש עיר לא יתקן את עצמו לדבר כזה ומי שמממנה את המועצה הדתית זה מועצת העיר.

יוליה מלינובסקי: אני יודעת שהכוחות הפוליטיים שם מאוד התעצבנו על הדבר הזה, אז אני גם כן מבקשת להיכנס לפרופורציות.

יוליה מלינובסקי: כשהייתי חברת מועצה בחולון אנשים במועצה הדתית ידעו לשמור על איזונים ובלמים, מה שנקרא על סטטוס קוו, אז יש לנו פה שתי בעיות: היד הקלה של המועצות הדתיות וחוסר שיקול דעת של מועצות דתיות במקומות מסוימים ורשלנות, התרשלות, אזלת יד, חוסר הנחיות ברורות או אם בכלל של הרבנות הראשית.

יוליה מלינובסקי: פה צריך לראות את התמונה הכוללת.

יוליה מלינובסקי: אני כמובן לא אחזור על הדברים של חבריי חברי הכנסת, כי אין דבר כזה.

יוליה מלינובסקי: לא יהיה דבר כזה.

יוליה מלינובסקי: כל מי שיושב כאן, תבינו, זה נגמר.

יוליה מלינובסקי: אתם לא תוכלו יותר להתעלל, לא משרד הפנים, לא רשות האוכלוסין וההגירה, לא רבנות.

יוליה מלינובסקי: כל דבר כזה, אנחנו לא ניתן לכם, ואם בשביל זה צריך חקיקה ואם זה צריך להיות בעיה קואליציוניות עם המפלגות הקואליציות, זה יקרה.

יוליה מלינובסקי: היה סטטוס קוו ויהיה סטטוס קוו.

יוליה מלינובסקי: אנחנו לא מושכים את החבל, הציבור החילוני, קרי עולים חדשים וכו', ואם בשביל זה צריך להשתמש בכל הכלים הפרלמנטריים, סגנית יושב ראש הכנסת, אנחנו נעשה את זה, מכל סיעות הבית.

יוליה מלינובסקי: אני צריכה שתבינו את המסר, כל היושבים.

יוליה מלינובסקי: גם אתמול משרד הפנים, הם נורא התעצבנו אבל הם הבינו את המסר, שזה לא יעבוד יותר, אז אנחנו נשמח לשמוע תשובות.

יוליה מלינובסקי: אני מאמינה, אדוני היושב ראש, שזה יהיו תשובות חצי-חצי, אבל הם גם כן צריכים להפנים את המסר לעבר ולהעביר את זה לקודקודים שלהם, מי שהוא הרב הראשי היום בישראל, בנו של הצדיק זכרונו לברכה וגם השני שהוא גם כן יוצא חבר העמים, אגב.

יוליה מלינובסקי: אבא שלו שרד בגטו.

יוליה מלינובסקי: לא בדקו בגטו כשרות ולא בדקו יהדות.

יוליה מלינובסקי: היו זמנים, אז המסר צריך לעבור.

יוליה מלינובסקי: שוב פעם, אם צריך כוחות פוליטיים, זה מה שיקרה ואחר כך אל תבואו בטענות.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: כמובן אנחנו נמשיך פה בוועדה כמו שעשינו אתמול דיון חשוב בעניין הזכויות נגד האפליה שמתקיימת במשרד הפנים.

אברהם נגוסה: אנחנו נמשיך להוריד את החסמים הבירוקרטיים וגם אפליות נגד העולים החדשים שהחליטו לבנות את ביתם פה במדינת ישראל.

אברהם נגוסה: אנחנו נמשיך בדיון בהצעה הראשונה.

טלי פלוסקוב: זה אותו נושא.

אברהם נגוסה: בסדר גמור, אבל אני קודם כול אפנה למשרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: כל משרד יכול להתייחס גם לשתי ההצעות.

אברהם נגוסה: אין הגבלות.

אברהם נגוסה: אני חושב שיש לי כמה שאלות שאני רוצה שבדיון נתייחס, בעיקר נציגי המשרדים השונים.

אברהם נגוסה: איזה סיוע, יעוץ, מידע ניתן לעולים על ידי משרד העלייה והקליטה בעניין זכויותיהם בעבודה ובדבר הגורם אליו הם יכולים לפנות במקרים בהם הם מופלים בעבודה?

אברהם נגוסה: אני רוצה שנציג משרד הקליטה והמשרדים האחרים יתייחסו בדבריכם.

אברהם נגוסה: איזו עבודה נעשית על ידי משרד העלייה מול מעסיקים ציבוריים למניעת ניצול העולים ותשלום משכורות נמוכות לעולים?

אברהם נגוסה: כיצד מפורסם המידע על קיומה של נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה של משרד הרווחה?

אברהם נגוסה: האם המידע מונגש לעולים ובאיזה שפות?

אברהם נגוסה: עדכון על סטטוס הטיפול בפניות לנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה בעניין אפליה על פי מוצא.

אברהם נגוסה: אני רוצה שתתייחסו כשאתם מציגים, משרדי הממשלה, לנושאים האלו.

אברהם נגוסה: אני רוצה בראש ובראשונה לשמוע את נציגת נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, נועה נאמן.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<נועה נאמן: תודה.

<נועה נאמן: אנחנו בודקים בנציבות את הפניות שמגיעות אלינו לאורך השנים ופניות בנושא אפליה על רקע מוצא, שזה בדרך מתייחס לארץ מוצא, כי אנחנו מבדילים את זה מלאום, זאת אומרת פניות של ערבים על רקע אפליה במקומות עבודה, אנחנו מתייחסים אליהן כפניות על רקע לאום, אז הפניות על רקע מוצא, לאורך השנים חלה עלייה.

<נועה נאמן: אנחנו מדברים על בערך 4% של פניות כאלו, כשיש לנו בערך 700 פניות בשנה.

<נועה נאמן: בשנת 2016 היו לנו 30 פניות על רקע מוצא, אבל רוב הפניות הן של עובדים ממוצא אתיופי.

<נועה נאמן: יש לנו גם על רקע ארץ מוצא של עובדים מזרחים.

<נועה נאמן: לא מקבלים הרבה פניות מאוכלוסיית העולים מברית המועצות.

טלי פלוסקוב: הם פשוט לא פונים.

טלי פלוסקוב: זה לא אומר שלא קורה.

<נועה נאמן: זהו, ואני באה לומר שהדיון הזה חשוב לי כי הרבה פניות במקרים של עולים מרוסיה מגיעות אליכם, חברי הכנסת.

<נועה נאמן: פניות שמגיעות אליכם, חברי הכנסת, לדעתי חייבות להיות מופנות אלינו ישירות.

<נועה נאמן: קורה לי בהרבה מקרים שחברי כנסת מפנים אלינו פניות.

<נועה נאמן: אנחנו מטפלים בהן וגם מעדכנים את חבר הכנסת שהפנה איך טופלה הפנייה.

<נועה נאמן: איך זה מונגש?

<נועה נאמן: יש לנו כמובן דף פייסבוק.

<נועה נאמן: יש לנו עלונים שמופצים ברוסית.

<נועה נאמן: אני מתייחסת כרגע רק לברית המועצות ולא למוצאים אחרים.

<קריאה: אבל הילדה שנפגעה דוברת עברית.

<נועה נאמן: בדיוק, אז אני אומרת, מבחינת מידע מונגש, יש לנו דף פייסבוק ויש לנו אתר אינטרנט.

טלי פלוסקוב: מה השם של דף הפייסבוק?

<נועה נאמן: נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה.

<נועה נאמן: משרד העלייה והקליטה, אגב, גם הוא מפנה אלינו לעיתים פניות ישירות לטיפול אלינו.

<נועה נאמן: חשוב לנו לציין שאנחנו מטפלים בכל פנייה וגם תובעים את המעסיק במידת הצורך.

<נועה נאמן: הטיפול שלנו הוא גם בקבלה לעבודה וגם בתנאי עבודה וגם בפיטורין.

<נועה נאמן: טענה לפיה עובד לא יכול לעבוד במקום עבודה כמו מסעדה מפאת הסיכון של תעודת הכשרות, היא לא יכולה להתקבל והיא גם לא מתקבלת בבתי הדין לעבודה, אז אנחנו ממשיכים הלאה לבית הדין לעבודה, שם העובד מנצח בביטחון, ואנחנו יכולים תמיד לסייע, גם אם זה בהגשת התביעה וגם אם זה בהגשת עמדת ידיד בית הדין, עמדה מקצועית שלנו כדי לסייע לבית הדין לקבל את ההחלטה הנכונה.

<נועה נאמן: אנחנו מאוד נשמח שפניות שלכם תגענה.

