ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 481, 2017-10-25 09:00

יעקב מרגי: בוקר טוב.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: 25 לאוקטובר 2017, ה' בחשון התשע"ח.

יעקב מרגי: הנושא שעל סדר היום: ישיבה מיוחדת – פתיחת שנת הלימודים האקדמית.

יעקב מרגי: המועצה להשכלה גבוהה תציג לנו מצגת ותיתן לנו סקירה אבל לפני כן, אני אומר מספר מילים שהן יותר תהיות, שאלות, לא קובע כלום.

יעקב מרגי: זורק אותן לחלל האוויר או למרכז האולם, מה שתרצו, ומי שירצה יתייחס.

יעקב מרגי: זאת תהיה התשתית של מהלך הדיונים במושב החורף בכבל מה שקשור להשכלה גבוהה במדינת ישראל אלא אם כן יצוצו עוד דברים אחרים.

יעקב מרגי: אני שמח שהשביתה שהיתה מתוכננת במכללות על ידי הסגל הבכיר של המכללות לא פרצה.

<קריאה: יום אחד.

יעקב מרגי: יום אחד.

יעקב מרגי: לא פרצה ולא התקיימה.

יעקב מרגי: אני שמח שהגיעו להבנות והסכמות.

יעקב מרגי: אנחנו לא אוהבים להתעסק בזה אבל אם אין ברירה גם בזה אנחנו מתעסקים.

יעקב מרגי: מדינת ישראל היא מהמדינות המובילות או המובילה במדינות העולם בשיעור הישראלים בגילאי העבודה שהם בעלי תואר אקדמי.

יעקב מרגי: אכן, ישראל נעשתה משכילה יותר, וכפי שידוע בתחומים אחרים, כשמגיע השפע מגיעות אתו תופעות או שאלות ותהיות.

יעקב מרגי: אנחנו רואים פערים גדולים בשיעור האקדמאים בקבוצות אוכלוסיות שונות בחברה הישראלית.

יעקב מרגי: נכון, מסתמן גידול בחברה הערבית אבל עדין לא די, לא מתאים לחלקם וגודלם באוכלוסייה.

יעקב מרגי: יש מגמות חיוביות בציבור החרדי, שלצערי הרב יש קבוצות בתוך ההשכלה הגבוהה שלא מבינות ואצה להם הדרך לקדם אג'נדות שלהם, שיכולות לחסום את המגמה הזאת.

יעקב מרגי: הפערים בין המוסדות להשכלה גבוהה – אם פעם היו האמירות נאמרות ברמזים, מתחת לפני השטח, הדברים היום נאמרים בקולי קולות.

יעקב מרגי: תחומי הלימוד, שאלות על תחומי הלימוד, האם הם תואמים את צורכי התואר בעצמו, את צורכי המשק, את צורכי החברה הישראלית, צופים פני עתיד?

יעקב מרגי: אני לא קובע עובדות, אמרתי שאני שואל שאלות.

יעקב מרגי: והשאלה הנשאלת האם אוניברסיטאות המחקר, לאור כל ההישגים שמנינו, האם הן פועלות בכיוון הפוך למגמות של צמצום פערים?

יעקב מרגי: האם הקולות להוספת שכבה נוספת בין התיכון לאוניברסיטאות באו לשרת עוד פעם מעמדות?

יעקב מרגי: ליצור מעמדות בתוך האקדמיה או אולי לא נוח כשצפוף שם למעלה וצריך עדין לחזור למצב הקודם של שנות ה-70?

יעקב מרגי: אולי נעים מאוד במגדל השן כשהכמות לא גדולה?

יעקב מרגי: אני שואל, אני לא קובע.

יעקב מרגי: הקולות שנשמעים לאחרונה מתבקשים.

יעקב מרגי: נעשה שינוי מבורך מבחינתי בתחום ההשכלה הגבוהה.

יעקב מרגי: נכון, זה לא תכלית הכל.

יעקב מרגי: עדין יש שאלות האם חוסר שביעות הרצון של הסטודנטים ממה שהם לומדים בתכנית הלימודים לתואר שהם מבקשים לרכוש, צריך שמישהו יעשה כאן עבודה כדי לשנות את התחושה הזאת?

יעקב מרגי: מה עתידו של המחקר האוניברסיטאי?

יעקב מרגי: לאחרונה שמענו שמקומן של האוניברסיטאות הישראליות קצת ירד בסולם העולמי אם התגאינו פעם.

יעקב מרגי: עדין אומרים לי: שמע, אבל אנחנו עדין, האוניברסיטה העברית עדין בתוך ה-100.

יעקב מרגי: מבורך.

יעקב מרגי: אנחנו נמצאים במקומות ראשונים בהרבה תחומים, טובים ולצערי הרב גם לא טובים אבל לפחות כאן אנחנו צריכים לשאוף.

יעקב מרגי: המגמות האלה, צריך שמישהו יגע בהן.

יעקב מרגי: ואני שואל שוב האם לא הגיע הזמן שהמועצה להשכלה גבוהה, שגם הריבון וגם העם חושב – יכול להיות שאין הגדרת תפקיד, שצריך תיקון חקיקה - תניח את הידיים כפי שאני אומר כבר שנתיים וחצי על ההגה ותנווט ותאמר את אשר יש לה לומר?

יעקב מרגי: זה לא פגיעה בחופש האקדמי.

יעקב מרגי: זה שיש היום מקצועות נכחדים בהשכלה הגבוהה בתחומי הרוח ותחומים אחרים – מה לעשות?

יעקב מרגי: הם לא מייצרים הכנסה גבוהה.

יעקב מרגי: האם אין לנו מה לומר בתור מדינה בנושא הזה?

יעקב מרגי: בתור חברה?

יעקב מרגי: יש תפקיד חשוב למועצה להשכלה גבוהה, והציפיות שלנו ממנה הן מעבר למה שהיא עושה היום.

יעקב מרגי: כן, היא צריכה לומר את דברה לאוניברסיטאות.

יעקב מרגי: כן, היא צריכה לומר את דברה למכללות.

יעקב מרגי: כן, היא צריכה להיות הווסת באינפלציית התארים.

יעקב מרגי: היא צריכה לומר את דברה בתארים לא איכותיים.

יעקב מרגי: רמת ההשכלה הגבוהה זה לא פגיעה בחופש המחקר.

יעקב מרגי: הרמת הרמה, הגבהת הרמה לתארים איכותיים זה לא פגיעה בחופש האקדמי, סליחה.

יעקב מרגי: לומר לאוניברסיטאות איך הן צריכות להתנהג, למכללות, איזה תארים הם צריכים להוציא ואיכותם.

יעקב מרגי: ואתם יודעים מה?

יעקב מרגי: בר מינן, סליחה על הביטוי, אני אומר את זה בלשון קצת נמוכה: כן, לומר איזה תארים אקדמיים ותחומי הידע שהחברה הישראלית והמדינה אכן זקוקה להם.

יעקב מרגי: האוניברסיטאות והמועצה להשכלה גבוהה של מדינת ישראל, כן.

יעקב מרגי: אני את כל זה שם באוויר אבל תחילה נפתח במצגת של המועצה להשכלה גבוהה.

יעקב מרגי: פרופסור אדו פרלמן, למרות הצרידות ביטאתי את שמך בא'.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני.

<אדו פרלמן: תודה רבה.

<אדו פרלמן: אני חבר סגל בטכניון או הייתי חבר סגל בטכניון עד שפרשתי, בפקולטה לרפואה.

<אדו פרלמן: במסגרת שירותי בטכניון הייתי דיקן בית הספר ללימודי מוסמכים, תארים מתקדמים במשך ארבע שנים, והייתי דיקן הפקולטה לרפואה במשך שש שנים.

עליזה לביא: איפה למדת?

עליזה לביא: בטכניון?

<אדו פרלמן: למדתי תואר ראשון ושני בטכניון.

<אדו פרלמן: ראשון בכימיה ושני בכימיה פיזיקלית, ואחר כך עשיתי דוקטורט - אני לא רופא, אני חוקר - עשיתי דוקטורט בארצות-הברית באוניברסיטת מישיגן באן ארבור.

<אדו פרלמן: וכמובן שסיימתי את הדוקטורט חזרתי מיד לארץ, אבל זה היה מזמן.

<אדו פרלמן: עוד שאלות?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: עכשיו למצגת.

<אדו פרלמן: בסדר.

<אדו פרלמן: אז על דבר אחד אני מוכרח להתנצל, יש לכם חוברת של המצגת שעוזרתי סיגל הדפיסה אתמול.

<אדו פרלמן: אני קצת אובססיבי בהרצאות שלי, וכשאני מרצה בטכניון אני יושב ככה עד אמצע הלילה, ואז אני משנה ברגע האחרון שתיים, שלוש שקופיות, אז תסלחו לי בבקשה.

יעקב מרגי: נזרום אתך.

<אדו פרלמן: חבר הכנסת מרגי, אני מקווה שאתן תשובה לחלק מהשאלות שלך.

<אדו פרלמן: אם לא, תרגיש חופשי לשאול.

יעקב מרגי: יש לנו מושב ארוך ופורה.

<אדו פרלמן: (מצגת) אז קודם כל, רק מפה כללית על אבות ההשכלה הגבוהה בארץ.

<אדו פרלמן: לפני כ-18,17 שנה, כפי שאתם רואים המספר שלהם הלך וגדל.

<אדו פרלמן: לא רק המספר הכללי אלא גם ה - - -.

<אדו פרלמן: אם ב-1989-1990 היו לנו שמונה אוניברסיטאות מחקר, חמש מכללות מתוקצבות, מכללה אחת לא מתוקצבת ושבע מכללות להוראה, הגענו לשיא ב-2012-2013, בסך הכל 67 מוסדות להשכלה גבוהה.

<אדו פרלמן: עדין שמונה אוניברסיטאות מחקר, 21 מכללות מתוקצבות, 16 מכללות לא מתוקצבות ו-22 מכללות להוראה, וכיום יש ירידה הדרגתית קלה, הגענו ל-62, וכמו שאמר חבר הכנסת יש לנו שאיפה לאחד מכללות, לגבש אותן ביחד כדי לתת להן עוצמה אקדמית, עוצמה ניהולית.

<אדו פרלמן: יש לנו היום מכללות הוראה בעיקר שיש להן 800 תלמידים, 600 תלמידים, 1,000 תלמידים וזה לא נותן להם את החוזק שהם - - במסגרת המעבר ממשרד החינוך למל"ג-ות"ת, אנחנו מנסים ליצור את המיזוגים הללו.

<אדו פרלמן: כמובן שהמטרה היא win-win situation, שהמכללה החדשה נקרא לזה או המיזוג יהיה מוצלח - -

יעקב מרגי: או שהגדולה תבלע את הקטנה.

<אדו פרלמן: בסדר.

<אדו פרלמן: אז הגענו ל-62 מוסדות היום.

<אדו פרלמן: כפי שאתם רואים, מספר אוניברסיטאות המחקר היה יציב עד לפני שנתיים, שזה כולל גם את האוניברסיטה הפתוחה.

<אדו פרלמן: מאז יש לנו את אוניברסיטת אריאל, שהצטרפה למל"ג-ות"ת, ואנחנו גם אוחזים בה.

<אדו פרלמן: אם אני מסתכל על מספר התלמידים שלמדו באותם מוסדות מאז, אז כפי שאתם רואים, אז אם יש לי רמה יציבה פחות או יותר בתחילת שנות ה-80, אמצע שנות ה-80 של בערך 80,000 סטודנטים טוטאל בכל המוסדות, היום יש לנו בערך 309,000 שזאת בעצם תחזית.

<אדו פרלמן: זה מבוסס על – כל הנתונים שאני מראה לכם זה נתוני למ"ס, נתוני 2017-התשע"ח, זו בעצם תחזית.

<אדו פרלמן: התחזיות של המל"ג הן די טובות אז אני אשתמש בהן.

<אדו פרלמן: זה קצת פחות מפי ארבע כך שבאמת יש לנו אחוז מאוד גבוה ויש לנו כמות מאוד גדולה של תלמידים במוסדות להשכלה גבוהה.

<אדו פרלמן: בואו נסתכל איך גדלנו, מה הסיבה שהצלחנו לגדול בצורה כזאת.

<אדו פרלמן: שוב, ב-1989-1990 אנחנו מראים פה שקף שמדבר על אחוזי זכאי בגרות, שהם המועמדים, הפוטנציאל ללימודים אקדמאים לעומת אלה שמתחילים ללמוד, וכפי שאתם רואים, בשנים האחרונות הם כמעט משיקים זה לזה.

<אדו פרלמן: אם יש לנו באוכלוסייה הכללית כולה, כל האוכלוסייה במדינת ישראל אחוז זכאי בגרות 18 פלוס של 54% בערך מהאוכלוסייה, אם נסתכל על שנתון שבא ללמוד, אנחנו מסתכלים על השנתונים של 22-24, בוגרי צבא, אז יש לנו בערך 47%.

<אדו פרלמן: אנחנו כמעט מנצלים את כל הפוטנציאל שיש לנו.

עליזה לביא: ברשותך, זה אחוז המתחילים.

עליזה לביא: מה אחוז המסיימים?

<אדו פרלמן: שאלה טובה.

<אדו פרלמן: יש לנו בעיה.

<אדו פרלמן: אחוזי המסיימים באוניברסיטה הפתוחה הוא יותר נמוך בגלל שהלימודים מתפרשים שם.

<אדו פרלמן: בעצם זה לא כלול - -

עליזה לביא: האוניברסיטה הפתוחה לא כלולה?

<אדו פרלמן: לא כלולה מפני שאני לא יכול לעשות לפי זכאי בגרות כי הם יכולים להתקבל ללא בגרות.

<אדו פרלמן: אז אם אני מסתכל על – אני אתן לך סתם הערכה גסה, בסדר?

<אדו פרלמן: אני מעריך שאחוז הנשירה מכל אלה שמתקבלים נע בין 10% ל-30%, וזה תלוי בפקולטות, תלוי במוסד.

עליזה לביא: השאלה שלי אם יש שלב המשך.

עליזה לביא: אנחנו רואים את החרדים שנכנסים - -

יעקב מרגי: עליזה, הצעה לסדר: - -

עליזה לביא: אז ברשותך, רק שנדע איפה אנחנו עומדים.

עליזה לביא: מתחילים אבל - -

יעקב מרגי: תרשמי את השאלות.

יעקב מרגי: להתקיל אותו בתחילת המצגת זה לא נכון.

יעקב מרגי: כל שאלה היא טובה.

<אדו פרלמן: אני מבקש שתשאלו בזמן כי אחר כך אני אשכח.

יעקב מרגי: אנחנו לא נשכח.

עליזה לביא: אבל אדוני היושב ראש, מתחילים וגם מסיימים - - - כי הנשירה הולכת וגדלה אדוני.

יעקב מרגי: זה נתון חשוב ולא נפספס אותו.

<אדו פרלמן: אם אני אקח לך את אחוזי הסטודנטים לתואר ראשון שלומדים לפני סוגי מוסדות, אתם יכולים לראות שזה שקף קצת מורכב – אלה המכללות לחינוך, האקדמיות לחינוך.

<אדו פרלמן: אתם רואים שיש עליה הדרגתית כמו שאלה, מספרם גדל, מספר הלומדים גדל.

<אדו פרלמן: מכללות חוץ-תקציביות גדלו בצורה די רצינית.

<אדו פרלמן: כפי שאתם רואים, בשנים האחרונות יש איזו שהיא התייצבות מסוימת עם נטייה לירידה.

<אדו פרלמן: אני לא מתייחס כל כך ברצינות היום לתנודות במספר התלמידים.

<אדו פרלמן: מספר התלמידים זה מספרים מאוד גדולים.

<אדו פרלמן: אם יש לי פחות 1,000 או יותר 1,000 זה לא משמעותי כי בשנה הבאה זה יכול להשתנות.

<אדו פרלמן: באוניברסיטה הפתוחה יש לנו גם נטייה לעליה עם התייצבות מסוימת.

<אדו פרלמן: במכללות המתוקצבות יש לנו עליה מאוד יפה, ופתאום ירידה מסוימת ואני תכף אסביר מאיפה באה הירידה הזאת.

<אדו פרלמן: באוניברסיטאות יש התייצבות, שם יש לנו עליה.

<אדו פרלמן: השינוי פה זה בגלל אוניברסיטת אריאל.

<אדו פרלמן: השנה צירפו את מספר הסטודנטים שבאוניברסיטת אריאל לאוניברסיטה והורידו את זה מהמכללות.

יעקב מרגי: אז זה גדל שם וירד במכללות.

<אדו פרלמן: זה מקזז אחד את השני.

<אדו פרלמן: אנחנו רואים שבאמת עדין מבחינת חלוקה למוסדות, מכללות חוץ-תקציביות, מכללות אקדמיות לחינוך, מכללות מתוקצבות - עבור כל סוג של מוסד, האוניברסיטאות עדין מובילות בראש אבל אם ניקח ביחד את כל המכללות, אז המכללות השיגו את האוניברסיטאות והן מתייצבות על בערך 60% מהסטודנטים והאוניברסיטאות על בערך 40%, פלוס מינוס כמה אחוזים.

<אדו פרלמן: בואו נסתכל מה התחומים שהסטודנטים לתואר ראשון בחרו ללמוד, וזה השוואה של 10 שנים: אם נסתכל, נראה את טוטאל מספר הסטודנטים.

<אדו פרלמן: לפני 10 שנים זה היה 101,000 והשנה זה 191,000.

<אדו פרלמן: זה רק סטודנטים לתואר ראשון.

<אדו פרלמן: אם נסתכל, כמו שחבר הכנסת מרגי הסביר, מדעי הרוח היה אז 18% מהכלל, היום זה רק 9%.

<אדו פרלמן: יתכן ש-9% מ-190,000 זה קצת יותר גבוה מ-18% של 101,000 אבל עדין זה אחוז.

<אדו פרלמן: זה מסביר על התרחקו של הנוער שלנו מלימודי מדעי הרוח.

<אדו פרלמן: לעומת זאת, בהנדסה ואדריכלות, שהיה אז 12%, היום זה 19%.

<אדו פרלמן: זה מצביע על שתי פעולות – קודם כל, ביקוש של השוק ואז סטודנטים יותר הולכים.

<אדו פרלמן: ב.

<אדו פרלמן: יש לנו בשנתיים האחרונות פעילות מאוד מאסיבית של המל"ג-ות"ת בעידוד הממשלה.

<אדו פרלמן: המשק משווע למהנדסים, להייטק, לקטר המוביל את המשק הישראלי ולכן, יש עידוד של לימודי מתמטיקה חמש יחידות על ידי משרד החינוך והשר נפתלי בנט.

<אדו פרלמן: המועצה להשכלה גבוהה וות"ת פועלים בכמה מסלולים כדי לעודד את האוניברסיטאות ואת המכללות לקבל יותר סטודנטים על ידי תשתיות, על ידי קידום תשתיות, על ידי עזרה בגיוס סגל וגם באמצעים שונים אנחנו מקווים להגדיל את זה קצת יותר.

<אדו פרלמן: כן, קצת בעידוד הממשלה, יש פה יותר מהנדסים ממדעי הרוח.

מירב בן ארי: מה זה בעידוד הממשלה?

יעקב מרגי: הוא אמר, תמרוץ.

יעקב מרגי: יש פעילות של המל"ג לעודד את – המתמטיקה בתיכון- -

<אדו פרלמן: - - - את המוסדות להגדיל את הקבלה להנדסה, בייחוד הנדסה הייטק ומדעי המחשב קצת אבל בעיקר הנדסה הייטק.

עליזה לביא: וגם ההסללה, במיוחד במגזר הערבי.

<קריאה: לא, המפעלים לא קשור.

<אדו פרלמן: נכון, תכף נדבר על המגזר הערבי גם כן אבל בסך הכל יש פעילות מאוד ענפה.

<אדו פרלמן: אם תסתכלו על עסקים ולימודי הניהול, זה היה 7% והיום זה 10%, זה עליה קטנה.

<אדו פרלמן: משפטים – 6% לעומת 7%.

<אדו פרלמן: נגיע גם למשפטים.

<אדו פרלמן: מקצועות עזר רפואיים זה 4% והיום 6%.

<אדו פרלמן: הכל קצת התרומם, הכל קצת כנראה על חשבון מדעי החברה שירד מ-23% ל-16%, לימודי הרוח שירד - -

עליזה לביא: רפואה איפה נמצאת?

<אדו פרלמן: רפואה זה כל כך קטן, זה אפילו לא אחוז.

<אדו פרלמן: רפואה יש לנו היום בשנה ראשונה לתואר ראשון, יש לנו נניח פי 6 מאשר שנה א'.

<אדו פרלמן: שנה א' זה 700 סטודנטים בכל הארץ - -

יעקב מרגי: היה 600, גדל ל-700, זה אפילו כמעט לא נמדד.

עליזה לביא: אני אשמח שנתייחס גם לזה כי אתה יודע כמה לומדים בחו"ל.

<אדו פרלמן: בסדר.

<אדו פרלמן: אז זה הפילוג, והפילוג באמת מראה על צרכי המשק והוא חלק ממנו.

<אדו פרלמן: שוב, זה מראה את הנטייה העולה ללכת למקצועות מדעי הטבע והטכנולוגיה.

<אדו פרלמן: היה לנו פיק בתשס"ג, בתשס"ב.

<אדו פרלמן: היתה ירידה די משמעותית במשך השנים ועכשיו בעקבות צרכי השוק ומאמצים זה הולך ועולה.

<אדו פרלמן: פה יש לנו כבר את הקפיצה הקטנה הזאת.

<אדו פרלמן: תשע"ח אין כאן כי אין לנו מספר, והמספרים האלה הם מספרים קטנים אז לא רצוי לנחש אותו.

<אדו פרלמן: מאיפה באים הסטודנטים?

<אדו פרלמן: מה המקור שלהם?

<אדו פרלמן: מה המקור?

<אדו פרלמן: שוב התפלגות האוכלוסייה כיום במדינת ישראל, 67% זה כללי.

<אדו פרלמן: החרגנו את החרדים ל-12% והאוכלוסייה הערבית זה בערך 21%.

<אדו פרלמן: ואז אנחנו באים להתפלגות הסטודנטים, אז הכללי זה 82% ממספר הסטודנטים, החרדים זה 4.5% והערבים זה 13%.

<אדו פרלמן: וזה ברור לנו כשמש שיש תת-ייצוג באקדמיה לאוכלוסיות מסוימות.

<אדו פרלמן: הזכרת – ערבים וחרדים, ויש עוד אוכלוסיות שהן יותר קטנות.

<אדו פרלמן: אתיופים למשל, יש תת-ייצוג אבל אלה הם 2% או 1.5% - -

יעקב מרגי: חבל שלא הצגת לצד זה את המגמות של השנים האחרונות.

<אדו פרלמן: נכון, כי לחרדים יש מגמה טובה מאוד וגם לערבים.

<אדו פרלמן: אם - -

יעקב מרגי: צריך לראות שאנחנו באותה מגמה ובאותו שיפוע גם.

עליזה לביא: אדוני, יש לנו ישיבה אז בבקשה את אחוז המסיימים כי כאן אי אפשר לנתח.

יעקב מרגי: אנחנו לא נוותר על זה היום, תאמיני לי.

<אדו פרלמן: זה ברור שהיעד שלנו להגדיל את הנגשת המיעוטים, להגדיל את הנגשת החרדים כי כמו שראינו קודם, זכאי בגרות, קשה לנו למשוך אוכלוסייה כללית יותר.

<אדו פרלמן: 82% - יש אחוז גבוה מאוד - -

יעקב מרגי: אבל עדין, לעומת שנות ה-70-80 שלא היה שייך מי שלא זכאי, לא היתה אופציה למי שלא זכאי לגשת מיד לאקדמיה.

יעקב מרגי: היום יש מגמות - -

<אדו פרלמן: נכון, היום יש אמצעים לאפשר להם.

<אדו פרלמן: אז אחת המטרות העיקריות היום של מל"ג-ות"ת זה להגביר את הנגשת הערבים והחרדים וכמובן גם כשאני מדבר ערבים, אני מדבר על כל אוכלוסיית המיעוטים אבל כמובן שגם אתיופים - -

מסעוד גנאים: גם אפשר להתייחס לזה: כמה מיועד תקציב לזה בעניין הנגשת ההשכלה הגבוהה לערבים.

יעקב מרגי: פרופסור אדו, אני לא שאלתי מה אורך המצגת.

<אדו פרלמן: היא קצרה.

יעקב מרגי: אני אתן עוד חמש דקות אחרונות להתמקד במצגת כי חברי הכנסת, יש להם דיונים.

יעקב מרגי: לא בגלל שהם לא יכולים להתאפק, יש כאלה שלא יכולים להתאפק אבל בא, יש להם דיונים אחרים ואילוצים אחרים וזה חשוב להם והם הגיעו לדיון.

<אדו פרלמן: דבר נוסף, חשוב לראות את התפלגות הסטודנטים לפי מחוז לימודים.

<אדו פרלמן: אתם רואים שבתש"ן היה לנו 91% מהמטרופולין, תל-אביב וסביבותיה, ירושלים וחיפה, ורק 8.7% מהצפון והדרום, מהפריפריה.

<אדו פרלמן: בתשע"ז יש 67% מהערים הגדולות ו-24% מהצפון והדרום.

<אדו פרלמן: ובעיקר בזכות המכללות, הן שזורות היום מקרית שמונה עד שדרות ובאר-שבע, והן מהוות את האמצעי העיקרי להנגיש סטודנטים מהפריפריה - -

יעקב מרגי: עוד קצת פתיחות של המל"ג וזה יעזור גם בתחומים אחרים שראינו בשקפים האחרים.

יעקב מרגי: אני מקווה שהבנת אותי עם הפתיחות.

יעקב מרגי: ..

<אדו פרלמן: הבנתי מצוין.

<אדו פרלמן: סיכום של מה שאמרתי עד עכשיו, שכמות הסטודנטים לא צפויה לגדול בשנים הקרובות באמצעים הרגילים.

<אדו פרלמן: כדי שהיא לא תקטן וכדי להגדיל אותה ולטובת מדינת ישראל, הכלכלה הישראלית, החברה הישראלית, נדרש מיקוד מערכתי - -

יעקב מרגי: אין לכם ברירה כי השנתונים הם בירידה.

יעקב מרגי: בעשור הקרוב השנתונים בירידה.

<אדו פרלמן: נכון.

<אדו פרלמן: אנחנו רוצים מיקוד מערכתי ולהתמקד באוכלוסייה החרדית.

יעקב מרגי: בעשור הקרוב, הוא יאשר את זה, יש מצוקה.

יעקב מרגי: יש ירידה של השנתונים.

יעקב מרגי: האופציה הכי סבירה לא לומר לך להישאר באותה מגמה אלא ליישר את העקומה, נקרא לזה את הקיעור ולא את הקימור, זה באמצעות האוכלוסיות הממודרות מהאקדמיה שזה החרדים והערבים.

עליזה לביא: שמענו שב-19-20 חוזרים למספרים שהכרנו.

יעקב מרגי: אני לא יודע - - - ההשכלה הגבוהה - -

יוסף ג'בארין: יכול להיות שזה בגילאי 18 והם מחפשים אותם בגילאי 23.

יעקב מרגי: כן, זה בדיוק ככה.

יעקב מרגי: ממוצע כניסה לאקדמיה הוא לא 21, זה גם מעבר.

יוסף ג'בארין: אחת המטרות של המל"ג-ו"תת זה לגייס סטודנטים מהתפוצות מחו"ל.

יוסף ג'בארין: חלק מזה זה בגלל הבינלאומיות.

יוסף ג'בארין: חשוב מאוד להפוך את החברה הישראלית לעוד יותר רב-גונית.

יוסף ג'בארין: אנחנו רוצים - -

חנין זועבי: - - - וחצי הסטודנטים הערבים לומדים בחו"ל.

יעקב מרגי: נתייחס לזה בהמשך.

חנין זועבי: אם אתה רוצה להביא את הסטודנטים, אתה מחפש סטודנטים בינלאומיים ולא סטודנטים ערבים?

חנין זועבי: חצי מהם זה - -

יעקב מרגי: לא, זה לא קשור לזה.

יעקב מרגי: חנין - -

חנין זועבי: זה כן קשור.

חנין זועבי: זה שאתה לא רואה את הקשר זו בעיה.

יעקב מרגי: חנין, אנחנו רואים את זה כבעיה, הזכרנו אותה לפני שהגעת, על הסטודנטים שלומדים – רגע, את לא מקשיבה לי.

חנין זועבי: - - - למה אני צריכה - - -

יעקב מרגי: עליזה, תקשיבו.

יעקב מרגי: הסטודנטים הבינלאומיים זה לא כדי למלא את החוסר.

יעקב מרגי: אמנם זה נאמר בסמיכות אבל זה במסגרת מערכות היחסים הבינלאומיים בתחומי האקדמיה וההשכלה הגבוהה.

חנין זועבי: אז יש מערכת יחסים יותר חשובה.

יעקב מרגי: נכון, צריך לטפל בה.

יעקב מרגי: זה כשל.

<קריאה: גם וגם, זה לא קשור.

חנין זועבי: אם - - - אינה נמצאת פה כמטרה.

חנין זועבי: זה ההבדל.

חנין זועבי: יש מטרה של למשוך סטודנטים בינלאומיים.

חנין זועבי: אין מטרה שחצי הסטודנטים הערבים לומדים בחו"ל והם לא מוכנים - - -

מירב בן ארי: - - -

יעקב מרגי: אוקי, תודה.

חנין זועבי: למה את תמיד מתנגדת?

מירב בן ארי: אני לא מתנגדת.

מירב בן ארי: אני אומרת - - -

יעקב מרגי: מירב, את לא תורמת לי.

חנין זועבי: יותר מחצי, 50% - - -

יעקב מרגי: חנין, לא קיבלת תשובה?

יעקב מרגי: חנין, את מפריעה לי לדיון.

יעקב מרגי: חברת הכנסת חנין זועבי.

יעקב מרגי: מירב, אני מבקש.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חנין, זו הפרעה אחרונה להצגת המצגת.

יעקב מרגי: פרופסור אדו, אני מבקש להתקדם לסיכום.

<אדו פרלמן: זה שקף מאוד מעניין, הוא מראה לכם את מספר הסטודנטים באוניברסיטאות ואת כמות הסגל הבכיר באוניברסיטאות, שזה העמודות.

<אדו פרלמן: אתם רואים שמספר הסטודנטים עלה ועלה והתייצב, ופה מספר הסגל הבכיר עלה עליו במקביל כדי לקיים את ההוראה כסדרה, ואז יש לנו את מה שאנחנו קוראים "העשור האבוד".

<אדו פרלמן: היו קיצוצים, מספר הסגל הבכיר ירד וירד וירד - -

עליזה לביא: עזב את הארץ.

<אדו פרלמן: כן.

<אדו פרלמן: ואז באמת ההוראה היתה מאוד קשה באוניברסיטאות, ולמזלנו הרב - -

יעקב מרגי: מתוך בורות אני אשאל שאלה: יכול להיות שיש בה קצת ערמומיות, בסדר?

יעקב מרגי: יכול להיות, אני אדם שקוף.

יעקב מרגי: האם הסגל הבכיר זו גזירה משמים, הוא משאב בלתי משתנה?

יעקב מרגי: האם אנחנו לא יודעים לייצר, לקדם, האם זה מעיד על תקרת זכוכית מסוימת?