<נועה נאמן: אני אשמח גם לתת לכם את הפרטים שלי, המייל האישי שלי כדי שיוכלו להגיע אליו.

יוליה מלינובסקי: המקרה הזה שפורסם בידיעות אחרונות, אתם טיפלתם בו?

<נועה נאמן: לא הגיעה אלי.

קסניה סבטלובה: היא אמנם תבעה והיא זכתה בתביעה הזאת, זה חשוב לעדכן את כולם, אבל זו אותה תביעה פרטנית שלה.

יוליה מלינובסקי: אני אגיד לך מה הבעיה.

יוליה מלינובסקי: אנחנו בכנסת לא מספיק יודעים - - - , אז לאזרח פשוט מהיישוב אין סיכוי לדעת מה אתם עושים, שאתם בכלל קיימים.

יוליה מלינובסקי: אתם בתוך הבועה שלכם ואתם חושבים שכל העולם יודע.

<נועה נאמן: אני לא חושבת שאנחנו בתוך הבועה שלנו ואנחנו מטפלים בהמון פניות.

יוליה מלינובסקי: סליחה, תעבירי לממונים עליך, כי אני מאמינה שיש לך ממונים והנהלה וכו' וכו', שהם צריכים לעשות את המיטב כדי להביא לידיעת הציבור את תרומתכם וגם להנגיש את המידע הזה בשפות וגם באמצעי תקשורת מתאימים, כי בן אדם שהוא רוצה להתקבל להייטק, הוא מספיק חזק.

יוליה מלינובסקי: מי שנפגע בדרך כלל - - -

<נועה נאמן: זה העובדים מהצווארון הכחול.

<נועה נאמן: את צודקת.

יוליה מלינובסקי: והם לא מספיק מנוסים כדי להיכנס לדף פייסבוק ולדעת שאתם קיימים ולהגיש את התביעה הזאת וכו' וכו', אז אתם צריכים לפנות לקהל יעד שבעצם זו הקבוצה שדורשת את הטיפול.

יוליה מלינובסקי: אנשים חזקים יסתדרו לבד.

<נועה נאמן: לקחתי לתשומת ליבי.

אברהם נגוסה: מעבר לעניין האינטרנט וכל זה, יש לכם חוברת?

<נועה נאמן: יש לנו חוברות בכמה שפות.

אברהם נגוסה: באיזה שפות, את יכולה לציין?

<נועה נאמן: ערבית, רוסית, אמהרית.

אברהם נגוסה: מה עם צרפתית?

<נועה נאמן: אין.

אברהם נגוסה: אנגלית?

<נועה נאמן: לא.

<נועה נאמן: בהתאם לאוכלוסייה שבפניה אנחנו מרצים, אנחנו גם מביאים את החוברות המתאימות.

<נועה נאמן: אני לא יכולה להגיד לכם שמגיעות אלי הרבה פניות להרצאות בפני קהל של עולים - - -

טלי פלוסקוב: אתם יכולים לשלוח לחברי הכנסת כמה חוברות, אפילו בדואר?

<נועה נאמן: כן, בטח.

קסניה סבטלובה: עוד הערה חשובה, אני חושבת, כמו שאמרה פה עכשיו גברת קופצ'יק שנוכחת פה, מ"ישראל חופשית", אכן הרבה מהאנשים שנפגעים כתוצאה מאפליה וגזענות כבר לא שייכים לציבור של העולים החדשים.

קסניה סבטלובה: הם עולים או שהם בני עולים בכלל, אז איך מגיעים אליהם?

קסניה סבטלובה: כי בעצם אליהם צריך להגיע בעברית.

קסניה סבטלובה: זה ציבור שאמנם דובר ברמה כזאת או אחרת את שפות המוצא, אבל הציבור הזה, במיוחד של בני עולים, והבחורה הזאת בת ה-18 נולדה בארץ.

קסניה סבטלובה: ההורים שלה עלו.

קסניה סבטלובה: היא נולדה אחרי חצי שנה.

קסניה סבטלובה: בכלל מדובר בצברית.

קסניה סבטלובה: אני בטוחה שהעברית שלה יותר גבוהה מאשר הרוסית, אז מה הסיכוי שהיא הייתה קוראת את החוברת הזאת והייתה יודעת על זה?

<נועה נאמן: היא לא הייתה קוראת את החוברת, אבל אני כן חושבת שהיא הייתה יכולה להגיע לדף הפייסבוק שלנו.

<נועה נאמן: יש לנו קמפיין.

<נועה נאמן: הקמפיין הבא שלנו אמור לצאת לקראת סוף השנה והוא קמפיין ברשתות החברתיות ואני מקווה שדרך זה יגיעו יותר צעירים.

יוליה מלינובסקי: לאיזה משרד אתם שייכים?

<נועה נאמן: למשרד העבודה והרווחה.

אברהם נגוסה: אני חושב שאתם לא פועלים מספיק.

אברהם נגוסה: גם עולי צרפת סובלים מאפליות, גם עולים דוברי אנגלית ולכן שתי השפות, אתם צריכים להוסיף אותן.

אברהם נגוסה: גם דוברי הספרדית מאמריקה הלטינית, גם עולים, כי זה מה שכל הזמן מדברים ולכן אתם צריכים לקחת את הנושאים האלו.

יוליה מלינובסקי: יש כבר תקדים שהממשלה הנגישה חומר בשש שפות על דרכונים.

יוליה מלינובסקי: אם תיכנסי עכשיו למשרד הפנים, תראי שם מידע בשש שפות.

יוליה מלינובסקי: זה בחקיקה.

יוליה מלינובסקי: אנחנו הכנסנו את זה לחקיקה.

יוליה מלינובסקי: היושב ראש, אם זה כבר קרה פעם אחת, אין שום סיבה שזה לא יקרה.

יוליה מלינובסקי: זה כבר תקדים, אז תבדקי בחקיקה את זה.

אברהם נגוסה: איך אתם עושים את הפיקוח בעניין תשלום המשכורת והניצול?

<נועה נאמן: פיקוח זה מנהל הסברה ואכיפה.

אברהם נגוסה: איך אתם עושים את זה?

אברהם נגוסה: עולה חדש שמנצלים אותו ומעסיקים אותו - - -

<נועה נאמן: אני אומרת שזה מנהל הסברה ואכיפה והם צריכים לעיתים ללכת למקומות עבודה ולבדוק איזה תנאים מקבלים העובדים, אבל זו לא נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה.

אברהם נגוסה: אז אם העולה לא פונה אליכם, אין לכם דרך לדעת.

<נועה נאמן: לא.

<נועה נאמן: זה נכון.

אברהם נגוסה: יש פה נציג הרבנות הראשית, עמיחי קריגר, ראש ענף מחלקת הונאה בכשרות.

אברהם נגוסה: שמעת את ההצעה, שמעת את הטענות ואנחנו רוצים לשמוע מה אתה אומר ואיך אתם יכולים לשנות את המצב.

<עמיחי קריגר: אנחנו מדברים על תעודות כשרות.

<עמיחי קריגר: תעודות כשרות זה לא רק נייר שתלוי על קיר.

<עמיחי קריגר: זה בעצם תו תקן שהרב המקומי בדק את המקום דרך השליחים שלו, מפקחים, משגיחים או מי שזה לא יהיה ויכול להעיד שברמה ההלכתית המקום כשר לאכול בו, ועל זה הציבור סומך.

<עמיחי קריגר: למושג הזה של מקום שכשר לאכול בו, זה בעצם תוצר של חוות דעת הלכתיות של הלכות על פני כל השנים, שבסופו של דבר הרב צריך לבוא ולהגיד האם המקום עומד בתקן הזה או לא.

<עמיחי קריגר: לדמויות שעוסקות בייצור האוכל יש השלכות בעצם על התקן הזה.

<עמיחי קריגר: ההשלכות הן כמובן לא לבוא ולהגיד, זה לא יכול או זה כן יכול, אלא כאשר יש לי לצורך העניין מישהו שאינו יהודי שמתעסק בבישולים, יכולות להיות לזה השלכות לגבי אופן הפיקוח באותו בית עסק, אם זה מסעדה או מפעל וכדומה וכל מי שמסתובב בחוץ, במסעדות, בעסקים, רואה שהעסקים מלאים בעובדים שהם או לא יהודים או שאנחנו לא יודעים אם הם יהודים.

<עמיחי קריגר: הם נמצאים בעסקים.

<עמיחי קריגר: אף אחד לא מונע מהם לעבוד.

<עמיחי קריגר: יכולות להיות לזה השלכות לגבי אופן הפיקוח על בית העסק.

<עמיחי קריגר: לגבי הצורך בלדעת, כמו שאני אומר, אם לזהות מי שמבשל או מי שנמצא בזמן הבישולים יש השלכות הלכתיות, אז לגורם שנותן את הכשרות - - -

קסניה סבטלובה: אולי תפרט מי זה אלה שנמצאים.

קסניה סבטלובה: זה מנקים?

קסניה סבטלובה: זה שוטפי כלים?

קסניה סבטלובה: זה מלצרים?

קסניה סבטלובה: זה בעצם כל מי שנמצא במסעדה?

קסניה סבטלובה: כי פה מדובר בבחורה שהיא מלצרית.

קסניה סבטלובה: סך הכול רצתה לעבוד כמלצרית.

קסניה סבטלובה: מעניין מאוד.

<עמיחי קריגר: אני לא יודע להגיד לך לגבי כרמיאל.

<עמיחי קריגר: אני מבין שיש פה נציגות של כרמיאל.

<עמיחי קריגר: הם יכולים אולי להגיד.

<עמיחי קריגר: שוטף כלים לא צריך להיות יהודי.

<עמיחי קריגר: מי שלא מתעסק בבישולים לא צריך להיות יהודי.

<עמיחי קריגר: על פי השלכות הלכתיות, יש מצבים שבהם גם מי שלמשל מוזג יין, אז יכולות להיות לזה השלכות הלכתיות.

<עמיחי קריגר: כאשר נותן הכשרות בא לאפיין באיזה אופן תתבצע ההשגחה לעסק, הוא צריך לקחת בחשבון את זהות האנשים שנמצאים במטבח.

<עמיחי קריגר: הדבר הזה גם מגובה בתקנות שתוקנו פה בבית הזה עוד לפני העלייה מרוסיה, בשנת 1988, תקנות שבהן נקבע שצריך לזהות את הטבחים והאנשים שמתעסקים עם האוכל במטבח, בדיוק בשביל הנקודה הזאת כדי שאפשר יהיה לזהות האם העובד יהודי או לא יהודי ברמה ההלכתית וכיצד לאפיין את ההשגחה באותו עסק.

<עמיחי קריגר: אין שום הוראה שלא לאפשר העסקה.

אברהם נגוסה: מי עשה את התקנון הזה?

<עמיחי קריגר: תקנות חוק איסור הונאה בכשרות שנחקקו פה בבית הזה, בכנסת.

אברהם נגוסה: מאיפה?

אברהם נגוסה: מאיזה משרד?

<אליעזר רודין: שר הדתות ב-1988 תיקן את התקנות האלה.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: מתבסס על איזשהו חוק?

<קריאה: חוק הונאה על כשרות.

אברהם נגוסה: הבנתי, אוקיי.

יוליה מלינובסקי: התקנות האלה, היו בהם תיקונים, שינויים מ-88'?

<עמיחי קריגר: למיטב ידיעתי, לא.

יוליה מלינובסקי: אפשר לקבל אותם ממך במייל, בבקשה?

<עמיחי קריגר: כן.

יוליה מלינובסקי: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמח לקבל לוועדה ואז אנחנו נפיץ את זה לחברי הכנסת.

טלי פלוסקוב: זה חשוב מאוד כי אנחנו רוצים להבין האם חל שינוי, כי בפועל אנחנו מרגישים שכן.

טלי פלוסקוב: היכן זה מבוסס?

טלי פלוסקוב: האם יש הוראות שניתנו?

<קריאה: זה אמרה גם רחל עזריה.

<קריאה: היא אמרה שלא היה דבר כזה.

<קריאה: זה התחיל עם העלייה הגדולה.

טלי פלוסקוב: אני אומרת לך שגם בתחילת העלייה הגדולה זה לא היה.

<עמיחי קריגר: מבחינת הרבנות אין שום מניעה לכל אזרח להפעיל עסק בלי קשר למוצאו.

<עמיחי קריגר: יהיו לזה השלכות מבחינת מאפייני ההשגחה במקום, וכמו שאמרתי, התקנות האלה תוקנו עוד לפני העלייה, שלא הייתה פה שום התייחסות לעולים ממקום כזה או אחר.

יוליה מלינובסקי: בשנים האחרונות לא היה נוהל, מכתב, משהו בעל פה או בכתב כדי להחמיר את ההעסקה של לא יהודים בתחום המזון?

טלי פלוסקוב: או בדיקת מסמכים בעצם של כל העובדים.

<עמיחי קריגר: לא שידוע לי.

<עמיחי קריגר: אני לא מכיר איזושהי הוראה.

יוליה מלינובסקי: ממתי אתה עובד במשרד?

<עמיחי קריגר: חמש שנים.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת, בחמש השנים האחרונות, האדון שהוא מנהל מחלקת הונאה בכשרות, לא ידוע לו על שום מסמך או הנחייה או נוהל או משהו בכתב או בעל פה שהיה מחמיר העסקת לא יהודים במקומות כשרים.

<עמיחי קריגר: אנחנו עובדים על פי תקנות שתוקנו פה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בואו נשמע את נציג המועצה הדתית של כרמיאל.

אברהם נגוסה: עורך דין אליעזר רודין, בבקשה.

<אליעזר רודין: אני עובד במועצה הדתית בכרמיאל.

<אליעזר רודין: אני לא רק עובד במועצה הדתית בכרמיאל, אני יושב באותן ישיבות שבהן אנחנו מקבלים את ההחלטות הספציפיות, לא מותווי מדיניות מלמעלה, מהרבנות, אלא אותן החלטות ספציפיות לגבי אותם עובדים, האם לתת כשרות לאותו עסק או לא.

<אליעזר רודין: לפני שאני אכנס לפרטים אם תרצו, של אותה שניצליה שעליהם דיברתם, אתם דיברתם על הוכחת יהדות, שכל עובד צריך להוכיח יהדות, על הפרת חוקים.

<אליעזר רודין: לא מיני ולא מקצתי.

<אליעזר רודין: הרבנות שהיא אמונה על מתן כשרות ומתן אוכל כשר, היא מחויבת לחוק.

<אליעזר רודין: לא שהיא מפרה את החוקים, היא מקיימת את החוק בכך שהיא בודקת את היהדות של עובדים.

קסניה סבטלובה: של עובדים?

קסניה סבטלובה: של מלצרים ומלצריות?

<אליעזר רודין: אני אחזור על מה שאמר חברי מהרבנות הראשית.

<אליעזר רודין: הרבנות לא מתערבת בהעסקת עובדים.

<אליעזר רודין: הרבנות לא מתערבת בעניין הזה.

<אליעזר רודין: הרבנות רק נותנת השגחה לפי מצבת העובדים הקיימת.

יוליה מלינובסקי: אתה אומר דברים נורא מעניינים.

יוליה מלינובסקי: ראש העיר מודע למה שאתה אומר, שהוא נבחר על קולות עולים חדשים?

יוליה מלינובסקי: הוא רוצה קדנציה הבאה, נכון?

<אליעזר רודין: חברת הכנסת מלינובסקי, אם את מדברת על הפוליטיקה המקומית ואת מגיעה מהמקום הזה, הזכרת את חולון ודווקא הזכרת את המועצה הדתית בחולון לטובה, זאת אומרת שלא מדובר פה באיזושהי תופעה כלל ארצית אלא משהו נקודתי.

יוליה מלינובסקי: אם אצלי במועצה הדתית היו מדברים ככה, הם היו עפים לכל הכיוונים, וזה ש"ס אצלנו ישב.

<אליעזר רודין: היו מדברים איך?

<אליעזר רודין: היו מדברים כמו בכותרות בערוץ 2?

<אליעזר רודין: התחושה שלי היא שהייתה כותרת בטלוויזיה - - -

קסניה סבטלובה: אבל למה כותרת?

קסניה סבטלובה: יש את בעל המסעדה שאומר, אנחנו חוששים לאבד את הכשרות.

קסניה סבטלובה: יש את הבחורה שהיא לא קיבלה את העבודה כי אמרו לה, תקשיבי, את רוסיה, אנחנו עלולים לאבד את הכשרות בגללך.

<אליעזר רודין: מעבר למה שבעל המסעדה אמר בטלוויזיה, אף אחד לא בדק לעומק את מה שהיא אמרה ואני אשמח להביא - - - .

אברהם נגוסה: חבריי, ניתן להם להשלים ואנחנו אחר כך נשאל שאלות.

אברהם נגוסה: כן, בבקשה.

<אליעזר רודין: ברשותך, אני קודם כול רוצה להבהיר שאני לא מייצג את בעל המסעדה.