יעקב מרגי: סגל בכיר זה לא רק פועל יוצא של גובה השכר.

יעקב מרגי: ככה מבחינת השקפת עולמי.

<אדו פרלמן: זה בכלל לא ערמומי, זאת שאלה טובה.

יעקב מרגי: אז צריך לייצר את זה.

יעקב מרגי: אין עשור אבוד.

יעקב מרגי: יש מישהו שרצה לייצר עשור אבוד בגלל זה.

<אדו פרלמן: לא, זה סגל בכיר שלא היה תקציב - -

יעקב מרגי: אמרתי, זה לא פועל יוצא.

<אדו פרלמן: על זה נדלג, זה לא חשוב כל כך.

<אדו פרלמן: מה שאנחנו עוסקים עכשיו זה קודם כל שיפור איכות ההוראה.

<אדו פרלמן: כדי לעשות את ההוראה יותר טובה יש לנו גיבוי.

<אדו פרלמן: עוזרים למוסדות לגייס אנשים שהם אנשים מומחים לשיפור ההוראה, לקדם את ההוראה.

עליזה לביא: משהו יותר קונקרטי?

עליזה לביא: כי זה אחד החוליים של המערכת.

<אדו פרלמן: למשל, אחד הדברים – קודם כל, אנחנו מנסים להקפיד קצת יותר על רמת ההוראה בקידומים אקדמיים, שזה דבר חשוב מאוד מפני שלא נתייחס רק למחקר.

<אדו פרלמן: דבר שני, מפתחים שיטות – אנחנו חיים היום במאה ה-21 - -

עליזה לביא: זו בשורה כי זה לא היה ככה.

עליזה לביא: זה נכנס - -

<אדו פרלמן: יש עידוד.

<אדו פרלמן: עוזרים למוסדות, יהיה מרכז לשיפור הוראה כדי שיהיו אנשים מומחים להוראה שיוכלו לתדרך את חברי הסגל, לעודד את אלה שהם מקבלים ציוני מעקב לא טובים, לא בגלל זה שהם מתעצלים אלא בגלל זה שחסרים להם כלים - -

יעקב מרגי: בואו נתקדם לפי המצגת אני מבקש.

<אדו פרלמן: קידום ייצוג נשים זה נושא מאוד חשוב.

<אדו פרלמן: אני לא יודע מי מכם מכיר את המספריים החשובות - -

עליזה לביא: מכירים.

<אדו פרלמן: אז מבין התלמידים יש כ-50% סטודנטיות נשים, וככל שמתקדמים למאסטר ודוקטורט האחוז שלהם הולך ויורד.

<אדו פרלמן: מסתכלים על כמות הסגל, הוא יורד, וכשהולכים לדרגות הבכירות ביותר ולתפקידים הבכירים ביותר במוסדות אז האחוז שלהן יורד ומנסים לקדם את זה.

<אדו פרלמן: זה לא כל כך קל בגלל כל מיני אילוצים אבל בין השאר יש מלגות מיוחדות לפוסט-דוקטורט לנשים וכך הלאה.

<אדו פרלמן: קידום מדעי הרוח – יש לנו ועדת היגוי מיוחדת שתפקידה לקדם במיוחד את מדעי הרוח על ידי מלגות, תקציבים.

<אדו פרלמן: מדעי הרוח, מדעי היהדות, ישראליות וכן הלאה.

<אדו פרלמן: עוזרים בפיתוח פיזי של המוסדות כולל מעונות, שזה אחד הדברים החשובים ולהגדלת מספר חברי הסגל כדי שיתאימו.

<אדו פרלמן: סיימתי.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אנחנו נפתח את הדיון.

יעקב מרגי: נשמע גם את חברי הכנסת וגם את האורחים.

יעקב מרגי: תרשום לך התייחסויות כי אנחנו נבקש בהמשך גם תשובות למה שיצוף כאן.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מוטי יוגב, בבקשה.

יעקב מרגי: לפי סדר ההגעה.

מרדכי יוגב: ברשות היושב ראש, ברשות כל הנוכחים, אני אומר לפרופסור אדו כסגן ראש המל"ג, לא כמי שמכיר לעומק - -

<אדו פרלמן: אני סגן היושב ראש.

מרדכי יוגב: - - לא כמי שמכיר לעומק סוגיות אחרות אבל כמי שרוצה להסב תשומת לב ומעריך מאוד את הכל.

מרדכי יוגב: אין לי ביקורת לכלום.

מרדכי יוגב: אני רוצה להסב תשומת לב לשתי נקודות שאני ער להן מוועדות אחרות, מוועדה אחרת שעמסתי על עצמי לפני כאר

מרדכי יוגב: בעה חודשים, ועדת העבודה והרווחה, ועדת משנה לענייני שיפור שירותי הבריאות בפריפריה.

מרדכי יוגב: הייתי מבקש מהמל"ג כרגולטור, להסתכל, והמגמה היא חיובית ממה שאני רואה לאורך השנים.

מרדכי יוגב: עדין אני רואה פערים במקצועות רפואיים או פרה-רפואיים.

מרדכי יוגב: אני כרגע עם איזה שהוא דגש במיקרו על הדרום, וכן שמתם שם איזה שהוא ניסיון של תשובה בפרה-רפואי בקלינאות תקשורת או בריפוי בעיסוק, והחוסר הוא עצום בדרום.

מרדכי יוגב: אנשים מחכים שנה לאבחון, הורים לילדים אוטיסטים ושנה לטיפול.

מרדכי יוגב: העשירים נוסעים לתל-אביב, העניים, גם במגזר הבדואי, אין טיפול.

יעקב מרגי: אני אגלה לך שלא הכל מל"ג כי אחרי שהדרומים מוכשרים, הם הולכים לעבוד פרטי במרכז ב-500 שקל לשעה.

מרדכי יוגב: נכון.

מרדכי יוגב: ולכן, אני אהיה עכשיו מאוד קונקרטי ואני רוצה לומר שמחשבה על כך ש - - - לא תיתן את התשובה ולא באר-שבע, ויש פה עוד מעגלים: שתהיה גם התמחות בבית החולים סורוקה בדרום, יש עוד מעגלים שצריך לסגור ואנחנו נשתדל בוועדת העבודה והרווחה - - - אבל אנחנו בהחלט רוצים כן לתת את הדעת באופן רגולטיבי שהדברים יהיו גם בבאר-שבע כי אחרת מאחווה הולכים צפונה.

מרדכי יוגב: מאחווה לא נשארים בדרום, כבר טועמים את טעם תל-אביב והמטרופולין היא לא באר-שבע.

מרדכי יוגב: באר-שבע משמשת מטרופולין לכל מה שמדרום לה, מדרום-מזרח לה, מדרום-מערב לה.

מרדכי יוגב: אחווה כבר שייכת למטרופולין תל-אביב, וסטודנט שגומר שם כבר לא חוזר דרומה.

מרדכי יוגב: ולכן, זה עלול לא לתת את המענה.

מרדכי יוגב: זו התייחסות אחת.

מרדכי יוגב: התייחסות שנייה היא לכל מה שקשור לעליה, ואנחנו מבורכים בעליה ואנחנו עוסקים בוועדת עליה וקליטה המון, והתקדמנו גם מזה.

מרדכי יוגב: הכרה בדיפלומות, כוח אדם שתורם למדינת ישראל בכל היבט, ודאי באקדמיזציה.

מרדכי יוגב: מומחים שמגיעים, ואספנו יותר גם בצד הרפואי, של דיפלומות ועכשיו הצד של הסיעוד של דיפלומות, ואיך מסיימים דיון כשאנחנו מפסידים אנשים?

מרדכי יוגב: וזה משדר אחורה לארצות שונות, אם לצרפת, אם לדרום אמריקה ומקומות אחרים שזה קשה, ולכן יש עצירה כרגע בהגעת כוח אקדמי בעיקר רפואי, ויש מחסור ויש צורך.

מרדכי יוגב: אז אם תוכלו גם בזה לקדם, איך המל"ג נכנס לסוגיה הזאת בלי להוריד כמובן איכות של אנשים אבל איך הוא מבצע סטאז' וחניכה.

מרדכי יוגב: יכול להיות שעל ידי - - - אבל אני חושב שיש פה צורך בקידום נוסף.

מרדכי יוגב: אם כן, צד אחד זה הפריפריה, צד שני זה הכניסה שלכם למענה בתחום הזה עם משרד הקליטה.

מרדכי יוגב: אני חושב שנתברך כולנו באקדמיזציה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת דוקטור עליזה לביא, בבקשה.

מרדכי יוגב: אני מתנצל שאני יוצא לוועדה המשותפת לתקציב הביטחון.

יעקב מרגי: הכל יהיה בפרוטוקול.

עליזה לביא: תודה רבה אדוני היושב ראש, שכבר בשבוע הראשון מקיים דיון כזה חשוב.

עליזה לביא: אני, מיומי הראשון בכנסת ישראל, קשובה ומעורבת בנושא של הסטודנטים ויחד אתי חברת הכנסת בן ארי.

עליזה לביא: אנחנו ראשות השדולה של הסטודנטים כאן, בכנסת ישראל, גם בצד של הסטודנטים עצמם, אם זה המקרה המיוחד של הסטודנטים הישראלים, מילואים ופריון בגילאים האלה ועוד ועוד, וכמובן עם כל מה שקשור ל - - - אקדמיה.

עליזה לביא: יש לי כמה נקודות אבל אני חייבת לומר שהנקודה שמטרידה אותי יותר מכל זאת האמירה שלך, אדוני, שאין צפי שתהיה עליה במספר הסטודנטים בשנים הקרובות, ואני מאוד מאוד מוטרדת מכך.

עליזה לביא: כשאנחנו באים לדבר על ההשכלה הגבוהה, אדוני היושב ראש, אנחנו לא מדברים רק על הסטודנטים.

עליזה לביא: אנחנו מדברים על איך תיראה החברה בישראל.

עליזה לביא: איך יהיו אבני היסוד גם בעולם העבודה, גם ההוראה ובכלל, בבתי הספר ועוד ועוד, וזה שיקוף של מציאות עתידית שכולנו צריכים לבוא ולהתגייס ולראות אותה כך שבאמת, אני מאוד מוטרדת מכך שאתה לא מזהה מגמה שעתידה לעלות, במיוחד שאנחנו מדברים על אוכלוסיות נוספות שבהגדרה, ויש פה החלטות קודמות והן מתכתבות, של להגדיל את מספר הסטודנטים.

עליזה לביא: ולא בכדי, לא יכולתי שלא לשאול תוך כדי הצגת המצגת מה מספר המסיימים.

עליזה לביא: יש פה קבוצות שמצד אחד אנחנו מקבלים, מנסים לראות איך עם כל הקשיים, ואני יודעת אדוני היושב ראש שאתה מקדיש לכך זמן - -

יעקב מרגי: יש אחוז נשירה גבוה מאוד עם השקעה רבה וחבל.

עליזה לביא: אחוז גבוה מאוד, והוא נובע ברובו מחוסר - -

יעקב מרגי: לשם הגילוי הנאות, בהצגת תכנית החומש, אני אומר את זה לטובת העניין: בהצגת תכנית החומש על ידי פרופסור יפה זילברשץ, יו"ר הות"ת, הוצגה התכנית לליווי סטודנטים באותן אוכלוסיות, וגם תהינו והעלינו קולות על מכללות שמייצרות פערים לא אפקטיביים.

יעקב מרגי: אבל אימוץ המודל הזה שקיים במספר מכללות, של ליווי סטודנטים מהאוכלוסייה החרדית והערבית במהלך תקופת הלימודים כדי למנוע צמצום, לצמצם את אחוזי הנשירה, וחבל...

יעקב מרגי: נשמע על זה בהמשך.

עליזה לביא: אני מודעת ולכן אני מוטרדת יותר שאין צפי בעליה.

עליזה לביא: זה נתון שמוצג כאן, במצגת, והוא חייב להדליק נורה אדומה תוך כדי הדברים שאתה כרגע הזכרת על תכנית החומש כי אם אנחנו רואים את זה גם בחומש, גם במלגות, גם במשרדים נוספים שהתגייסו, משרד העבודה ומשרד הכלכלה וכמובן משרד החינוך - -

יעקב מרגי: ומשאבים רבים מושקעים.

עליזה לביא: ברור.

עליזה לביא: אז למה אנחנו לא רואים את המציאות הזאת מתכתבת מבחינת נתונים ותחזית שאדוני הציג עכשיו?

עליזה לביא: נקודה נוספת שמטרידה מאוד גם בפערים שהוצגו לנו בתקשורת לגבי הפערים בין האוניברסיטאות לבין המכללות: אנחנו מדברים כאן על רמת ההוראה.

עליזה לביא: אתה כרגע ציינת שהוקמה ועדה לגבי רמת ההוראה כדי התחשבות ביכולת הנגשת הידע של מרצה ומרצה, מה שמעולם לא נחשב או נכלל לגבי קידום באקדמיה, ובכלל עזרים.

עליזה לביא: אני באה מהאקדמיה, אנחנו ראינו את הפערים בהנגשת הידע וההוראה במכללות לעומת הקיבעון באקדמיה, במיוחד במחלקות שזקוקות היו מלכתחילה לעזרים וליכולת ובכלל היום, איך מרצים משנים את מה שהם לימדו לאורך כל השנים כשהסטודנטים חשופים למידע והוא נגיש תוך כדי שיעור בפלאפונים שלהם.

עליזה לביא: השאלה באמת אם הדברים שאמרת עכשיו, כהוראה של המל"ג, ייכנסו לגבי קידום מרצים.

עליזה לביא: האם הנושא הזה של הוראה ושל המשובים שנעשים על סטודנטים כי משובים נעשים.

עליזה לביא: השאלה מה נעשה עם המשובים האלה?

עליזה לביא: האם יש השפעה לגבי איכות ההוראה שהיא עקב אכילס של האקדמיה חד-משמעית, וצריך לבוא, לראות ולהתמודד.

עליזה לביא: נקודה שלישית שנגעת בה - -

יעקב מרגי: להתייחס במשפט, סליחה שאני מפריע לך: לא בהכרח מרצה אקדמאי בעל תואר שסיים את התואר שלו, יודע להעביר את החומר שהוא למד.

יעקב מרגי: נתקלנו בזה בעיקר בהנדסה ובטכנולוגיה - היה קושי ומחסור גדול של מרצים איכותיים להביא את התלמידים אל היעד, את הסטודנטים.

עליזה לביא: נקודה נוספת שנגעת בה אדוני, ופה אנחנו מדברים על עולם משתנה ועל חברה שלמעשה צועדת לקראת זה ש-40% מהמקצועות יעלמו.

עליזה לביא: השאלה איפה כאן אנחנו רואים את זה גם באקדמיה וגם בהכוונה.

עליזה לביא: אנחנו מכירים את הנתונים שרק 30% מהסטודנטים מבוגרי האוניברסיטאות עובדים בתחומים שהם למדו.

עליזה לביא: 30% בלבד.

עליזה לביא: האם הנתון הזה מוכר, מטופל, ידוע?

עליזה לביא: עולם העבודה משתנה.

עליזה לביא: הרבה מאוד מהמקצועות נעלמים.

עליזה לביא: איפה כאן מתכתבת מציאות בעתיד - -

יעקב מרגי: צופה פני עתיד.

עליזה לביא: - - ואנחנו צריכים לראות איך כל המערכת מתגייסת, כמובן כולל מערכת ההשכלה הגבוהה.

עליזה לביא: אני לא מדברת רק על לימוד מקצוע כי בוודאי ובוודאי מה שאמרת על לימודי היהדות, מי כמוני יודעת שחשוב לבוא ולראות מה ואיך מעבירים אבל גם כשמלמדים לימודי יהדות, אפשר לבוא ולדבר בשפה עכשווית ואיך מלמדים את זה כדי להתכתב עם מציאות משתנה ועם מקצועות עתידיים שיתווספו למקצועות שיעלמו, והאם יש ראיה הוליסטית כוללת לגבי כל השינוי של המקצועות שהולכים ונעלמים?