<אליעזר רודין: אני מייצג את הרבנות המקומית ואני נמצא באותה צומת דרכים שבה מקבלים את ההחלטות, ואני יכול להעיד בעדות אישית שניתנת רגישות גבוהה מאוד לנושא של יהדות, של התערבות בקבלת עובדים או אי קבלתם.

אברהם נגוסה: זה בבישול או גם מי שמנקה את הכלים, מנקה את הרצפה, גם נחשב לתוך הקריטריון?

<אליעזר רודין: זה הטופס על פי התקנות בחוק, כמו שחברי ציין, שנוסחו ב-1988.

<אליעזר רודין: זה טופס שבעל עסק שרוצה לקבל כשרות חייב למלא על פי התקנות.

<אליעזר רודין: הרבנות המקומית אמורה להחתים אותו על זה.

<אליעזר רודין: פה הוא צריך לתת את הפרטים של רק עובדי המטבח בלבד, לא מלצרים, לא מנקים ולא אף אחד אחר.

<אליעזר רודין: של עובדי המטבח בלבד, ואם תרצו לדעת איך זה עובד בפועל על פי התקנות, הוא צריך להעביר את תעודת הזהות למשגיח.

<אליעזר רודין: אף אחד לא אמור לדבר עם העובד על יהדותו.

<אליעזר רודין: המשגיח מביא את הפרטים למועצה המקומית והמוסמך לכך, אפילו אני לא מוסמך לכך, נכנס למאגר ספציפי ובודק את יהדותו של אותו עובד ונותן החלטה לגבי ההשגחה בלבד, לא לגבי העסקה של אותו עובד.

<אליעזר רודין: רמת ההשגחה.

<אליעזר רודין: חברת הכנסת מלינובסקי, בסופו של דבר הרבנות אמונה לתת כשרות ואנשים רוצים לאכול כשר.

<אליעזר רודין: אני לא חושב שיש כאן מישהו שמעוניין לשנות את ההלכה, כי ההלכה זה לא משהו שאפשר לשנות, וההלכה קובעת שאוכל כשר צריך להתבשל על ידי יהודי.

<אליעזר רודין: זה לא משהו שמישהו פה יכול לשנות אותו.

קסניה סבטלובה: איך אתה מסביר את נוכחותם של אלפי טבחים משלל מוצאים שיש לנו במדינת ישראל, שעובדים בבתי מלון כשרים, במסעדות כשרות אחרי כל השנים האלה וממשיכים לעבוד.

קסניה סבטלובה: בתי מלון באילת, כותבים לי גם עכשיו אנשים שצפו בדיון שלנו עכשיו בלייב.

קסניה סבטלובה: מה עם כל אותם אלה?

יוליה מלינובסקי: אבל איך הם עובדים שם?

יוליה מלינובסקי: על סמך מה?

<אליעזר רודין: איך מתנהלים?

קסניה סבטלובה: שוטפי כלים, טבחים ממוצאים שונים.

יוליה מלינובסקי: לא, טבחים עזבי, הוא אמר רק מטבח.

קסניה סבטלובה: שוטפי כלים הם במטבח.

<אליעזר רודין: מה ההשלכות של אחזקת מישהו שאינו יהודי במטבח?

<אליעזר רודין: ההשלכות הן פיקוח יותר הדוק.

יוליה מלינובסקי: יותר כסף, בקיצור.

קסניה סבטלובה: זה ממש פסק דין, "שוטף הכלים השחור, בחור ממוצא אתיופי עלול לגעת באוכל".

קסניה סבטלובה: זה ציטוטים.

קסניה סבטלובה: אי אפשר להתעלם מזה.

<אליעזר רודין: כמו שאמרתי, הרבנות לא מונעת העסקה של עובדים והרבנות אמונה על כשרות.

<אליעזר רודין: הרבנות אמורה לספק אוכל כשר ואף אחד לא יוכל לשנות את ההלכה בעניין הזה.

<אליעזר רודין: כמו שאמרתי, אנשים מדברים בסיסמאות ולא בדקתם את העניין המקומי בכרמיאל.

<אליעזר רודין: בכרמיאל מקפידים מאוד, ברגישות גבוהה מאוד לא לתת אחד הרגשה של דחייה.

קסניה סבטלובה: אבל לגברת הזאת נתנו ועוד איך הרגשה של דחייה.

<אליעזר רודין: אני לא מייצג את בעל העסק.

קסניה סבטלובה: אבל הוא אומר שהוא קיבל הנחיות מכם.

<אליעזר רודין: אז אני אסביר ספציפית לגבי מה שקרה שם.

<אליעזר רודין: השניצליה הוא מקום שאני מכיר בו ואוכל בו, מתחת לבית שלי.

<אליעזר רודין: אני מכרמיאל.

<אליעזר רודין: אני בטוח שאף אחד פה לא ראה את העסק.

<אליעזר רודין: מדובר על עסק קטן, 6 מטר.

<אליעזר רודין: כל העובדים שעובדים בעסק, שניים בסך הכול, עובדים בבישול.

<אליעזר רודין: גם מי שמגיש, גם המלצר מטגן את השניצל.

<אליעזר רודין: גם מי שחותך ומטגן את השניצל, לכן ניתנה הוראה ספציפית לאותו עסק שכולם נחשבים עובדי מטבח ועל כן צריך לברר את היהדות של כולם.

<אליעזר רודין: מה זה לברר את היהדות?

<אליעזר רודין: לפי ההוראות, לפי הנוהל.

<אליעזר רודין: רק המורשים לכך יכולים לברר את היהדות.

קסניה סבטלובה: אני עכשיו אקשה עליך עם מקרה מאוד ספציפי לא מכרמיאל, מירושלים, עיר הקודש, בירת מדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: מלונות גלאט כשר שהם פועלים, כמו רמדה, כמו קראון פלאז'ה, ואני מדברת פה מניסיון אישי.

קסניה סבטלובה: כל מלצר, כל מלצרית היו גם מעורבים בדרך כזאת או אחרת גם בלקחת גלידה, לשפוך עליה רוטב, להרכיב איזשהו כריך.

קסניה סבטלובה: כולם היו מעורבים בזה ואני יכולה להגיד לך שלעולם אף אחד לא התערב בשאלות של היהדות שלהם.

<אליעזר רודין: גם היום אף אחד לא מתערב.

קסניה סבטלובה: אבל עובדה שכן.

קסניה סבטלובה: אם אתם אומרים שכל מי שמעורב בהכנת האוכל - - -

<אליעזר רודין: בגלל שהייתה כתבה בידיעות אחרונות, אבל המציאות, אני מכיר אותה מהשטח.

<אליעזר רודין: אף אחד לא מתערב ביהדות של אף אחד.

קסניה סבטלובה: רק ששוטף כלים שחור, אסור לו לגעת באוכל.

<אליעזר רודין: זה רחוק מאוד מהמציאות.

<אליעזר רודין: אני רוצה להתחבר לדברים של חברת הכנסת מלינובסקי, שנדרש פה איזון.

<אליעזר רודין: אתם מדברים פה על אפליה.

<אליעזר רודין: יש פה גם את הצד של הכשרות.

<אליעזר רודין: יש אנשים שרוצים לאכול אוכל כשר.

<אליעזר רודין: יש דרישות הלכתיות.

<אליעזר רודין: צריך למצוא את האיזון הנכון בדרישות ההלכתיות בין הכשרות לבין העסקת עובדים ואפליה.

<קריאה: בלי לפגוע בבן אדם שעומד מולך.

<אליעזר רודין: זה נכון.

קסניה סבטלובה: קודם כל זה בין אדם לחברו ואחרי זה בין אדם למקום.

<אליעזר רודין: נכון, אז אני שמח שאנחנו מדברים באותה שפה ואני יכול להעיד מתוך שולחן המועצה הדתית פנימה שהדברים האלה מיושמים, וכבוד האדם, ושלא לתת לאף אחד הרגשה של דחייה, עומד לפני הכשרות.

אברהם נגוסה: אוקי, תודה.

אברהם נגוסה: בבקשה, נציג מועצה דתית ירושלים, יהושע ישי, יושב ראש.

יוליה מלינובסקי: איזה כבוד, מי שמנהל בירושלים.

<יהושע ישי: נו, את אוכלת כשר?

יוליה מלינובסקי: אם אני ארצה לאכול כשר ועל פי ההלכה, כנראה שאני אשאר רעבה.

<קריאה: אבל מה זה עניינך אם היא אוכלת כשר?

<קריאה: מה זה השאלות האלה לחברת כנסת, אם היא אוכלת כשר?

<קריאה: זו חוצפה פשוט.

<יהושע ישי: אני מודה לך מאוד על הציון שאת מחלקת לי.

אברהם נגוסה: אני חושב שזו לא שאלה מקובלת, לפחות פה בוועדה, לשאול חברת כנסת בצורה כזאת ולכן אני מבקש ממך לחזור בך מהשאלה.

<יהושע ישי: אני חוזר בי.

אברהם נגוסה: תודה.

<יהושע ישי: אני יושב פה ואני שומע דברים מחברי כנסת, שמעבר למה שאני חושב, שזה סתם פופוליזם בגלל שזה שידור פתוח, אני לא רואה בזה איזשהו דיון - - -

טלי פלוסקוב: סליחה, לך פעם אחת אמרו שלא מקבלים אותך כי אתה עם כיפה על הראש?

טלי פלוסקוב: מה זה פופוליסטי?

טלי פלוסקוב: אנחנו מייצגים קבוצה גדולה מאוד של האזרחים במדינה.

טלי פלוסקוב: בוא נזכיר לך שהמדינה הזאת, בזכות אותם מיליון איש שהגיעו למדינה הזאת רק פרחה, ואיפה שהיא נמצאת היום, היא לא הייתה בשנות ה-90.

קסניה סבטלובה: כשאין מה לומר מדברים על פופוליזם.

אברהם נגוסה: חבריי, חברי הכנסת, בואו נהיה סבלניים.

אברהם נגוסה: אדוני, אני רוצה שתתמקד בשאלות של המקרים שעלו, עניינית.

אברהם נגוסה: אנחנו לא מקיימים פה דיון לצורך פופוליסטיות.

אברהם נגוסה: יש מקרים, פנו אלינו.

אברהם נגוסה: תפקידנו כאנשי הציבור להביא את הנושאים האלה, לברר ולדון ולהגיע למסקנה, לכן אני מבקש ממך, תתמקד בנושא הרלוונטי.

אברהם נגוסה: תעזוב את השיקולים האחרים.

<יהושע ישי: אני אגיד לך למה אני מתכוון.

<יהושע ישי: כאשר יושב פה עורך דין מכרמיאל ואומר שעל פי ההלכה לא ניתן לתת לגוי או למי שאיננו יהודי לבשל, מה התרגום של הדבר?

<יהושע ישי: שזאת המלצרית, היא לא יכולה לעבוד.

<יהושע ישי: זה לא התרגום של הדבר.

<יהושע ישי: זו לא ההלכה.

<יהושע ישי: הוא אמר את זה במפורש.

<יהושע ישי: הוא אמר מה הבעיה שישנה.

<יהושע ישי: המועצות הדתיות לא מתערבות במי יועסק בבית העסק.

<יהושע ישי: התביעה המשפטית של העובדת הזאת לא הייתה יכולה להיות מוגשת נגד המועצה הדתית אלא רק נגד המעביד.

<יהושע ישי: המעביד, ברצותו, יעסיק אותה, ברצותו, לא יעסיק אותה, והשיקולים הכלכליים שלו אינם מעניינה של המועצה הדתית.

<יהושע ישי: לא יכול להיות שבעל עסק שעושה שיקולים כלכליים, בגלל שהוא מוכר את הפיתה שלו או את הפלאפל שלו בחמישה שקלים, לכן הוא יעסיק אתיופי בעשרים שקל לשעה, שזה יבוא על חשבון המועצה הדתית בגלל הכשרות.

קסניה סבטלובה: אין פה אתיופים ורוסים, יש פה ישראלים, אני רוצה להזכיר לך.

<יהושע ישי: ישראלי ממוצא אתיופי.

<יהושע ישי: בדרך כלל אני מדגיש את זה כי אני בעצמי תוניסאי.

<יהושע ישי: בסך הכול הכללי זה מה שהתקבל.

<יהושע ישי: כאשר מי שאיננו יהודי מבשל, מה הכוונה לבשל?

<יהושע ישי: זה להניח את הסיר על האש, ויש בו שתי רמות הלכתיות.

<יהושע ישי: אם אתם רוצים ויש לכם זמן, נוכל להרחיב בדבר.

<יהושע ישי: לפי הרמה ההלכתית שבית העסק הזה דרש לקבל כשרות, לפי זה מודדים אותו.

<יהושע ישי: בירושלים אם אתה רוצה להיות מהדרין, מי שיניח את הסיר על האש יהיה אך ורק מי שהוא יהודי.

<יהושע ישי: אם הוא לא יהודי, הוא יכול לחתוך את הירקות.

<יהושע ישי: הוא לא יניח על האש.

<יהושע ישי: הוא יכול להגיש לחברת הכנסת את הגלידה.

<יהושע ישי: הוא לא יניח על האש.

<יהושע ישי: אם הגלידה תונח על האש, היא תקבל נוזל, היא לא תקבל גלידה.

<יהושע ישי: אתם רוצים לטעון טענה?

<יהושע ישי: אין בעיה, אבל בואו תבדקו מה הבסיס שעליו אתם טוענים.

<יהושע ישי: כאשר בא לכאן עורך דין ונציג המדינה ואומר, רבותיי, יש חוק איסור הונאה בכשרות וחברי כנסת לא יודעים בכלל שיש חוק כזה, זו בעיה, למרות שהחוק הזה ידוע בגופים ציבוריים, כיוון שלא אחת הרבנות הראשית תפסה, ואני מניח שזה נוח לחברי הכנסת לשמוע את זה, תפיסת בהמות טרפות שנשחטו מעבר לקו הירוק, מעבר לגבול והוחדרו למדינת ישראל.

<יהושע ישי: למה זה?

<יהושע ישי: בגלל שמשרד הבריאות פה מעורב.

<יהושע ישי: אתם לא חושבים שזה בא מהרבנות.

<יהושע ישי: אתם לא מודעים בכלל עד כמה הרבנות מעורבת בנושא של בריאות הציבור.

<יהושע ישי: אצלכם זה נתפס ככשרות.

<יהושע ישי: אנחנו לא מעוניינים להחליף לא את משרד הבריאות ולא את בעלי העסקים ולא את העובדים בעסקים.

<יהושע ישי: אנסה לומר את הדברים בצורה עד כמה שיותר משפטית, נכונה.

<יהושע ישי: הכשרות היא זכות של אדם שמעוניין.

<יהושע ישי: זה לא דבר שאני כופה אותו על אדם.

<יהושע ישי: אני לא יכול לבוא אלייך ולהגיד לך, גבירתי, את חייבת לאכול כשר.

<יהושע ישי: אני מתחבר לשאלה שאני חזרתי בי.

<יהושע ישי: אני לא יכול להגיד לבית עסק, אדוני, אתה רוצה לפתוח את העסק?

<יהושע ישי: אתה צריך להיות כשר.

<יהושע ישי: אני יכול להגיד לו, אם אתה רוצה לפתוח עסק, אתה חייב ברישוי עסקים.

<יהושע ישי: זה חוק חובה אזרחית.

<יהושע ישי: כשרות איננה חובה אזרחית.

<יהושע ישי: הכשרות היא חובה דתית.

<יהושע ישי: מהרגע שהיא חובה דתית, הדיון פה משתנה.

<יהושע ישי: הדיון צריך להיות על בסיס דתי-הלכתי.

<יהושע ישי: אנחנו יכולים להפוך את הדיון הזה גם כן מה מדינת ישראל, האם היא יהודית או לא יהודית, אז השבת, הנישואין, הכשרות, הכול עומד על זה.

<יהושע ישי: בואו נבטל ונהיה כמו בצרפת, אין יהדות ובזה נגמר הסיפור, מי שירצה, יהיה יהודי, ומי שלא ירצה, לא יהיה יהודי.

אברהם נגוסה: תודה.

קסניה סבטלובה: שאנחנו לא נתחיל לדבר עכשיו בכלל על כל העניין של כשרויות ועל זה שהמשגיחים של הרבנות בכלל לא עושים את עבודתם, ואנחנו יודעים איך השגחה נכונה מקפידה על כשרות באמת וכמה שעות הם משקיעים לעומת אותם המשגיחים.

קסניה סבטלובה: יודעים את זה היטב.

קסניה סבטלובה: דווקא אנחנו עובדים בנושאים האלה, עובדים היטב.

קסניה סבטלובה: אנחנו יודעים על השגחה הנכונה בירושלים, משקיעים יותר זמן בהשגחה נטו ולא משקיעים בזמן בלקחת כסף.

קסניה סבטלובה: הייתי בכל אותם הדיונים.

קסניה סבטלובה: שלא ניכנס לזה.

קסניה סבטלובה: אל תתחיל לנגח אותנו בעניין הזה, כי זה פשוט לא קשור.