עליזה לביא: אדוני, אנחנו נשמח, מירב ואני, להעביר לך רשימה של נקודות שאנחנו נבקש לדון בהן במושב הקרוב.

יעקב מרגי: בשמחה.

יעקב מרגי: דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה רבה לך אדוני.

דב חנין: קודם כל, ברכות על פתיחת שנת הלימודים, ואני שמח שגם השביתה המוצדקת של הסגל הבכיר במכללות הובילה להתקדמות מסוימת בתנאי העבודה שלהם.

דב חנין: אני חושב שההתקדמות שהושגה היא לא מספקת.

דב חנין: אני חושב שעדין הסגל הבכיר במכללות סובל מתנאי עבודה גרועים בהרבה מאשר אלה שנמצאים באוניברסיטאות אבל יש התקדמות מסוימת.

דב חנין: אז אני קודם כל מברך את ארגוני הסגל הבכיר על המאבק שהם ניהלו, ואני מברך על כל התקדמות שנעשית למרות שאני חושב שההתקדמות צריכה להיות יותר גדולה.

דב חנין: גם במכללות, סגל בכיר צריך לבצע עבודות מחקר.

דב חנין: זה נכון שזה יהיה כך, זה ראוי שזה יהיה כך כאשר חלק כל כך משמעותי ממערכת ההשכלה הגבוהה בישראל היא מכללות, אנחנו לא יכולים להמשיך להתייחס למכללות כסוג של בנים חורגים של המערכת האוניברסיטאית.

דב חנין: אגב, אני מבין שעדין נמשכת שביתה באקדמית?

יעקב מרגי: יום אחד היתה.

דב חנין: לא, במכללות הסתיימה.

דב חנין: באקדמית תל אביב-יפו עדין נמשכת השביתה או שאני טועה?

דב חנין: כדאי לשמוע על זה.

<קריאה: הסגל הזוטר, לא?

יעקב מרגי: הסגל הזוטר זה גם שביתה, זה גם בני אדם.

דב חנין: אני אשמח לשמוע על כך כי אנחנו לא רוצים לברך על פתיחת שנת לימודים כאשר יש עדין סטודנטים ומרצים שלא - -

יעקב מרגי: אנחנו נברך ונאחל להם לסיים את השביתה בהקדם.

דב חנין: נסייע להם כדי לקדם את הפעילות שלהם.

דב חנין: מכל הסוגיות הרבות שאתם העליתם, אני רוצה להעלות את סוגיית עצמאותה של האקדמיה.

דב חנין: עצמאותה של האקדמיה היא סוגיה קריטית בחיים שלנו.

דב חנין: בדרך כלל, מדברים על עצמאותה של האקדמיה מול השלטון, ואני בהחלט חושב שזו סוגיה חשובה ביותר.

דב חנין: האקדמיה צריכה להמשיך להיות עצמאית כלפי השלטון.

דב חנין: אנחנו צריכים להיות כולנו מאוד מאוד נחושים מול כל מגמה של השתקת ביקורת, של הנמכת קומה ושל ניסיון למשטר את הדיון האקדמי אבל לעצמאותה של האקדמיה יש היבט נוסף:

דב חנין: לא רק עצמאות מול השלטון אלא עצמאות מול הממון.

דב חנין: ובעצמאות מול הממון אנחנו באתגרים לא פחות קלים.

דב חנין: אני יודע שבלא מעט מהמערכות האקדמיות, היום השיקולים הכלכליים הופכים להיות שיקולים מרכזיים.

דב חנין: זה דבר בעייתי, זה דבר בסופו של דבר מסוכן, וזה דבר שמאיים על ההתפתחות של האקדמיה ועל ההתפתחות שלה כמערכת של יצירת חשיבה יצירתית, ביקורתית, אלטרנטיבית למערכות השלטוניות אבל גם למערכות הכלכליות, החברתיות והתרבותיות שבהן אנחנו חיים.

דב חנין: כשאני מדבר על שיקולים כלכליים, אני מדבר על שיקולים בשתי רמות: אני מדבר על כלכלת לימודים.

דב חנין: על מהלכים שבהם האוניברסיטה והאקדמיה מנווטות את עצמן לתחומים שבהם ה"ביקושים" יותר גדולים, ואז אנחנו עומדים מול תהליכים של צמצום היצע ודלדול של תחומים שבהם הביקוש נמוך יותר.

דב חנין: אני חושב שזה דבר בעייתי.

דב חנין: אגב, זה תהליך שאנחנו רואים אותו בתחום מדעי הרוח, וזה סוג של מעגל שוטה מכיוון שככל שאנחנו מציעים פחות לסטודנטים בתחום מדעי הרוח, המגוון מצטמצם, היכולת של המערכת להציע דברים מאתגרים ומעניינים נפגעת ואז גם מגיעים פחות סטודנטים, מה שמוביל לפגיעה מתמשכת נוספת בתחומים האלה, שהם תחומים חיוניים לגמרי לחיים שלנו כחברה.

דב חנין: אני רוצה להפנות לספר החשוב של מרתה נוסבאום על חשיבותם של מדעי הרוח לדמוקרטיה.

דב חנין: אם אנחנו רוצים להמשיך ולהתקיים כחברה דמוקרטית, אנחנו צריכים להבין שמדעי הרוח מאוד מאוד חיוניים בהקשר הזה.

דב חנין: אני מסיים ורוצה לומר שהשיקולים הכלכליים נמצאים לא רק בכלכלת הלימודים אלא גם בכלכלת התרומות.

דב חנין: העובדה שאוניברסיטאות מכוונות את עצמן לתחומים שבהם מישהו מוכן לתת כסף זה בעייתי.

דב חנין: והתשובה לדבר הזה, בסופו של דבר, חייבת להיות הגדלת העוגה התקציבית הממלכתית של האוניברסיטאות.

דב חנין: יש היום הרבה מאוד עודפים תקציביים בתקציב המדינה.

דב חנין: אני חושב שהמערכת האקדמית צריכה לבוא למשרד האוצר, למשרד החינוך ולגורמים השונים ולהציב מפה של דרישות.

דב חנין: אם אנחנו רוצים שהאקדמיה הישראלית תמשיך להתפתח ולמלא תפקיד חשוב בחברה, היא צריכה לקבל יותר כסף, וזה חייב להתבטא בשיקולים התקציביים.

דב חנין: אנחנו, אגב, מתחילים עוד מעט דיוני תקציב לשנה הבאה וזה הזמן שלכם להיות כאן ולהתחיל להשפיע.

יעקב מרגי: מירב בן ארי, בבקשה.

מירב בן ארי: תודה רבה אדוני היושב ראש.

מירב בן ארי: קודם כל ברכות לכל מערכת ההשכלה הגבוהה על פתיחת שנת הלימודים, גם במכללות וגם באוניברסיטאות.

מירב בן ארי: זה דיון חשוב, בסך הכל זה גם דיון חגיגי.

מירב בן ארי: אנחנו, ביחד עם הוועדה, ביחד עם המל"ג, ור"מ, התאחדות הסטודנטים - -

יעקב מרגי: שכחת את ור"ה.

מירב בן ארי: אמרתי, האוניברסיטאות – אנחנו עוסקים בנושא של הסטודנטים לאורך כל השנה וכך צריך ומצופה מוועדת החינוך.

מירב בן ארי: אני, יש לי דברים שמטרידים אותי, הם עדין מטרידים אותי.

מירב בן ארי: אני מקווה שתיקח לתשומת לבך כי אתה היום רק יושב וכותב.

מירב בן ארי: דבר ראשון, יש את התכנית החדשה של הצבא "ממדים ללימודים".

מירב בן ארי: תכנית נהדרת שבה הצבא נותן שלוש שנים ראשונות תואר ראשון במימון מלא של הצבא.

מירב בן ארי: זה נהדר, אני חושבת שזה חשוב מאוד.

מירב בן ארי: אני חושבת שסוף סוף מתגמלים את מי שבאמת ראוי.

מירב בן ארי: אני כן חושבת שאם יש תכנית כזו שבה הצבא נותן מימון מלא במשך שלוש שנים ונכנס לסוג של קרן המלגות של מדינת ישראל ובכלל, כל הקרנות "אייסף", "אימפקט" כולן, חשוב מאוד שתהיה הלימה ושיתוף כי לא יכול להיות שמצד אחד יהיה חייל שמקבל את השלוש שנים ללא שום מעורבות חברתית, ולצדו אותו סטודנט מ"אימפקט" או מ"אייסף" או מכל קרן אחרת שמחויב במעורבות החברתית.

מירב בן ארי: זה משהו שחשוב שיהיה לפתחכם כי כדי ליצור את האיזון כי בסופו של דבר, אנחנו רוצים שיקבלו אבל לדעתי הם צריכים לדעת גם לתת.

מירב בן ארי: דבר שני, משהו שהיושב ראש מכיר ואנחנו עוסקים בו כל הזמן זה הנושא של הדרוזים.

מירב בן ארי: הכנסתם אותם בתוך הסטודנטים הערבים, בסדר גמור.

מירב בן ארי: במשרד החינוך זה אחרת, יש יחידה מיוחדת לדרוזים - -

חנין זועבי: דרוזים הם ערבים.

מירב בן ארי: הם ערבים אבל - -

יעקב מרגי: זו דעתה, חנין זועבי.

יעקב מרגי: סליחה, מה זה משטר מחשבות?

יעקב מרגי: היא חושבת ככה.

יעקב מרגי: אל תפריעי לה.

חנין זועבי: - - - העדה הזאת הם ערבים.

יעקב מרגי: אל תפריעי לה.

יעקב מרגי: יש לה חור בהשכלה והיא החליטה שלא.

מירב בן ארי: הדרוזים במדינת ישראל משרתים בצבא ההגנה לישראל, יש חובה - -

עודד פורר: גם למרונים מתייחסים כערבים בלבנון?

עודד פורר: בלבנון מתייחסים למרונים כערבים?

יעקב מרגי: עודד, לא חייבים להתייחס.

יעקב מרגי: אנחנו בישיבה חגיגית, נכון?

מירב בן ארי: אני מעריכה את התגובות של חבריי.

מירב בן ארי: הם משרתים את מדינת ישראל, הם זכאים למלגות כיוצאי צבא ולכן, בעיני, יש מקומות שבהם צריכים לעודד ולתת, וזו תפקידה של מדינת ישראל.

מירב בן ארי: לא רק לדבר על ברית דמים, והיושב ראש מכיר את זה, אלא גם בהחלט לתת להם עדיפות בהשכלה הגבוהה, חד-משמעית.

מירב בן ארי: אגב, כמו שאני חושבת שבכל מקום צריך לתת נקודות זיכוי למילואימניקים.

מירב בן ארי: כן, כי מה לעשות?

מירב בן ארי: הם נותנים יותר מאזרחים אחרים במדינה וחשוב לפרגן להם את זה.

מירב בן ארי: וזו בעיני ציונות לכל דבר.

מירב בן ארי: ואם במוסד מסוים – אגב, כבר 16 מוסדות נותנים נקודות זיכוי למילואימניקים ובמוסדות אחרים לא נותנים, כן, יש פה אפליה.

מירב בן ארי: אגב, אם אני הולכת בצורה רחבה יותר, אני, האג'נדה שלי היא לתת נקודות זיכוי פעם בתואר, קורס אחד על מעורבות חברתית.

מירב בן ארי: אחד.

מירב בן ארי: מה ביקשנו?

מירב בן ארי: לא ביקשנו להתערב בחופש האקדמי, לא ביקשנו לקבוע מה יהיה בקורס אבל כן ביקשנו לעודד סטודנטים לצאת להתנדב למען הקהילה ולהפוך אותם לחברתיים יותר.

מירב בן ארי: יש מוסדות שעושים את זה.

מירב בן ארי: חבל שמוסדות אחרים רק - -

יעקב מרגי: כל עוד המל"ג-ות"ת יושבים בשב ואל תעשה ולא מתערבים בסוגיה הזאת, תמונת המצב תישאר כפי שהיא או שמונח לפתחנו, חברי הכנסת, יוזמת חקיקה.

מירב בן ארי: זה החוק הראשון שלי בכנסת.

יעקב מרגי: אני הייתי מעדיף שמל"ג יעשה זאת ללא יוזמת חקיקה.

יעקב מרגי: אם לא תהיה ברירה, יהיו פה יוזמות חקיקה וחבל.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: דרך אגב, זה החוק הראשון שלי בכנסת אבל ביקשו שהמל"ג יעשה ויעודד, בבקשה.

מירב בן ארי: למה במוסד אחד סטודנט מתנדב מקבל ובמוסד אחר לא?

מירב בן ארי: קורס אחד כל התואר.

מירב בן ארי: דבר אחרון שרציתי לומר בענין – אנחנו מאוד עוסקים בכמויות של סטודנטים, במספר הסטודנטים.

מירב בן ארי: אגב, אני מברכת על זה שיש ירידה בסטודנטים למשפטים.

מירב בן ארי: אני מברכת על זה.

מירב בן ארי: די, יש מספיק.

מירב בן ארי: חשוב לעודד מקומות אחרים אבל גם חשוב מאוד מאוד לשים דגש על האיכות.

מירב בן ארי: ראינו את הסקרים שהיו פה בתקופה האחרונה - -

יעקב מרגי: יש עליה.

יעקב מרגי: יש ירידה במגמת העליה אבל יש עדין עליה.

מירב בן ארי: איכות זה לא מילה גסה.

מירב בן ארי: בסוף סטודנט צריך לצאת מוכן.

מירב בן ארי: מוכן לשוק התעסוקה, מוכן בכלל לתואר שני אפילו.

מירב בן ארי: אנחנו מתעסקים המון בכמויות, פתחנו עוד כיתה אבל בסוף, אם יוצאים עוד ועוד סטודנטים להשכלה גבוהה או נושרים, כמו שאמרה עליזה, אחרי שנה, מה הועילו חכמים בתקנתם?

מירב בן ארי: הרי בסוף אנחנו רוצים לעודד השכלה איכותית.

מירב בן ארי: ובעיני זה צריך להיות מדד, כן, גם אם בסוף תפתח כיתה אחרת אבל תמצא את המרצה הכי טוב לאלה שכבר נכנסו ללימודים.

מירב בן ארי: אני רוצה לאחל הרבה הצלחה לכל הסטודנטים והסטודנטיות ולכל סגלי ההוראה שפתחו את השנה הזאת, ואני מבטיחה לכם שעוד יהיו הרבה דיונים בוועדה הזאת כי בעיני הסטודנטים וחלק מהחינוך חייב להיות כאן, בוועדה.

מירב בן ארי: בהצלחה.

יעקב מרגי: מסעוד גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: תחילה, אדוני היושב ראש, אני גם מצטרף לברכות לכל הסטודנטים והסגל באוניברסיטאות ובמכללות לרגל פתיחת השנה החדשה.

מסעוד גנאים: בקשר לכל הנתונים, ושמענו חלק מהם – ברור שאחוז הסטודנטים הערבים הוא מאוד נמוך.

מסעוד גנאים: מדברים על 13%.

מירב בן ארי: הם בערך 20%.

מסעוד גנאים: אתם אולי גם לא לוקחים בחשבון שבאוניברסיטאות, אני לא יודע אחוז, אולי 7 אולי 8 אולי 9 - -

מירב בן ארי: 20% סטודנטים ערבים.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: 21% מהאוכלוסייה.

מסעוד גנאים: וככל שעלינו בתואר, העניין הופך למעט מאוד.

מסעוד גנאים: אם זה תואר שני, אם זה תואר שלישי, זה מעט מאוד.