<יהושע ישי: האם הכנסת קיימה דיון על זה שמשגיחה מטעם החברה הזאת גידלה סמים בבית?

קסניה סבטלובה: זה איכשהו קשור עכשיו לעניין שאנחנו מטפלים בו?

קסניה סבטלובה: אז גם מה שאתה אומר זה לא קשור.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת יוליה, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: אין ספק שמי שרוצה לאכול, ציבור שרוצה להיות כשר, הוא מגיע למסעדה שהיא עם תעודת כשרות, הוא סומך על זה שלא עובדים עליו.

יוליה מלינובסקי: זה בסדר גמור, אבל איך אנחנו יכולים להתמודד עם אי הנעימות, עם האפליה הזאת, עם תחושה לא נעימה שבה משגיח אומר, זה אתיופי, אני צריך לבדוק אותו, זו רוסיה.

יוליה מלינובסקי: אפילו אם על פי ההלכה המקום הזה כשר ויש צורך בבדיקה, כי בבדיקה הזאת אני מבינה, יש גם השלכות כספיות כי זו רמת בדיקה אחרת, נכון?

יוליה מלינובסקי: לכל כשרות צריך להיות תאריך, כי זה מבעלי עסקים אולי להעסיק מישהו שהוא לא בדיוק יהודי, כי אחר כך הכשרות תעלה לו יותר.

יוליה מלינובסקי: איך אתם, רבנות ראשית, אתה יושב ראש מועצה דתית בירושלים.

יוליה מלינובסקי: עם כל הכבוד לכרמיאל, זו ירושלים.

יוליה מלינובסקי: איך אתם יכולים לשמור על האיזון כדי מצד אחד לשמור על הכשרות במקומות שרוצים את הכשרות, מצד שני, לא לפגוע ברגשות ציבור מאוד רחב.

יוליה מלינובסקי: אם אני מחר ארצה לאכול כשר אבל אני לא אעסיק עובדים, עולים חדשים, אזרחים ערבים וכו' וכו', כנראה שאתה ואני נישאר רעבים, כי היום במטבחים, אתה יודע, הם רק בקטע של משגיחים, הם לא בדיוק עובדים, אז איך אתם, רבנות ראשית, אתה, אתה בכרמיאל בכלל בבעיה.

יוליה מלינובסקי: אצלכם חצי עיר זה עולים חדשים, יכולים לשמור על האיזון הנדרש ולהנחות את משגיחי הכשרות במקומות שהם, שלא בזדון ולא ברשלנות ישפילו את האזרחים?

יוליה מלינובסקי: זה הכול.

יוליה מלינובסקי: זה הדיון.

<יהושע ישי: אני אענה לך.

<יהושע ישי: א', משגיח לא מעורב במסגרת ההעסקה של העובדים והוא לא רשאי להעיר לעובד כזה או אחר או לבעל העסק על העובדים שלו.

קסניה סבטלובה: מה עושים למשגיח שמתערב וכן נכנס לזה וכן מעיר הערות, כמו שיש לנו תיעוד של הדברים האלה?

<יהושע ישי: במידה ומשגיח רוצה להעיר איזושהי הערה, הוא פונה למפקח הכשרות שיש מעליו.

קסניה סבטלובה: אבל מה הסנקציות נגד כזה שמתערב?

קסניה סבטלובה: סליחה, אני מקשה עליך אבל אתה חייב לענות על זה.

<יהושע ישי: אם אני אדע בוודאות שמשגיח דיבר בצורה לא יפה בגלל המוצא של העובד, הוא יעוף.

אברהם נגוסה: אני הולך שנייה להצביע ולחזור.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת טלי פלוסקוב תחליף אותי.

אברהם נגוסה: (היו"ר טלי פלוסקוב)

<יהושע ישי: אם משגיח היה מתערב בצורה בוטה, היה עף.

<יהושע ישי: לגבי המפקח, המפקח במסגרת של חליטת'ה, ישבתי איתו לאחר שקיבלתי את המידע מהעיתונות.

<יהושע ישי: הדברים הובהרו.

<יהושע ישי: הייתה שם איזושהי חוסר הבנה בין בעל העסק לבין המפקח.

<יהושע ישי: בעל העסק היה במקום איקס, נגיד ברחוב שמאי 6, עבר לרחוב שמאי 14.

<יהושע ישי: הוא עבר למסעדה הרבה יותר גדולה ממה שהוא היה קודם.

<יהושע ישי: הדרישה שלנו להגדלת הכשרות לא נבעה כתוצאה מזה שהשותף הוא יהודי או גוי, אלא כתוצאה מזה שהמטבח התרחב, והדברים האלה הובהרו, רק מה, נוח מאוד לתרגם את הכסף לבעיה דתית, במיוחד שזה קשור לדת, אז הוא אמר, בגלל שהשותף שלי זה, לכן מבקשים יותר כסף.

<יהושע ישי: לא דובר על זה בכלל.

<יהושע ישי: הבן אדם הזה עבר למסעדה מצומת אחת לצומת אחרת, עבר למסעדה הרבה יותר גדולה.

<יהושע ישי: במסגרת הזאת היה צריך להטיל עליו משגיח בגלל היקף הסועדים.

<יהושע ישי: גם האגרה שלו השנתית על פי חוק תעלה, כי אם יש לו סך הכול עשרים כסאות, הוא ישלם 500 שקל לשנה ואם יש לו מעל ל-50 סועדים בשולחן, אז הוא ישלם 1,377 שקל לשנה.

<יהושע ישי: זו אגרת הכשרות.

יוליה מלינובסקי: אבל יש רמת כשרות אחרת.

יוליה מלינובסקי: זה קשור לרמת הכשרות?

<יהושע ישי: זה לא קשור לרמת הכשרות.

<יהושע ישי: זו האגרה שהמדינה קבעה.

יוליה מלינובסקי: רמת הכשרות לא משפיעה על התשלום.

<יהושע ישי: לא משפיעה.

<יהושע ישי: לכן אני אומר, מתי אתם יוצרים את המפגש הזה בינינו?

<יהושע ישי: כאשר יש שניצליה שפיטרה.

טלי פלוסקוב: כי יש פגיעה באדם.

<יהושע ישי: כן, ודאי, אני מסכים איתה וחורה לי, ואגב, אני אומר לה בשיא הכנות, אני מוכן להתערב איתך שזה ניצול ציני של בעל המסעדה על אותה בחורה.

טלי פלוסקוב: יכול להיות.

<יהושע ישי: זה בכלל לא קשור.

<יהושע ישי: הוא פשוט הפיל את זה על הרבנות כי זה נוח.

<יהושע ישי: לכן אני אומר לכם, אני מזמין אתכם ואני אומר את זה לא רק בוועדה הזאת, אני אומר את זה גם בוועדות אחרות שדנים בנושאים של מועצות דתיות.

<יהושע ישי: לפני שהדברים מגיעים למועצות דתיות ולפני שהפניה של הציבור מגיעה אליכם כדי שתדעו מה לענות, בואו תכירו את המערכת הזאת.

<יהושע ישי: בואו תתקרבו אלינו.

<יהושע ישי: תבואו, תיכנסו, בואו תראו איך מנהלים מסגרת של רישום נישואין, איך התהליך הזה עובד.

<יהושע ישי: בואו תראו מה עובר בית עסק שרוצה כשרות.

<יהושע ישי: בואו תסתובבו בשטח.

<יהושע ישי: כשבעל עסק אומר לכם שהמשגיח בכלל לא נכנס, אני משלם לו והוא בא רק בשביל לקבל את המשכורת, אתם מתארים לעצמכם שזה באמת נכון, מדויק עד הסוף?

טלי פלוסקוב: ברור, לא.

<יהושע ישי: הרי זה טיפשי, כי בעל העסק עצמו מחויב היה מראש בתור עובד, הרי המשגיח הוא עובד שלו, להחתים אותו על כרטיס נוכחות.

יוליה מלינובסקי: הוא צריך להעסיק משגיח בנוסף לאגרה?

<יהושע ישי: כן.

יוליה מלינובסקי: זה לא 500 שקל בשנה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אגב, גם עסק של שני העובדים צריך שיהיה לו משגיח?

<יהושע ישי: כן, ודאי.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת, יש לו שני עובדים והשלישי הוא המשגיח?

<יהושע ישי: השלישי, המשגיח.

טלי פלוסקוב: זה נטל ענק בחלק היחסי.

<יהושע ישי: זהו, שהמשגיח שם, אני לא יודע פשוט מה הטילו עליו.

<יהושע ישי: אני לא מכיר את המקרה, אבל אם זה היה אצלי בירושלים, אז המשגיח היה עולה לו 500 שקל לחודש כמי שעובד בעסק כמשרה חלקית.