מסעוד גנאים: גם בקשר לסגל האקדמאי – מרצים ערבים זה גם אחוז, אני לא יודע כמה אבל הוא מאוד נמוך.

מסעוד גנאים: לכן שאלתי, לאור כל הנתונים האלה, גם בקשר לפריפריה מתוך הנתונים שעדין הסטודנטים מהמטרופולין, מהמרכז, הם האחוז הגבוה ביותר באוניברסיטאות ובפריפריה הם פחות.

מסעוד גנאים: לכן שאלתי בקשר לתכניות של הנגשת השכלה גבוהה לסטודנטים הערבים.

מסעוד גנאים: גם התקציב, לאן זה הגיע וגם שאלה חשובה יותר: האם יש תכניות, ואני יודע, יש אוניברסיטאות כמו הטכניון למשל – האם יש תכניות שהן מוסדרות כדי להתחיל את זה מוקדם, הכוונה בתיכונים.

מסעוד גנאים: איך לעודד את הסטודנטים בבתי ספר תיכון, אם זה בבחירת מה המקצוע, איך מעודדים אותם כדי ללמוד בהשכלה הגבוהה ובאוניברסיטאות.

מסעוד גנאים: גם העניין של כל הלימוד האוניברסיטאי, אנחנו יודעים שהלימודים והתואר זה חשוב אבל גם חשוב יותר האווירה, החיים האוניברסיטאיים, שהם מעצבים בסוף את דמותו של הסטודנט כי בסוף הם אלה שיובילו, שינהיגו, שיהיו בחברה ואני מדבר על העניין של כל החופש האידיאולוגי הפוליטי, הביטוי הפוליטי האידיאולוגי של כל הסטודנטים הערבים.

מסעוד גנאים: אנחנו היינו עדים לכמה מקרים, לא הרבה, שהאוניברסיטה מנעה פעילויות לסטודנטים הערבים.

מסעוד גנאים: אני חושב שחופש ביטוי זה הרוח, זה הנשמה של החיים האוניברסיטאיים.

מסעוד גנאים: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חנין, בבקשה.

חנין זועבי: תודה אדוני היושב ראש, קודם כל, אני שיערתי לעצמי שאתה, אדוני היושב ראש, תעצור את הדיון כאשר משתמשים במילה "האוכלוסייה הכללית" לעומת - -

יעקב מרגי: לא עצרתי בחרדים לעומת היהודים?

יעקב מרגי: וכפי שזכור לי הם יהודים גם כן.

חנין זועבי: בסדר.

חנין זועבי: אני לא מבינה איך מדברים על אוכלוסייה כללית לעומת החרדים והערבים.

חנין זועבי: האוכלוסייה הכללית היא האוכלוסייה הכללית, שהיא כוללת את כולם כאזרחים, בתוך הכללי הזה יש את הערבים והחרדים.

חנין זועבי: אבל לדבר על אחוז של אוכלוסייה כללית ולהוציא את הערבים כאילו זה מעבר לכללי, זה כבר טעות בתפיסה וביחס - -

יעקב מרגי: בטרמינולוגיה, אבל המטרה ידועה לך למה זה נעשה?

מירב בן ארי: זה ברור.

מירב בן ארי: אחרי זה אם היו - - -

יעקב מרגי: מירב, תני לה.

יעקב מרגי: נא לא להפריע.

חנין זועבי: הטרמינולוגיה והמושגים זה תפיסת עולם, זה לא משהו טכני.

חנין זועבי: השפה שלנו היא לא רק אמצעי לתקשורת, היא אמצעי למחשבה והיא משקפת ערכים והיא משקפת תפיסת עולם.

חנין זועבי: אז יש כללים שזה כולם.

חנין זועבי: אז תגיד הסקטור הלא-חרדי, תיתן לו שם שהוא לא חרדי ולא ערבי, לא יודעת, הוא אשכנזי ויש חרדים ויש ערבים.

מירב בן ארי: דווקא החרדים היו צריכים להתלונן כי - - - החרדים, תכניסי אותם לתוך היהודים.

יעקב מרגי: מירב, תני לה, אני מבקש להתמקד בדיון.

יעקב מרגי: חנין בבקשה.

חנין זועבי: עכשיו, אני רוצה להבין: אם אנחנו מדברים על להעלות את מספר הסטודנטים ואם המטרה כמטרה להעלות חרדים וערבים אבל אין אסטרטגיה מרכזית – למה אני אומרת שאין אסטרטגיה?

חנין זועבי: אני מברכת, מאוד מברכת על תכנית ההנגשה.

חנין זועבי: אני חושבת שנעשו שם מאמצים.

חנין זועבי: אני לא רוצה למחוק את החיובי, אני רוצה להתמקד בשלילי כי רק כאשר מתמקדים בשלילי משפרים.

חנין זועבי: אם אין אסטרטגיה למשוך ערבים, סטודנטים בחו"ל שממילא לומדים מקצועות מאוד קשים של רפואה, משקיעים פי שלוש בתקציבי ההוראה בירדן, ואתם יודעים ששם הרמה - אני לא רוצה להנמיך איכות, אני לא רוצה על חשבון איכות.

חנין זועבי: אנחנו רוצים חינוך אקדמי-מקצועי עם איכות מאוד מאוד גבוהה.

עודד פורר: רגע, איפה האיכות יותר טובה, שם או פה?

מירב בן ארי: פה.

מירב בן ארי: היא מעדיפה שהם ילמדו פה.

עודד פורר: רגע, אני רוצה לשמוע אותה.

יעקב מרגי: הפוך, היא באה ואומרת - -

חנין זועבי: למה אני אומרת?

חנין זועבי: הרפואה בירדן מאוד טובה, לכן הם - -

עודד פורר: אז איפה יותר טוב?

עודד פורר: בירדן או פה?

חנין זועבי: אנחנו רוצים להשקיע ברמה איכותית - -

<קריאות: - - -

עודד פורר: את רוצה שילמדו פה - - - את יכולה להגיד את זה.

יעקב מרגי: עודד, תנו לה לסיים.

חנין זועבי: אני רוצה שהסטודנטים ילמדו פה.

חנין זועבי: אז מה?

חנין זועבי: אני ככה - - - אתה לא הבנת את הנקודה הזאת.

יעקב מרגי: עודד, זכות דיבור של שלוש דקות, הפכו אותה ל-10 דקות.

יעקב מרגי: תנו לה סיים בבקשה.

חנין זועבי: הסטודנטים הערבים שמסיימים רפואה עם רמה גבוהה גם בירדן, המסקנה שהם יכולים לסיים רפואה של רמה גבוהה פה כי הם כבר מסיימים עם תארים ועם רמה איכותית טובה בירדן, והם באים ועושים את מבחני המדינה והם נכנסים ועובדים כרופאים.

חנין זועבי: אם ממילא אם הם יכולים, בסופו של תהליך ארוך ומייגע, אם הם עוברים את המבחנים והם מוכשרים ונכנסים כרופאים אז למה שלא ילמדו פה?

חנין זועבי: האם אתם מכירים מדינה אחת בעולם ש-50%, מירב, מהסטודנטים של סקטור מסוים לומדים בחו"ל?

חנין זועבי: 50%.

חנין זועבי: על עצם האחוז הזה, אני חושבת אדוני היושב ראש, צריכים להקצות ישיבות מיוחדות לבעיה הזאת, איזו מין תופעה זאת.

חנין זועבי: 50% מהסטודנטים הערבים לומדים בחו"ל.

חנין זועבי: אם אין אסטרטגיה קודם כל למשוך חלק מהם שהם יכולים ומסוגלים - -

יעקב מרגי: זה קשור לתחום שפת ההוראה.

יעקב מרגי: זה קשור גם למערכת החינוך שלנו לגבי התלמידים במגזר הערבי, על איכות ההוראה, על רמת המורים.

יעקב מרגי: יש לזה הרבה פקטורים.

יעקב מרגי: - -

חנין זועבי: נכון.

יעקב מרגי: - - בין היתר, המקצועות הנבחרים על ידי האוכלוסייה הערבית הם יותר בתחום הרפואה ופרה-רפואי, כשכאן יש לנו מצוקה בהקצאה.

יעקב מרגי: אני חושב שהמדינה ממזמן צריכה לשדל מערכות, והמספר 700 זה לא ערך מקודש.

יעקב מרגי: צריך להתאים אותו וזו סוגיה של משרד האוצר עם משרד הבריאות והמועצה להשכלה גבוהה, להגדיל את מספר מיטות ההתמחות כדי להגדיל את מספר הסטודנטים לרפואה בארץ.

יעקב מרגי: חנין, לסיכום.

חנין זועבי: אז אני חושבת, וזה חוזר על עצמו כל שנה, שצריכים תכנית מיוחדת כמטרה.

חנין זועבי: סטודנטים שהם יכולים, מוכשרים, לא סטודנטים כמו שאמרה מירב, שהם לא מתאימים לתנאי הקבלה.

חנין זועבי: הרי הם כן מתאימים אבל בסופו של דבר, כמו שאמרתי, אם הם די מוכשרים בשביל לעבור את המבחנים להיות רופאים אז מה המסקנה?

חנין זועבי: המסקנה שתנאי הקבלה, מירב, לא מתאימים, לא נכונים.

חנין זועבי: הרי בסופו של דבר אתם מקבלים אותם.

מירב בן ארי: אמרתי, אמרתי.

חנין זועבי: הדבר השני, ובזה אני מסיימת: אני מאוד מודאגת שאנחנו לא מפרידים בין סטודנטים שמסיימים במכללות לסטודנטים שמסיימים באוניברסיטאות.

חנין זועבי: אם אני לא טועה, מספר הסטודנטים הערבים שסיימו באוניברסיטאות לא עלה ב-15 השנים האחרונות באוניברסיטה.

חנין זועבי: מה שעלו, כל העלייה של הסטודנטים הערבים היא עלייה של סטודנטים בוגרי המכללות.

חנין זועבי: אולי באחוז אחד הסטודנטים הערבים באוניברסיטאות עלו מאז 2000, אדוני היושב ראש.

חנין זועבי: הכל עליה במכללות.

חנין זועבי: אנחנו מאוד מלינים על הרמה הלא כל כך איכותית במכללות שבהן לומדים סטודנטים ערבים.

חנין זועבי: אנחנו לא רוצים רק להגדיל את כמות הבוגרים.

חנין זועבי: אני חושבת שארבעה אחוז מה-14% האלה של הסטודנטים הערבים, מירב, יש להם תארים שאינם מותאמים לשום עבודה, הם תארים פיקטיביים.

חנין זועבי: הם תארים של אבטלה.

חנין זועבי: ארבעה אחוז, אדוני היושב ראש, התארים שלהם לא, לא נותנים להם - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: היה דיון בנושא הזה.

חנין זועבי: אז אני חושבת שבהצגה הבאה, אנחנו רוצים להפריד - -

יעקב מרגי: את יודעת מתי התחלת לדבר?

יעקב מרגי: שלא תגידי לי שאת מקופחת.

חנין זועבי: משפט אחרון – אנחנו רוצים שיפרידו בין אחוז הערבים בוגרי האוניברסיטאות לבין אחוז הערבים בוגרי המכללות, ואנחנו צריכים לדון על - -

יעקב מרגי: אנחנו בסיכום נתייחס לזה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת חיים ילין.

חיים ילין: תודה רבה.

חיים ילין: אני מברך על פתיחת שנת הלימודים האוניברסיטאית.

חיים ילין: פעם שאלתי למה הכנסת מתחילה אז הם אומרים: מתחילים יחד עם הסטודנטים לעבוד ביחד.

חיים ילין: אז יש משהו משותף.

חיים ילין: אני רוצה להתייחס לשתי נקודות שלדעתי הן מרכזיות: אחת – לגבי סטודנטים מחו"ל וסטודנטים שנוסעים מפה לחו"ל.

חיים ילין: אני רואה את זה בחיוב, אני לא קיצוני.

חיים ילין: אני חושב שסטודנטים מחו"ל שבאים לפה, הם הופכים להיות שגרירים של מדינת ישראל.

חיים ילין: כמו כן, סטודנטים של מדינת ישראל שיוצאים ללמוד בחו"ל הם הופכים ומכירים את המנטליות הבינלאומית, שהיא לא תמיד דומה למנטליות שלנו.

חיים ילין: אנחנו יכולים לייצר את כיפת ברזל בשנה מה שאולי בארצות-הברית היה לוקח להם שמונה שנים.

חיים ילין: זו הגדולה שלנו.

חיים ילין: הגדולה שלנו, שאנחנו פחות "יקים" אבל אנחנו גם יודעים איך לפתור את הבעיות תוך כדי תנועה.

חיים ילין: זה טוב וזה לא טוב אבל זה אנחנו, זה הדי.

חיים ילין: אן.

חיים ילין: איי שלנו.

חיים ילין: אני לא חושב שאתה תעשה תכנית עכשיו לשנות די.

חיים ילין: אן.

חיים ילין: איי של הסטודנטים באוניברסיטה כי זו הגדולה שיש אצלנו.

יעקב מרגי: אל תיתן רעיונות בבקשה כי יש כאלה שיקפצו על זה.

<מיכל גלברט: - - -

חיים ילין: אני אומר את הדברים האלה כי אני חושב ששיתוף הפעולה בין סטודנטים - זה שגדלים ביחד, אחד באנגליה ואחד במדינת ישראל ולמדו ביחד באותם מוסדות, בסופו של דבר זה מוביל לשיתוף פעולה והם הופכים להיות שגרירים וזה מוביל - -

יעקב מרגי: זה "פינטס" קטן בתוך המועצה.

אברהם נגוסה: אתה יודע שרק מי שיכול נוסע.

אברהם נגוסה: מי שיש לו כסף.

חיים ילין: תקשיבו לי טוב: אני לא רוצה להתחיל עכשיו בדברים אישיים כי זה לא - -

אברהם נגוסה: זה לא אישי.

חיים ילין: לא אישי שלי, לא קיבלתי אישור אבל אני אומר לך שלא תמיד מדובר על כסף, ממש לא מדובר על כסף.

חיים ילין: מדובר על דברים אחרים לחלוטין כי במדינת ישראל קשה.

חיים ילין: סטודנט שרוצה לסיים תואר ראשון ותואר שני צריך לא מעט כסף.

חיים ילין: הנושא השני שאני רוצה לדבר עליו – אני לא יודע אם אתם מודעים מה עשה ומה עושה גידול סטודנטים באזור כמו באר-שבע.

חיים ילין: 1.

חיים ילין: זה שכונות שלמות שהולכות לפינוי-בינוי, שהולכות לשנות את אורח החיים שלהם - -

יעקב מרגי: שינו כבר.

חיים ילין: לחלוטין.

חיים ילין: מקצה לקצה.

חיים ילין: ואני מדבר אתכם על שכונה ד', שכונת סמים.

יעקב מרגי: היתה.

חיים ילין: אין יותר.

חיים ילין: אין.

חיים ילין: אני אומר את הדברים האלה בגלל שלאוניברסיטאות, כמו בצה"ל, כל אחד יש לו תפקיד אבל תוצר הלוואי החיובי הוא שינוי החברה מסביב.

חיים ילין: לא החברה בתוך האוניברסיטאות אלא בתוך הקהילה עצמה, שזה אחד הדברים החשובים ביותר שיש.

חיים ילין: תראו, חברת הכנסת זועבי אני רוצה להגיד משהו: בסורוקה מדברים הרבה יותר ערבית מעברית.

חנין זועבי: תשאל אותם איפה הם למדו.

יעקב מרגי: הם דוברי רוסית גם כן.

יעקב מרגי: עניתי לך, הם גם דוברי רוסית, תביני איפה הם למדו.

חיים ילין: הרבה מאוד סטודנטים לומדים במזרח אירופה רפואה יחד עם סטודנטים ישראלים באותה רמה, שלא התקבלו באוניברסיטה פה.

חיים ילין: אותו דבר בווטרינריה ואותו דבר בהרבה מאוד - -

חנין זועבי: 50%.

חנין זועבי: איך אתה משווה?

יעקב מרגי: בסדר, זה בולט.

יעקב מרגי: תודה חנין.

יעקב מרגי: עשר דקות התייחסת לזה.

יעקב מרגי: הוא הפנה את תשומת הלב.

יעקב מרגי: לא חייב לפתחת דיון על כל אמירה.

עודד פורר: כמה סטודנטים יהודים לומדים בירדן?

עודד פורר: מה האפשרויות שלנו ללמוד בירדן?

חנין זועבי: - - -

יעקב מרגי: חנין זועבי, אני גמרתי את הדיון על הסטודנטים שלומדים בחוץ.

חיים ילין: אני אומר את זה לחיוב: מי שהולך היום לקחת תרופה מבית מרקחת, כולנו יודעים שענף הרוקחות כולו זה סטודנטים ערבים.

יעקב מרגי: פעם זה היה דרום אמריקאי, היום זה...

חיים ילין: ואני לא מתלונן.

חיים ילין: לא מתלונן שהעדה שלי לא השתלטה בכלל וגנבו לה את כל... הם כל הזמן מקופחים.

יעקב מרגי: קדימה, סיכום.

יעקב מרגי: יש לנו אורחים שרוצים להתבטא ולא דיברו.

חיים ילין: הנושא השלישי: כאחד שגר בפריפריה ומטפל בפריפריה, אני חושב שהשתה - אני אומר את זה מתוך היכרות של שער הנגב, שמכללת ספיר, שהיא התחילה יחד עם בן-גוריון, בשנות ה-90, כשהם התחילו היתה אוניברסיטה מול מכללה, עדין השת"פ הזה הוא חיוני ואני אסביר לכם איך: יש למכללות את הגמישות שאין לאוניברסיטה, ואנחנו יודעים את זה.

חיים ילין: מכללה יכולה לבנות תכנית מיועדת למפעל שיש לו צורך מיוחד.

חיים ילין: אני אתן לכם דוגמה: "אמדוקס" בשער הנגב.

חיים ילין: אבל לפעמים הם דורשים גם את המחקר שלא קיים במכללות והוא כן קיים באוניברסיטאות.

חיים ילין: אם נצליח לחבר מפעל, הון לצורך העניין, אוניברסיטה שזה המחקר עצמו והתארים שיינתנו במכללה בלי אגו – מה אמרתי?

חיים ילין: מי שימציא את הכדור נגד אגו באוניברסיטאות הוא יהיה אלוף העולם, בסדר?

חיים ילין: בלי אגו.

חיים ילין: אני חושב שנצליח להעמיד את הפריפריה ואת האוניברסיטאות ואת המרצים במקום אחר לחלוטין.

חיים ילין: כשאני שומע את הוויכוח שפרופסור – פרח לי השם בנושא של מובילאיי – פרופסור שעשוע, שבעצם יש ריב על קרדיט שאם זה היה מכללה או אוניברסיטה - די, זה לא מעניין.

חיים ילין: מה שמעניין זה שיתוף הפעולה בסופו של דבר, ומי שצריך להרוויח זו מדינת ישראל.

חיים ילין: אני חושב שאם כולנו נתחבר ביחד, הפריפריה תרוויח.

חיים ילין: אני מברך על הנתונים לגבי הפריפריה, זה באמת מחמם את הלב.

חיים ילין: איך תמיד אני אומר?

חיים ילין: אם הגעתם עד הלום אז אפשר הרבה יותר.

חיים ילין: תודה רבה לכם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עודד פורר בבקשה.

עודד פורר: תודה אדוני.

עודד פורר: אני חייב לומר שיש לי הרבה מה להגיד אבל אני אתרכז בנושא אחד גם כדי לאפשר לאחרים לדבר.

עודד פורר: במשפט אחד: האפשרויות של האוניברסיטאות ומאיפה להביא סטודנטים – נגענו בזה, דיברנו על זה, דיברת על זה גם עם חבר הכנסת טרכטנברג.

עודד פורר: יש הערכה של כ-300,000 סטודנטים יהודים ברחבי העולם.

עודד פורר: צריך לבנות תכניות שימשכו אותם ללמוד באוניברסיטאות פה כסטודנטים שבאים מבחוץ גם אם הם לא עושים עליה.

עודד פורר: זה גם פוטנציאל לעליה וזה גם פוטנציאל למשק וזה גם פוטנציאל לאוניברסיטאות ולמכללות, ואתה זה אני שם בצריך עיון.

עודד פורר: אבל אני רוצה לדבר על משהו אחר וזה על דוח שקיבלתי לידיי, דוח של מחקר שעשתה תנועת "אם תרצו", בעקבות דיון שנערך פה, בוועדה, על היחס למילואימניקים ומה נותנים למילואים ומה לא נותנים למילואימניקים.

עודד פורר: אני חייב להגיד שהדוח הזה לצד מעט ממצאים חיוביים הוא מאוד שלילי בעיניי והוא שם או מדליק לא מנורה אדומה אלא גרילנדה של נורות אדומות על כל מערכת ההשכלה הגבוהה בישראל ביחס שלהם למילואימניקים, והאם מילואים נחשב לפעילות חברתית, והם נחשבים.

עודד פורר: בהתאם ליכולת החקיקה אפשר להכיר במילואים למתן שתי נקודות זכות.

עודד פורר: מתוך 63 מוסדות להשכלה גבוהה רק 16 מכירים בימי מילואים כנקודות זכות - -

חנין זועבי: מה הקשר מילואים לבין - - - בין כורח במלחמה לבין - - -?

יעקב מרגי: שאלת, אוקי.

יעקב מרגי: תודה.

עודד פורר: העובדה שאת יכולה לשבת פה היא בזכות המילואימניקים האלה, ששומרים עליך ועלי.

חנין זועבי: הצחקת אותי.

עודד פורר: החברים שלך מעבר לגבול טובחים בהם אבל בואו נדבר על מה קורה פה:

עודד פורר: אנחנו מדברים על מספר שעות מופרך בהשוואה למספר השעות שמקבלים על פעילות חברתית נקודות זכות.

עודד פורר: אז כן, אני רוצה לציין ואני אציין לחיוב מוסד שאני במקרה גם הבוגר שלו, המוסד הבינתחומי בהרצליה, ששם אומרים שעל עשרה ימי שירות ברצף במהלך שנה שווים שווה ערך לפעילות חברתית גם כשמכמתים את השעות.

עודד פורר: במקומות אחרים זה לא ככה.

עודד פורר: אני כן אציין פה, ואני רוצה שזה יהיה לפרוטוקול, האוניברסיטאות שבהן משרת מילואים לא זכאי לנקודות זכות: אוניברסיטת תל-אביב, אוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת בן-גוריון והאוניברסיטה העברית ואוניברסיטת אריאל והאוניברסיטה הפתוחה ומכון ויצמן לא מעניקים נקודות זכות למילואימניקים.

עודד פורר: אני חושב שזו אות קלון על האוניברסיטאות האלה.

עודד פורר: אני כן אציין את אוניברסיטת חיפה במובן הזה שהיא לא נמצאת ברשימה הזאת.

עודד פורר: יש לי טענות אליהם הרבה פעמים בדברים אחרים.

עודד פורר: בעניין הזה אני חושב שהם חלוצים, ואני מצפה שכל האוניברסיטאות והמוסדות להשכלה גבוהה ילכו אחריהם.

עודד פורר: אני מבקש, אדוני, שזה ייכנס לסיכום שכל מוסדות ההשכלה הגבוהה צריכים – ועוד פעם, אנחנו לא רוצים לחייב את זה בחוק.

עודד פורר: תנו את זה אתם, שתי נקודות זכות על עשרה שלא נמצאת ברשימה הזאת.

עודד פורר: בעניין הזה הם חלוצים.

עודד פורר: אני מבקש, אדוני, שזה ייכנס לסיכום שכל מוסדות ההשכלה הגבוהה צריכים – תנו אתם שתי נקודות זכות על עשרה ימי מילואים כשווה לשעות שאתה עושה פרח, לשעות שאתה עושה מילואים.

עודד פורר: תאמינו לי, זה שירות למען הקהילה ואין היום מילואימניקים היום לצערי, ולא כולם מופיעים לשירות המילואים שלהם.

עודד פורר: זה שירות למען הקהילה לא פחות משירות אחר שאנשים עושים.

עודד פורר: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אברהם נגוסה, יושב ראש ועדת העלייה והקליטה.

יעקב מרגי: אתמול ציינו בכנסת את יום העלייה.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני.

אברהם נגוסה: בהחלט, אדוני היושב ראש, אני מברך על קיום הדיון הזה ביום שהאקדמיה חוזרת, ואני חושב שזה מאוד חשוב.

אברהם נגוסה: אני מצטרף לברכות על פתיחת מערכת ההשכלה הגבוהה.

אברהם נגוסה: אתמול אנחנו חגגנו את יום העלייה במדינת ישראל על פי החוק שנחקק בכנסת הנוכחית, בכנסת ה-20.

אברהם נגוסה: אני חושב שזה היה יום גדול אתמול, שכל המוסדות קיימו אירועים כדי להבין, ללמוד, לחזק את הידע בתרומתה של העלייה למדינת ישראל.

אברהם נגוסה: אני קראתי אתמול גם במליאה וגם באירוע החגיגי שעשינו באודיטוריום עם ראש הממשלה – ואהבת את העולה כמוך.

אברהם נגוסה: למה אמרתי את זה?

אברהם נגוסה: אני מתכוון את הדברים האלה, שאנחנו צריכים לעשות את זה במעשים ולא רק בסיסמאות.

אברהם נגוסה: והמעשים שאנחנו מחבקים את העולים החדשים, לפתוח את שערי האוניברסיטאות, לתת להם שוויון הזדמנויות להשתלב באקדמיה, במכללות, במוסדות החינוך של המדינה, זה מה שאני מבין את הפסוק.

אברהם נגוסה: ולכן, חשוב מאוד שהמערכת להשכלה גבוהה צריכה להשתנות, לפתוח את השערים לאוכלוסיות שונות בחברה הישראלית.

אברהם נגוסה: להשתחרר מהדעות הקדומות שיש להם בעיה של שפה, הם לא יצליחו.

אברהם נגוסה: בואו נשחרר את זה.

אברהם נגוסה: היה לי גם הדבר הזה כשעליתי והתחלתי את זה, ואני חושב שזה שנתנו לי הזדמנות אז הצלחתי לסיים את הלימודים שלי, ואני היום אחד המחוקקים של מדינת ישראל.

יעקב מרגי: דוקטור אברהם נגוסה.

אברהם נגוסה: ולכן, אני קורא לתת שוויון הזדמנויות ולא לסגור בפני העולים החדשים וגם אוכלוסיות שונות, נקרא להן חלשות, בחברה הישראלית.

אברהם נגוסה: אני חלקתי על דעותיו של חבר הכנסת חיים ילין, חבל שהוא יצא.

אברהם נגוסה: אני הייתי ברומניה, קבוצת חברי כנסת, היינו ברומניה בחול המועד, ושם שמענו שהרבה ישראלים לומדים רפואה שם.

אברהם נגוסה: אני אומר שהם חוזרים עם התואר מקבלים אותם פה.

אברהם נגוסה: אז אני אומר: מה היתרון לצאת מהבית שלהם, להיות במדינה אחרת?

אברהם נגוסה: אוקי, אבל מי עושה את זה?

אברהם נגוסה: ברגע שלא נותנים לו את ההזדמנות, מי שיש לו כסף נוסע לרומניה או למדינות אחרות או לירדן כמו שהיא אמרה אבל מי שאין לו כסף הולך לשמור את שערי האוניברסיטאות כשומרים.

אברהם נגוסה: וכאשר יש להם את אלה מהחברות האליטה שיש להם כסף, הם אלה שימלאו את האוניברסיטאות, ואלה מהאוכלוסיות החלשות ישמרו אותם בשער האוניברסיטה.

אברהם נגוסה: ואת זה צריך לשנות, וצריך להראות גמישות וצריך להראות אכפתיות וצריך להראות שליחות לאומית לחבק ולחזק ולהביא שוויון בחברה שלנו.

אברהם נגוסה: אם לא ניתן השכלה גבוהה, לא יהיה שוויון בחברה שלנו.

אברהם נגוסה: ולכן, אני מברך אותך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אחרון חברי הכנסת – 12 חברי כנסת באו, כבדו ודיברו - טלב אבו עראר, בבקשה.

טלב אבו עראר: תודה כבוד היושב ראש.

טלב אבו עראר: אני רוצה להתייחס לנושא ואני מציע לך להעלות אותו באחד הדיונים שלך בוועדה הזאת, שהוא למה האחוז הקטן של הסטודנטים הערבים לומדים בארץ, והאחוז הגבוה, הגדול בחו"ל ובבית?

טלב אבו עראר: אני יכול לענות לך אבל זה צריך דיון בשביל זה, שהוא החסמים - -

יעקב מרגי: קיימנו ונקיים עוד.

טלב אבו עראר: - - שעומדים בפני הסטודנט הערבי בדרכו לאוניברסיטאות או למכללות והמכללות הפרטיות אפילו.

טלב אבו עראר: מי כמוך יודע, אדוני היושב ראש, שאתה ואני גרים באותו אזור בנגב, שהמצב הסוציואקונומי בישובים הערבים בנגב הוא מהאחוז הנמוך ביותר.

טלב אבו עראר: הדבר הראשון שיש זה האבטלה שם והעוני, דבר שמקשה על הסטודנט הבדואי, הערבי ללמוד בארץ בהשכלה הגבוהה.

טלב אבו עראר: הנושא השני הוא מדיניות הממשלה.

טלב אבו עראר: כל יום הריסת בתים, כל יום השמדת יבולי החקלאות, כל יום הפקעת קרקעות.

טלב אבו עראר: אומרים שבמקום לראות את מוסדות ההשכלה הגבוהה, רואים את התחתית.

יעקב מרגי: אבל עכשיו פרופסור אדו - - -

טלב אבו עראר: בסדר - - -

חנין זועבי: - - -

יעקב מרגי: הוא בא מאזור חיפה, מהגליל.

יעקב מרגי: שם הוא רואה רק ירוק.

טלב אבו עראר: אין אף אזרח בארץ ישראל שלא מעורב היום במערכת הפוליטית ששולטת במדינה הזאת.

טלב אבו עראר: אין.

עודד פורר: אתה רוצה מערכת אחרת שתשלוט?

יעקב מרגי: עודד, תן לו, זה לא דיון מדיני.

יעקב מרגי: עזוב, רק השכלה גבוהה.

יעקב מרגי: אני רוצה למצות את הדיון יחד עם האורחים שהגיעו לוועדה.

טלב אבו עראר: ולכן, רואים את הסטודנטים הערבים ברובם הגדול או ברשות הפלסטינית או בחו"ל.

טלב אבו עראר: זה המצב.

יעקב מרגי: תודה.

טלב אבו עראר: אני עוד לא סיימתי, מה תודה?

טלב אבו עראר: שניה.

יעקב מרגי: הנושא הזה, דנו בו כבר כמה פעמים.

טלב אבו עראר: מבחן יע"ל - הנושא הזה הוא חסם בפני הרבה הרבה סטודנטים שלא יכולים להתקבל למוסדות ההשכלה הגבוהה.

טלב אבו עראר: אפילו גם במכללות פרטיות התחילו לבקש אותו, שהסטודנט הערבי יעבור אותו.

טלב אבו עראר: אני מציע, בדומה לאיחוד האירופי, להקים ועדה ארצית לסטודנטים ששפת האם שלהם לא עברית, שתבחן את אמות המידה בעניין לימוד השפה העברית האקדמית.