יוליה מלינובסקי: מה קורה בכרמיאל?

<אליעזר רודין: יש שם משגיח שמשלמים רק את האגרה ותוספת השגחה למקום לא הייתה עולה לו יותר כסף.

<יהושע ישי: תבינו דבר אחד, כדי לעשות עוגה צריך קונדיטור, צריך ביצים, צריך קמח.

<יהושע ישי: כדי לעשות עוגה כשרה צריך גם משגיח כשרות.

טלי פלוסקוב: הבנתי.

טלי פלוסקוב: טוב, אדוני, אני לא רוצה להפנות את כל הדיון רק ללימוד שלנו, מה זו כשרות ואיך, למרות שאני חושבת שקיבלנו לא מעט עניין.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לתת לנציגה של דור 1.5, מייסדת, אני מבינה, קטיה קופצ'יק.

<קטיה קופצ'יק: קודם כול אני רוצה ללמד פה אנשים מכובדים משהו.

<קטיה קופצ'יק: במרחב הציבורי לא אומרים גוי כמו שלא אומרים ניגר.

<קטיה קופצ'יק: אני פונה לאדוני.

<קטיה קופצ'יק: זה לא נעים.

<קטיה קופצ'יק: יש פה אנשים שגם אם לא יהיו יהודים על פי ההלכה, שמרו על הזהות שלהם, על הזהות היהודית שלהם.

<קטיה קופצ'יק: הסבים והסבתות שלנו היו בשואה והיו במלחמת העולם השנייה.

<קטיה קופצ'יק: ההורים שלנו נזרקו מאוניברסיטאות בגלל שהיו יהודים, אז בבקשה לא לקרוא לנו גויים ולא לקרוא לנו - - -

<יהושע ישי: לא קוראים לך גוי.

<קטיה קופצ'יק: לא משנה.

<קטיה קופצ'יק: אתה אומר, אם גוי או יהודי.

<קטיה קופצ'יק: האנשים שאתה מתייחס אליהם וגם המקרה הספציפי של הבחורה.

<קטיה קופצ'יק: האנשים, גם אם הם לא יהודים על פי ההלכה, הם מרגישים את עצמם יהודים.

<קטיה קופצ'יק: המדינה הזמינה אותם לפה לבית היהודי שלהם כיהודים ואנא להיזהר.

<קטיה קופצ'יק: במרחב הציבורי לא אומרים ניגר.

<קטיה קופצ'יק: גם גוי לא אומרים.

<קטיה קופצ'יק: זה דבר ראשון.

<קטיה קופצ'יק: דבר שני, אני רוצה לשאול אתכם בכנות, עם יד על הלב.

<קטיה קופצ'יק: הייתם רוצים שלא היינו באים לפה ולא היינו עושים לכם את הבעיות?

<קטיה קופצ'יק: נגיד בשנות ה-90, הייתם מוותרים על כל העלייה הזאת?

<קטיה קופצ'יק: כי הרי בשביל מה?

<קטיה קופצ'יק: הרי אנחנו מקלקלים לכם את היהדות היפה שלכם, מתערבים ברגל גסה, מקלקלים את המדינה.

<קטיה קופצ'יק: רגע, אז אם אנחנו חשודים במטבח, אז גם עירוי בבית חולים אי אפשר לעשות בך?

<קטיה קופצ'יק: איפה החשדנות הזאת נגמרת?

<קטיה קופצ'יק: אתה אומר כל הזמן, הלכה, הלכה, אי אפשר לשנות הלכה, אז קודם כל תגיד הלכה אורתודוכסית.

<קטיה קופצ'יק: יש פה יותר מדרך אחת להיות יהודי במדינה הזאת.

<קטיה קופצ'יק: יש פה יהודים רפורמים ויהודים קונסרבטיביים וכמה זרמים של יהדות אורתודוכסית, אז אנא.

<קטיה קופצ'יק: אל תנכסו את היהדות לכם.

<קטיה קופצ'יק: היא לא שייכת לכם גם אם יש לכם כיפות על הראש וגם אם אתם עובדים במשרד דתי.

<קטיה קופצ'יק: היהדות היא של כולנו, היא גם שלי, אז בבקשה.

<קטיה קופצ'יק: בן אדם שרוצה לאכול כשר, הוא יודע איפה לאכול כשר.

<קטיה קופצ'יק: אנשים דתיים שרוצים להתחתן, הם לא דורכים בכלל ברבנות.

<קטיה קופצ'יק: בשביל מה צריך רבנות ובשביל מה צריך את כל הדברים האלה?

<קטיה קופצ'יק: אני אגיד לכם, למשטר את כל השאר, אז גיליתם שבעלייה הגדולה, איזו אכזבה, הגיעו לא כל האנשים שמתאימים לכם בול לתבנית.

<קטיה קופצ'יק: איזו התפרקות של החלום הציוני, אז עכשיו אתם רוצים למשטר אותם.

<קטיה קופצ'יק: ככה זה לא עובד.

<קטיה קופצ'יק: אז פעם אתם הייתם חשודים בשנות ה-50, בעיני היהדות האשכנזית.

<קטיה קופצ'יק: עכשיו אנחנו החשודים בעיניכם.

<קטיה קופצ'יק: מתי אנחנו נגמור עם האלימות הזאת?

<קטיה קופצ'יק: זו פשוט אלימות במרחב הציבורי.

<קטיה קופצ'יק: חברים, זה נגמר לכם.

<קטיה קופצ'יק: הרכבת יצאה מהתחנה.

<קטיה קופצ'יק: היהדות לא שייכת לכם.

<קטיה קופצ'יק: המרחב הציבורי לא שייך לכם וכמו שאתם, לצערי יש לכם עכשיו כוח בידיים, אז כמו שאתם עכשיו קובעים את הכוח, חכו.

<קטיה קופצ'יק: גם אנחנו נבוא לשם.

<קטיה קופצ'יק: גם אנחנו משתתפים במשחק הזה.

<קטיה קופצ'יק: אנחנו לא צופים מהצד, אנחנו לא צריכים שתיתנו לנו אישורים, שתמשטרו אותנו.

<קטיה קופצ'יק: אנחנו נהיה חלק פעיל מהמשחק.

<קטיה קופצ'יק: זה רק עניין של זמן.

<קטיה קופצ'יק: בזה שאתם משניאים את היהדות על עם ישראל בזה שהרבנות הראשית היום היא דבר כמעט הכי מכוער מה שיש ביהדות, אתם פשוט יורים לעצמכם ברגל ומי שינצח בסיפור הזה זה אנחנו.

<קטיה קופצ'יק: זה רק עניין של זמן.

<קטיה קופצ'יק: (היו"ר אברהם נגוסה)

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: מר אריאל מואב ממכון עתים, בבקשה.

אברהם נגוסה: אני מבקש שתדברו בקיצור כי אנחנו צריכים לסיים.

<אריאל מואב: אנחנו ישבנו בדיון בוועדה הזאת אתמול לגבי חקירות יהדות שמשרד הפנים עורך לעולים מברית המועצות לשעבר.

<אריאל מואב: אנחנו כבר מכירים את חקירות היהדות שהרבנות עושה בכל מה שקשור לרישום נישואין.

<אריאל מואב: בשנים האחרונות אנחנו גם שומעים שהיא התחילה לנהל רשימות ממוחשבות, מערכת שגם היום הוזכרה פה, ועכשיו בוועדה אנחנו שומעים לראשונה שמשתמשים ברשימות האלה כדי לבדוק עובדים שרוצים לעבוד בעסק ששומר כשרות.

<אריאל מואב: יש פה חריגה מסמכות, לחלוטין.

<אריאל מואב: כל הסיפור של המערכת הממוחשבת, עד היום שמענו שיש לה צורך בשביל רישום הנישואין וזאת פעם ראשונה שאנחנו שומעים שמשתמשים בה בשביל לתת תעודת כשרות.

<אריאל מואב: תקנות חוק הונאה בכשרות הן מ-1988.

<אריאל מואב: אז לא היו מחשבים ובטח שלא "שירת הים".

<אריאל מואב: איך בדיוק בדקו את זה?

<אריאל מואב: בדקו את השמות של העובדים ואני מניח שיש כל מיני פתרונות הלכתיים שונים.

<אריאל מואב: היה כתוב בתעודת זהות אם אתה יהודי על פי ההלכה?

<קריאה: כן.

<אריאל מואב: אני לא חושב.

אברהם נגוסה: יש לאום, יש דת.

<אריאל מואב: יש לאום ויש דת.

<אריאל מואב: אנחנו מכירים את כל ההיסטוריה הזאת ואני גם מכיר את ההלכות האלה.