טלב אבו עראר: אז לכן, להקים מרכזים בישובים ערבים, בערים כמו רהט, כדי שיקל על הסטודנטים להתקבל לאוניברסיטאות.

יעקב מרגי: הסוגיה של שפת ההוראה ושפת הדיבור ורמת ההוראה היא קריטית בסוגיה הזאת כהכנה.

יעקב מרגי: בכלל הכנה של הבוגרים במערכת החינוך במגזר הערבי לאקדמיה.

יעקב מרגי: זה קריטי ואני לא יודע למה – יש שיפור אבל.

יעקב מרגי: ..

חנין זועבי: זה לא ביעדים.

יעקב מרגי: לא שלהם.

יעקב מרגי: זה של משרד החינוך.

טלב אבו עראר: אם אנחנו לא נדאג לסטודנטים הערבים להתקדם, לא בארץ ולא בחו"ל, אז לאן נשלח אותו?

טלב אבו עראר: שולחים אותו למעגלים שלא רוצים אותו.

טלב אבו עראר: מעגל פשע, דברים שבכלל לא קשורים לחינוך, לעוני.

טלב אבו עראר: זה המצב.

טלב אבו עראר: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: סיימנו עם חברי הכנסת בסבלנות רבה של האורחים.

יעקב מרגי: דוקטור צחי מילגרום, בבקשה ובקצרה.

יעקב מרגי: לא כמו חברי הכנסת, תהיו ממוקדים.

<צחי מילגרום: אני סגן נשיא המכללה האקדמית הדסה ומייצג את ור"ם – ועד רשאי המכללות הציבוריות המתוקצבות.

<צחי מילגרום: קודם כל, אני מברך על הדיון הזה, ואני שמח שהתחלנו את שנת הלימודים.

<צחי מילגרום: אצלנו במכללות אמנם היה יום אחד של שיבוש בלימודים אבל לשמחתנו, השביתה הסתיימה ואני רוצה לקחת דקה לומר את זה, בגלל נכונות ורצון טוב של כל הצדדים, קודם כל המועצה המתאמת של ארגוני הסגל, שהיושבת ראש שלה יושב כאן והנהלת ור"ם – ועד ראשי המכללות אבל כמובן, אי אפשר היה להגיע להסכם ללא הבנה מלאה של אנשי האוצר וות"ת, של החשיבות שבקיום של הסכם יציב לאורך שנים, ואני חושב שבאמת צריך לברך על זה.

<צחי מילגרום: אני מבקש להתייחס לכמה נקודות שנאמרו כאן על ידי חברי הכנסת – כמה מילים שאמרו, שכמו שנאמר שלפעמים גם למילים יש משמעות.

<צחי מילגרום: היושב ראש הזכיר את המכללות כשכבה נוספת בין התיכונים לאוניברסיטאות.

<צחי מילגרום: אני לא מקבל את ההגדרה הזאת, כבוד היושב ראש.

<צחי מילגרום: אני חושב שהמכללות היא לא שכבה בין התיכונים לאוניברסיטאות.

<צחי מילגרום: המכללות קיימות לצד האוניברסיטאות וממלאות תפקיד מאוד חשוב.

יעקב מרגי: לא הבנת את העקיצה שלי, את הרמיזה שלי.

יעקב מרגי: האם אין בכך רצון של קבוצה אליטיסטית ליצור את המעמד הזה.

<צחי מילגרום: אתה הרמת להנחתה ואני הזמנתי את זה, בסדר גמור.

<צחי מילגרום: הזמנתי את ההבהרה הזאת, אני חושב שהיא חשובה מאוד.

<צחי מילגרום: דבר נוסף שהוזכר כאן הוא חוסר שביעות הרצון של הסטודנטים.

<צחי מילגרום: אנחנו מאוד מחשיבים את שביעות הרצון של הסטודנטים.

<צחי מילגרום: אנחנו מאמינים ששביעות הרצון הזאת היא משמעותית יותר כאשר הסטודנטים האלה עוברים לשלב הבא, ומאוד חשוב, אנחנו עושים את זה, לברר בכל פעם את שביעות הרצון של הבוגרים בדיעבד מהלימודים שלהם, כיצד הם עזרו להם להמשיך בחיים שלהם, המקצועיים והאקדמיים.

<צחי מילגרום: ופה אנחנו שמחים לראות במכללות שביעות רצון גבוהה מאוד של הסטודנטים שאומרים: אכן הכנתם אותנו לשלב הבא.

<צחי מילגרום: אני יכול להגיד על המכללה שלי, ש-85% מהבוגרים עוסקים תוך חצי שנה בתחום המקצוע שהם למדו, ואני חושב שאם אמרו כאן שהסטודנטים מוכשרים לאבטלה, לפחות לגבי הבוגרים שאנחנו מכירים זה פשוט לא נכון, ואני חושב שכדאי להזכיר - -

יעקב מרגי: גם כאן אני מתקן אותך:

יעקב מרגי: גם אלה שאמרו מה שאמרו, אמרו לגבי אותן מכללות, לרוב זה הפרטיות, שאכן - -

<צחי מילגרום: אני לא רוצה להתייחס - - -

יעקב מרגי: לא משנה, הבהרנו.

<צחי מילגרום: אני חושב שאנחנו לא רוצים להתייחס לזה.

חנין זועבי: אבל אל תגיד שהטענה לא נכונה.

חנין זועבי: אולי אתה מוחרג מהטענה הזאת אבל היא טענה.

יעקב מרגי: לא, המציאות היא אכן כך.

יעקב מרגי: זה מתחלק לרוב ונופל בגדול - -

<צחי מילגרום: בתחומים מסוימים.

יעקב מרגי: במכללות הפרטיות.

חנין זועבי: יכול להיות אבל אני במפורש אומר שאנחנו, לגבי הסטודנטים שלנו, בהחלט מכירים את התועלת העצומה ואת התפקיד החברתי העצום שיש למכללות הציבוריות, המתוקצבות בעניין הזה.

חנין זועבי: ראינו בשקף שפרופסור פרלמן הציג את העלייה במוסדות, ראיתם שהעלייה הגדולה ביותר היא באמת במוסדות שלנו, ואני חושב שצריך לברך על זה.

חנין זועבי: אצלנו במכללה כדוגמה, אני לא יודע את המצב בכל המכללות שבעולם, אני יודע שהוא דומה.

חנין זועבי: אצלנו במכללה היתה עלייה ב-20% במספר הנרשמים לשנה א'.

חנין זועבי: השנה יש עליה של 10% בנרשמים לשנה א' ומה שאני שמח לציין שזה בכל התחומים.

חנין זועבי: כלומר, זה גם בביוטכנולוגיה וגם בחשבונאות.

חנין זועבי: זה לא רק בתחום אחד.

יעקב מרגי: ולסיכום?

יעקב מרגי: אני אוהב את הברכות, את ההישגים.

יעקב מרגי: אף אחד לא מדבר על האתגרים והקשיים.

<צחי מילגרום: אני חושב שאחד האתגרים שלנו, וזה גם דבר שראינו בשקף – פרופסור פרלמן דיבר על הצמצום, על הזהות בין בוגרי בעלי זכאות לבגרות לבין המתקבלים לשנה א'.

<צחי מילגרום: אני חושב שכל הגדולה שלנו והערגה שלנו והחובה שלנו זה בדיוק לכל אלה שלא סיימו מכל מיני סיבות את הבגרות ולא זכאים לבגרות, לזכות להשכלה גבוהה, איכותית, למשל בזכות המכינות הקדם-אקדמיות, שבזכות הוועדה הזאת ויושב ראש הוועדה נכנסו למל"ג וות"ת, ואני חושב שהתפקיד שלהם החברתי, האקדמי, ההשפעה שלהם על החברה בישראל, אני חושב שהיא לא תסולא בפז, והאתגר הזה חייב להתקדם מכיוון שעדין נערכים במל"ג ובוות"ת להפעלה התקינה והאיכותית של המכינות.

<צחי מילגרום: דברים אחרונים: הנושא של המחקר – הוזכר פה מחקר באוניברסיטאות.

<צחי מילגרום: לא רק באוניברסיטאות קיים מחקר.

<צחי מילגרום: חייבים להזכיר את זה, ובזכות - -

יעקב מרגי: אני אומר לך כבר מראש שהסיכום שלי, כתבתי אותו תוך כדי הדברים ואנחנו נדרוש מהמל"ג – זה חזון שלי, שאני מטפטף אותו ומטפטף, להתחיל להגדיל את עוגת המחקר גם במכללות כפרמטר שיעודד תלוי מצוינות של מכללות מתוקצבות.

יעקב מרגי: שזה יהיה פרמטר מעודד מכללות להרים את הרמה, להצטיין כדי שכך זה יהיה גם הבסיס להגדלת תוספות - -

<צחי מילגרום: אמרת את זה יותר טוב ממני.

<צחי מילגרום: אני רק חייב לציין שזה הובא בחשבון - -

יעקב מרגי: יש כאלה שעכשיו הפסידו פעימה וילכו לבדוק את ההמוגלובין אחרי הדיון.

יעקב מרגי: הם צופים בנו ויכול להיות שיש חלק באולם הזה אבל לא יעזור כלום.

יעקב מרגי: התהליך שקורה בחברה הישראלית זה שהמדינה אפשרה.

יעקב מרגי: יש מגמות מבורכות, ולפחות במכללות המתוקצבות אני חושב שצריך להתחיל.

יעקב מרגי: זהו, אנחנו בשנת ה-70 של מדינת ישראל, צריך להתחיל לפתוח את השורות ולהביא משאבים.

יעקב מרגי: אני לא אומר להקטין את תקציבי המחקר לאוניברסיטאות, ההיפך הוא הנכון.

יעקב מרגי: אני מבקש להביא משאבים נוספים ולהתחיל להפנות גם תקציבי מחקר.

יעקב מרגי: יאמרו לך שמפנים.

יעקב מרגי: זה זעום, זה אפילו לא מדיד כמעט.

יעקב מרגי: לכן, להתחיל להפנות תקציבי מחקר גם למכללות המצוינות, וזה יהיה תלוי רמת המכללות.

<צחי מילגרום: הללויה.

<צחי מילגרום: אני רק רוצה להגיד שבאיזה שהוא מקום זה גם בא לידי ביטוי בהסכם האחרון שנחתם, וההכרה של כל הגופים, גם אלה שהתייחסת אליהם, לעובדה שהמכללות מחויבות בקיום מחקר כדי לשמור על האיכות של הסגל, הדברים האלה אכן באים לידי ביטוי.

יעקב מרגי: תודה.

עודד פורר: הוא לא התייחס לעניין המילואים.

<צחי מילגרום: אין מה להתייחס.

<צחי מילגרום: במכללות המתוקצבות, ברובן, ככל שאני יודע והיה פה אתמול דיון על המילואים אז בדקתי את זה, ברוב המכללות המתוקצבות נותנים את כל הזכויות, כולל אלה שהזכרת, למשרתי המילואים כמו גם לאוכלוסיות האחרות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: דוקטור ענת פלדמן בבקשה.

מירב בן ארי: אתם לא נותנים נקודות זיכוי?

<צחי מילגרום: אנחנו למשל כן אבל זה לא משנה.

מירב בן ארי: אתה, אבל לא כ - -

<צחי מילגרום: חלק גדול מהמכללות נותנות.

<צחי מילגרום: אני עשיתי בדיקה על כל המכללות המתוקצבות, ורובן הגדולות קיבלתי תשובה שכן.

מירב בן ארי: אני שמעתי שיש 16.

<צחי מילגרום: 16 מ-20 זה לא רע.

מירב בן ארי: 16 מ-65.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בסדר, הבנו.

יעקב מרגי: רבותי, יש פה איזה טון שכל הערה זה דיון.

יעקב מרגי: לא.

מירב בן ארי: לא, זו הערה חשובה.

יעקב מרגי: את לא הקשבת, אמרנו 16 מתוך 65 המוסדות.

<ענת פלדמן: אני יושבת ראש המועצה המתאמת של הסגל הבכיר במכללות הציבוריות, במכללות האקדמיות והציבוריות.

יעקב מרגי: כבר בירכנו שאין שביתה.

<ענת פלדמן: נכון, אבל אני רוצה שני דברים: אחד בצ'ופצ'יק של האין-שביתה.

<ענת פלדמן: אני רוצה להגיד לכם ולכולם, לכל מי שצופה בנו: תראו, ביום חמישי אנחנו פוצצנו את המשא ומתן.

<ענת פלדמן: ביום ראשון הרמנו שביתה, וביום ראשון בלילה קיבלנו בדיוק את התנאים שבגללם יצאנו באמצע המשא ומתן ביום חמישי אחר הצהריים.

<ענת פלדמן: זה היה מיותר השביתה.

יעקב מרגי: זה הדי.

יעקב מרגי: אן.

יעקב מרגי: איי שלנו, וזה סימן שאת במדינת - - - את מכירה את המערכות.

<ענת פלדמן: אז רק שתדעו שזה זה, זה היה מיותר אבל זה האוצר.

<ענת פלדמן: עכשיו, אני רוצה להגיד דבר חשוב באמת: קודם כל, באופן אישי הוא הלך חבר הכנסת הזה אבל אני נותנת בונוס לסטודנטים שעושים מילואים.

<ענת פלדמן: אני רוצה להגיד דבר אחד חשוב - -

מירב בן ארי: מאיזו מכללה את אגב?

<ענת פלדמן: מכללת אחווה בדרום.

<ענת פלדמן: אני רוצה לומר דבר אחד שיכול לקדם אותנו מאוד: תראו, אולי אתם לא יודעים ואולי כן, אני ראיתי פה חברי כנסת מאוד מגויסים וזה פשוט עשה לי טוב על הלב אבל תראו, אני רוצה שתדעו שהוות"ת שיושב כאן, לשמאלי, מתקצבים על כל - - - שהמרצים באוניברסיטאות מביאים, הם נותנים לו מצ'ינג לאוניברסיטה, לא למרצה.

<ענת פלדמן: על כל מחקר שהמרצים באוניברסיטה מפרסמים, האוניברסיטה מקבלת מצ'ינג, לא לכיס של המרצים.

<ענת פלדמן: המשמעות היא שהאוניברסיטה יכולה לתת פסיליטיז: מעבדות, חדרים ממוחשבים, ספריות, כיתות, הכל לסטודנטים ישר.

<ענת פלדמן: זאת אומרת שברגע שהוות"ת יתנו לנו את זה.

<ענת פלדמן: לא לי, לא - - -

יעקב מרגי: מצ'ינג את מבקשת.

<ענת פלדמן: מצ'ינג כמו באוניברסיטאות, את זה אני רוצה למכללות ופתרת המון בעיות.

<ענת פלדמן: תודה.

טלב אבו עראר: למה אתם לא תומכים בהכשרת עוד מורים?

יעקב מרגי: יש אינפלציה של מורים.

<ענת פלדמן: זה לא אני, זה הוות"ת.

יעקב מרגי: עודד פריד, בקשה.

<עודד פריד: שלום כבוד היושב ראש, אני את שתי הדקות האחרונות שניתנו לנו דווקא אתן לחברי מהאחווה הסטודנטיאלית הגאה, שבא להציג את המחקר שמצא שסטודנטים וסטודנטיות להט"בים, חברי הקהילה הגאה, חשופים פי 6.5 יותר להטרדות מיניות מסטודנטים וסטודנטיות של הציבור הכללי.

<עודד פריד: כדאי שהוועדה תכיר את זה.

<עודד פריד: אני רק אגיד שאנחנו חייבים להפוך את המוסדות להשכלה גבוהה במדינת ישראל למרחבים בטוחים ותומכים בעבור הקהילה הגאה.

<עודד פריד: אנחנו נמצאים בכל מקום, בכל קמפוס, בכל אוניברסיטה.

<עודד פריד: מכללות מתוקצבות ולא מתוקצבות, יש תמיד חברי הקהילה הגאה, זה ברור לכולם.