<אריאל מואב: אני אדם שומר כשרות וכל הדברים האלה ברורים לי, אבל יש גם דרך להתנהל, בטח שלא להתחיל להכניס אנשים לרשימות ולבדוק אם הם יהודים ולהעביר עכשיו את תעודות הזהות שלהם.

יוליה מלינובסקי: מאיפה לכם סמכות לבדוק במאגר מידע?

<אריאל מואב: אין סמכות כזאת.

<קריאה: הסמכות היא בחוק.

<אריאל מואב: אני רוצה רק לציין שאנחנו התרענו על הנושא הזה הרבה פעמים, על הסיפור של המאגרים הממוחשבים.

<אריאל מואב: תמיד אמרו לנו שזה נצרך לצורך בדיקות לרישום לנישואין.

<אריאל מואב: אין שום סמכות לרבנות לעשות את זה בכל מה שקשור לא לכשרות ולא לקבלה לעבודה.

יוליה מלינובסקי: הנה, אתה רואה, הגענו לנקודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אתה אומר שזה העניין, תהליך הבדיקה.

אברהם נגוסה: מה שהם עושים זה בלתי חוקי.

<אריאל מואב: כן.

אברהם נגוסה: אולי תסביר לנו איפה כתוב בחוק, כי הוא טוען שזה לא בחוק, שאין סמכות להיכנס להגנה הפרטית של כל אזרח ואזרח.

<עמיחי קריגר: אני אוכל לתת תשובה כללית.

<עמיחי קריגר: תשובה פרטית יותר אני אשמח לתת לכם בהמשך אחרי בדיקה מעמיקה יותר.

<עמיחי קריגר: הרבנות היא גוף מנהלי כמו כל משרד ממשלתי, כמו כל רשות מקומית שיש לה גישה למאגרי מידע.

<עמיחי קריגר: מאגר המידע החדש, "שירת הים" שיצא בשנה האחרונה, זה מאגר שבעצם נותן את הפתרון בגלל שלא מופיע בתעודות הזהות לאום ודת.

יוליה מלינובסקי: אני מכירה את הנושא הזה.

יוליה מלינובסקי: "שירת הים", לא כל המועצות חברות בדבר הזה.

יוליה מלינובסקי: יש חלק שלא משתמשים, אבל זה אך ורק לבדיקת נישואין, זה לא לשום צורך אחר.

<עמיחי קריגר: אני אחזור עם תשובה.

<עמיחי קריגר: אני יודע שיש מורשים שמורשים להיכנס למאגר הזה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמח לקבל את ההסמכה שיש לכם לבדוק אזרח ואזרח לגבי יהדותו דרך מאגר המידע שיש במשרד הפנים, לכשרות.

אברהם נגוסה: יש טענה פה, הזכות או ההסמכה שיש לכם בעניין הנישואין, אבל בעניין הכשרות, איפה ההסמכה?

אברהם נגוסה: לכן תוכיחו לנו בכתב, לוועדה, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: תוך כמה זמן הם צריכים להעביר לך תשובות?

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לקבל תוך חודש, בבקשה.

אברהם נגוסה: תני פרנק, בבקשה.

<תני פרנק: תני פרנק מנאמני תורה ועבודה.

<תני פרנק: אנחנו עוסקים הרבה בנושא הכשרות.

<תני פרנק: לא ידוע לנו ואף פעם לא היה מקרה כזה שבו מישהו הורשה לברר יהדות.

<תני פרנק: חייבים להגיד, בדקתי את זה תוך כדי תקנות איסור הונאה בכשרות.

<תני פרנק: אפילו התייעצתי עם האדון שלידי.

<תני פרנק: הסתכלתי על הטופס שמופיע בתוספת לתקנות.

<תני פרנק: אין שום מילה.

<תני פרנק: יש תעודת זהות שצריך להכניס.

<תני פרנק: האם מישהו לוקח את תעודת הזהות של העובד ומכניס אותה למאגרים שנועדו לצורך רישומי נישואין?

<תני פרנק: לדעתי זו פעולה שבחוסר סמכות בוודאות ואנחנו נשמח לשמוע תשובה.

<קריאה: סליחה, זה לא בתעודת הזהות.

<תני פרנק: מה זה משנה?

<תני פרנק: אם אין לך סמכות לבדוק אם הבן אדם הוא יהודי או לא, אז לא.

<תני פרנק: אם אתה רוצה, תסדירו את זה.

<תני פרנק: אנחנו בעד.

<תני פרנק: הרב יהושע ישי, אנחנו מכירים בזה שצריך לבדוק לפעמים את הנושא הזה.

<תני פרנק: משגיח צריך לדעת מי מניח את הסיר על האש.

<תני פרנק: בסדר, לגיטימי.

<תני פרנק: אנחנו יודעים מה דרישות ההלכה, אבל תסדירו את זה בנהלים שלכם.

<תני פרנק: הבעיה שלנו זה שמערך הכשרות היום מזוהה עם פגיעה ביהדות.

<תני פרנק: אנחנו יודעים את זה.

<תני פרנק: לא אנחנו אומרים את זה, מבקר המדינה אמר את זה.

<קריאה: סליחה, תני, תציג את עצמך רגע לפרוטוקול.

<תני פרנק: תני פרנק, נאמני תורה ועבודה.

<תני פרנק: מבקר המדינה עסק בזה בדוח האחרון שלו.

<תני פרנק: 122 עמודים נכתבו על זה.

<תני פרנק: הרבנות הראשית הוציאה דוח יפה מאוד שהיא מסבירה איך הם הולכים לפתור את כל הבעיות.

<תני פרנק: זה לא הוצג כאן, אבל יש בעיה והיא מוכרת.

<תני פרנק: מה שלא יוסדר במסגרת הנהלים, לפחות לא ראיתי מילה כזאת בדוח של הרבנות, זה הנושא הזה של העסקת עובדים, איך מתייחסים לזה.

<תני פרנק: גם אם משגיחים לא יועסקו על ידי העסקים, לדעתי מחר בבוקר מישהו צריך לטפל בזה.

<תני פרנק: אני קורא לכם, גם למועצות הדתיות שלכם וגם לרבנות הראשית בוודאי, תקבעו נוהל איך עושים את זה.

<תני פרנק: אני מבין, יש לפעמים אי הבנות.

<תני פרנק: לפעמים יש משגיח שמדבר לא יפה ואין לך שליטה על כל מה שמשגיח מוציא מהפה, אבל אם זה היה מוסדר, אם זה היה ברור לו מה לעשות ומה לא לעשות, אני מניח שהיו פחות פשלות, היו קורים פחות דברים.

<תני פרנק: אני מציע לכם קודם כל לקחת את זה אליכם ולנסות להסדיר את העניין הזה ביניכם.

אברהם נגוסה: תודה.

יוליה מלינובסקי: אני כבר קיבלתי הערה ממשרד המשפטים תוך כדי זה.

יוליה מלינובסקי: הם כותבים: "כאשר נוסד מאגר מידע כלשהו, צריך להיות כתוב מה השימושים, מה המטרות".

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת, אם במאגר הזה שאתם משתמשים בו, המטרה זה נישואין ולא בדיקת היהדות לצורך הכשרות, אתם פועלים נגד החוק.

יוליה מלינובסקי: שיהיה ברור.

יוליה מלינובסקי: תוך כדי דיון אנחנו מקבלים את זה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני מסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לקבל את המסמכים גם מנציג המועצה הדתית, גם מנציג הרבנות הראשית, גם מיושב ראש המועצה הדתית ירושלים.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לקבל את ההסמכה שיש להם על פי החוק לבדוק את יהדותו של אזרח ישראלי לצורך כשרות.

<יהושע ישי: אין לנו דבר כזה.

אברהם נגוסה: יש טענה פה אומרת, מה שהחוק נותן להם, לגשת לגישה למאגר המידע, זה לגבי הנישואין.

<יהושע ישי: כן, אני נותן לך כבר תשובה כאן.

<יהושע ישי: אל תחכה חודש.

אברהם נגוסה: אני קובע איך לנהל את העניין, לא אתה קובע לי, לכן אני אומר שאתם צריכים להסביר לנו, לשלוח לנו בכתב לוועדה.

אברהם נגוסה: לאחר מכן אנחנו ניכנס ונגיע למסקנות של ההצעות שהוגשו אלינו ואז נשים את זה המסקנות על שולחן הכנסת.

אברהם נגוסה: אני מבקש מהאנשים שלא דיברו, אנחנו ניתן לכם יום אחר.

אברהם נגוסה: אני סוגר את הדיון.

אברהם נגוסה: תודה לכל המשתתפים.