<עודד פריד: אנחנו צריכים לתת חבר סגל בכיר שייתן מענה לצרכים האלה, ולאפשר את הפעילות של האחווה הסטודנטיאלית הגאה.

<עודד פריד: סתם שתדעו, יש מכללות שעדין אוסרות על פעילות גאה בקמפוסים אבל יש באמת מחקר.

<עודד פריד: שני, אם אתה יכול להציג.

<עודד פריד: את השתי דקות שלי אני נותן.

<שני זלמן: אני אגיד את זה ככה בכמה נקודות: 66% מהסטודנטים שהשתתפו במחקר חשופים לאמירות פוגעניות על רקע מיני.

<שני זלמן: 26 מתוכם, שזה יוצא פי 6.5 מכלל האוכלוסייה חוו הטרדה מינית בתוך המוסד.

<שני זלמן: 87.4% מתוך מי שהוטרד לא דיווח על זה, ומתוך מי שכן דיווח, 50% דיווחו שזה לא טופל בכלל.

<שני זלמן: 61% מהסטודנטים הגאים נמנעו מלחשוף את זהותם או שהם חזרו לארון ברגע שהם הגיעו למוסד האקדמי ובחרו שלא לחשוף את זה, וגם 33% מתוך האוכלוסייה שהשתתפה במחקר, הם ראו שהם חששו לכתוב או להביע את דעתם בעבודות הקשורות לזהות להט"בית.

<שני זלמן: בסופו של דבר, אנחנו מדברים כאן הרבה על המקרו.

<שני זלמן: אני אתייחס קצת על המיקרו, האקלים שאנחנו מייצרים בתוך הקמפוסים: מה שיוצא זה שאוכלוסיית הלט"ב לא מוגנת, אין לה מרחב בטוח - -

יעקב מרגי: למי הפניה שלכם מופנית?

מירב בן ארי: אני אגיד לך, דיברנו על זה גם בוועדה – לור"ה ולור"ם.

מירב בן ארי: בסוף, אותה סמכות בקמפוס שאחראית על הטרדות מיניות צריכה להיות, לכל מה שקשור – אם הרמטכ"ל שינה את יועצת הרמטכ"ל במקום לענייני נשים, הוא עשה את זה לענייני מגדר, זה מה שצריך להיות בקמפוסים.

מירב בן ארי: שאותה אישה, גבר, אני לא יודעת, מי שאחראי על הטרדות מיניות בקמפוס בדרך כלל זה אישה, אין מה לעשות, צריך שזה יהיה לענייני מגדר ולא לענייני נשים.

מירב בן ארי: פשוט מאוד.

יעקב מרגי: מירב תודה.

<עודד פריד: - - -

יעקב מרגי: אדוני, העברת את רשות הדיבור?

יעקב מרגי: זה לא שוק.

מירב בן ארי: צריך לחדד את זה אדוני היושב ראש.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני חושב שהקריאה נשמעה ברורה, זה לא לדיון.

מירב בן ארי: כן, פשוט מאוד.

מירב בן ארי: זה גם בצבא ככה.

<שני זלמן: הנקודה התחתונה היא שאנחנו מחפשים שותפים לדרך, וזה לא - -

יעקב מרגי: לכן יש לכם פתרון פה ולכן קיבלתם פתחון פה, והדברים נשמעו וגם יעלו.

יעקב מרגי: חבר הכנסת דוקטור אחמד טיבי, ויוסי יונה שהיה כאן, פרופסור יוסי יונה.

אחמד טיבי: תודה אדוני.

אחמד טיבי: אפרופו אקדמיה, הנושא שאנחנו דנים ודשים בו רבות, בעיקר בכל מה שקשור למרחב האקדמי והסטודנטים הערבים, הנגשה וייצוג.

אחמד טיבי: לגבי הייצוג, הן מבחינת הסגל ההנהגתי והן הסגל האקדמי – יש תת-ייצוגו ברור, מביך.

אחמד טיבי: כ-2.5% במרצים ופחות במנהלה.

אחמד טיבי: יש דרישה של הקמת אוניברסיטה בישוב ערבי, אוניברסיטה ערבית - -

יעקב מרגי: יש החלטה.

אחמד טיבי: ההחלטה לא מתקיימת, לאחרונה היא כמעט מתפוגגת.

אחמד טיבי: הבוקר שוחחתי עם שר החינוך, השר נפתלי בנט - -

יעקב מרגי: שהוא יו"ר המל"ג.

אחמד טיבי: כן, והוא הוציא הודעה.

אחמד טיבי: הוא אומר שהמל"ג, יש לה עמדה לגבי הרמה האקדמית וכדומה.

אחמד טיבי: אני לא חושב שזה יכול להיות מחסום נצחי מפני הקמת מוסד אקדמי בישובים הערבים, וביקשתי מהשר לבדוק שנית, והוא הבטיח לחזור ולבדוק את הנושא שנית.

אחמד טיבי: לגבינו זה נושא חשוב ביותר.

אחמד טיבי: לגבי המכללות – אני חושב שהמכללות הן פתח חיובי וקרש הצלה של הפריפריה של הערבים.

אחמד טיבי: חשוב לחזק את המכללות, את הרמה האקדמית.

אחמד טיבי: אני אשמח אם שכר הלימוד ירד קצת - -

מירב בן ארי: הוא לא עלה כבר - -

<צחי מילגרום: במכללות הציבוריות הוא כמו באוניברסיטאות.

יעקב מרגי: צחי, אני מבקש לא להתפרץ.

אחמד טיבי: השכר הוא מעל 30,000 - -

מירב בן ארי: זה הלא-מתוקצבות.

מירב בן ארי: אז לא צריכים ללכת ללמוד.

יוסף ג'בארין: למה?

יוסף ג'בארין: אפשר להגביל את שכר הלימוד - -

מירב בן ארי: סליחה, המכללות הלא-מתוקצבות לא מקבלות שקל מהמדינה, אתה לא תגביל להם את השכר, עם כל הכבוד.

יעקב מרגי: מירב, את לא חייבת להשיב להם, עם כל הכבוד.

מירב בן ארי: הן לא מקבלות שקל מהמדינה.

מירב בן ארי: עשה לי טובה, באמת.

מירב בן ארי: מה זה, יש גבול להפקרות של הרגולטור.

יעקב מרגי: תודה.

יוסף ג'בארין: - - -

מירב בן ארי: תהיה הסכמה.

מירב בן ארי: - - -

אחמד טיבי: מה יקרה אם בבינתחומי יורידו קצת?

אחמד טיבי: מה יקרה?

מירב בן ארי: סליחה, אני קיבלתי מלגה מלאה בבינתחומי.

יעקב מרגי: אחמד, בבקשה.

אחמד טיבי: הנקודה השנייה, אדוני, גם במכללות וגם באוניברסיטאות הסטודנט הערבי מרגיש זר כאשר הוא מגיע בתחילת דרכו לאוניברסיטה.

אחמד טיבי: פתאום אין שפה ערבית למרות החלטה של המל"ג - -

יעקב מרגי: למרות החלטה על השילוט.

אחמד טיבי: למרות החלטה גם על השילוט, גם על האתרים בערבית של כל המכללות והאוניברסיטאות, וזה לא מיושם באופן מלא.

אחמד טיבי: וגם על השפה באופן כללי וגם על מתן מקום לתרבות הערבית של הסטודנט הערבי בתוך המוסד האקדמי.

אחמד טיבי: גם האקלים התרבותי, גם השפה, גם המרחב, כל זה, אדוני, עדין לא מיושם.

אחמד טיבי: אני חוזר ואומר, דיבר חברי טלב אבו עראר על הכשרת מורים – כיום יש אלפי מורים ומורות ערבים שהם לא מועסקים בגלל קשת של מערכת החינוך, של איזון לקוי והיעדר בניית בתי ספר - -

יעקב מרגי: שים יד על ההגה, זוכר מתחילת הדיון?

יעקב מרגי: שימו יד על ההגה.

אחמד טיבי: - - היתר בניית בתי ספר וכדומה ותקציבים.

אחמד טיבי: כך אפשר לקלוט חלק גדול מהאלפים האלה, ואולי אנחנו צריכים לכוון שאנשים גם יפנו למקצועות אחרים, נדרשים, לא רק להוראה.

אחמד טיבי: אני שב ואומר, אדוני היושב ראש, ובזה אני אסיים, שכמו שאת אמרת עיר ערבית ובית חולים ערבי, אוניברסיטה ערבית עם דרישות קרדינליות, אי אפשר שכל שנה אנחנו נתחיל והנושא הזה ממשיך - - - תודה רבה.

יעקב מרגי: פרופסור יוסי יונה, בבקשה.

יוסי יונה: אדוני היושב ראש, באתי בשלב מאוד מאוחר של הדיון ולא עקבתי אחר - -

יעקב מרגי: אנחנו ניקח אותך למשהו שנגענו בו - -

יוסי יונה: לכן, אני אסתפק במספר קצר של מילים: האחד, בוודאי לברך את הסטודנטיות והסטודנטים שהחלו את שנת הלימוד שלהם, ולאחל להם שתהיה להם שנה מעניינת, מרתקת.

יוסי יונה: אני תמיד רואה את החוויה כשאני אומר לסטודנטים שלי: אני מזמין אתכם לאיזו שהיא אודיסיאה אינטלקטואלית, ואם אני אעשה את עבודתי נאמנה ואתם תיהנו וזה יעניין אתכם, עשינו באמת את מה שמוטל עלינו ללא שום קשר עם ציונים כי זה גם מתקשר אדוני, פרופסור פרלמן, למקום של החינוך, מדעי הרוח באוניברסיטה.

יוסי יונה: זה הדבר שאני חרד לו.

יוסי יונה: אני בא מהמקום של הפילוסופיה, למדתי פילוסופיה באוניברסיטאות ואני מתאר לעצמי ממה שנאמר כאן, על פי המצגת, שיש לכם כוונה לחזק את הנושא הזה, ואני מביע גם חרדה ודאגה כי קשה לקדם אותו באקלים התרבותי-חברתי שבו אנו חיים.

יוסי יונה: אני מקווה שאכן נוכל ליצור את התנאים שיאפשרו את הקידום של הנושא הזה של החינוך ההומניסטי כי הדגש לטעמי המוגזם שניתן לאינסטרומנטליזציה של החינוך, מה יוצא לי מזה, מחמיצה המון כי לאוניברסיטה, כפי שאני רואה אותה, יש לה גם תפקיד בהנחלתה לפחות של חשיבה ביקורתית, של תרבות ועוד דברים מהסוג הזה - -

חנין זועבי: אם מדברים על נקודות זיכוי לצבא אז אתה מדבר על ערכים.

חנין זועבי: פה חצי הדיון היה על הצבא.

יעקב מרגי: בסדר חנין, אני לא ארשה לך.

יעקב מרגי: 10 דקות דיברת.

יוסי יונה: הדבר שבאמת גם חורה לי זה היחס ההולך וגדל בין מספר המרצים לבין מספר הסטודנטים.

יוסי יונה: זאת אומרת, יש יותר מדי סטודנטים על מרצים כך שהחוויה הזו של הלמידה, החוויה של מה זה להיות באקדמיה וליהנות מהידע המיוחד של המרצים, הוא לא מתאפשר.

יוסי יונה: לכן, אנחנו נהיה אתכם במאבק ובניסיונות אל מול המדינה כדי להגדיל את התקציבים של האוניברסיטאות כך שיוכלו להגדיל את התקנים כי באמת המצב, אנחנו יודעים אותו היום ואני מסיים בכך, שרוב חובות ההוראה הולכות למרצים זוטרים לעוזרי הוראה וכולי, וזה דבר נורא ואיום.

יוסי יונה: אנחנו צריכים לתת לדבר הזה מענה.

יוסי יונה: אני מקווה שאנחנו נוכל גם להפעיל את הלחצים וגם נוכל להיות שותפים שלכם בהגדלת התקנים של האוניברסיטאות כי בסופו של יום, וזה המשפט האחרון, אדוני היושב ראש, באמת רמתה התרבותית של החברה שלנו המוסרית, התרבותית, היא צריכה להיות המטרה שעומדת גם למול תפקידה של האקדמיה, ולכן זה בנפשנו.

יוסי יונה: תודה אדוני היושב ראש.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: דוקטור יוסף ג'בארין ולאחר מכן דוקטור אפרת קנולר.

יוסף ג'בארין: תודה לכבוד היושב ראש.

יוסף ג'בארין: אז קודם כל, באמת ברכות לסגל הבכיר על ההצלחה במאבק.

יוסף ג'בארין: אני חייב גילוי נאות שאני גם בסגל הבכיר בחל"ת, אז זה - - - על ההצלחה.

יוסף ג'בארין: אני ממכללת תל-חי.

יוסף ג'בארין: אני גם ליוויתי את כל הנושא.

יוסף ג'בארין: אני יודע שחלק מהדברים עוד לא ממש נסגרו אז צריך לאחל שבאמת זה ייגמר טוב.

יוסף ג'בארין: בזמן המועט שנותר אני רוצה לחדד - -

יעקב מרגי: אנחנו רוצים את הארבע דקות האחרונות לתשובות.

יעקב מרגי: נשארו עוד ארבעה, חמישה דוברים אז אני לא יודע איך אני עושה את זה כי חד-משמעית ב-11 אני נועל את הישיבה.

יעקב מרגי: משפט וחצי שניים.

יוסף ג'בארין: לחדד את שתי המטלות העיקריות שאני כבר בשנה השלישית בכנסת מדבר עליהן: 1.

יוסף ג'בארין: כל מה שקשור לייצוג האקדמאים הערבים בסגל האקדמי, בין אם זה הזוטר ובין אם הבכיר.

יוסף ג'בארין: הנתונים מוכרים לכם, זה פחות מ-3%.

יוסף ג'בארין: אם בעבר הטיעון היה שאין אולי מספיק אנשים שסיימו וכדומה, היום יש כבר שפע של אנשים מוכשרים.

יוסף ג'בארין: לצערי, חלקם עדין עוזבים את הארץ ומלמדים באירופה ובארצות-הברית כשאנחנו כל כך צריכים אותם.

יוסף ג'בארין: הנושא השני: הייצוג בקרב הסגל המנהלי.

יוסף ג'בארין: זה פשוט בושה.

יוסף ג'בארין: ממש בושה.

יוסף ג'בארין: זה פחות מ-2%.

יוסף ג'בארין: ואם ניקח דוגמה כמו אוניברסיטת חיפה, שבה הסטודנטים הם שליש מכלל הסטודנטים, ולראות ששם, באוניברסיטה בחיפה, הסגל המנהלי הערבי שם בקושי שני אחוז, זה פשוט לא מתקבל על הדעת.

יוסף ג'בארין: לכן, אני קורא להתערבות המל"ג ולנציגי המל"ג - -

יעקב מרגי: יש לכם הזדמנות, עכשיו אתם הולכים להגדיל את הסגל הבכיר.

יוסף ג'בארין: אני עוקב אחרי הנושא של קול קורא בישוב הערבי.

יוסף ג'בארין: הקול הקורא הסתיים.

יוסף ג'בארין: קיבלתי תשובה לשאילתה מפברואר, שהיו אמורים להכריז מי הזוכה, עדין אנחנו לא יודעים מה קורה.

יוסף ג'בארין: יש שמועה שכאילו המכללה בקרית אונו נכנסת לתמונה.

יוסף ג'בארין: צריך אולי להבהיר מה קורה כאן, אחרת החשדות רק יגברו.

יוסף ג'בארין: לגבי תכנית החומש לאוכלוסיית מיעוט, לחברה הערבית - -

יעקב מרגי: תודה, היה דיון ועוד ניגע בזה.

יוסף ג'בארין: אם יהיה דיון נפרד זה יהיה מצוין.

יוסף ג'בארין: אלה הנושאים שרציתי לדבר עליהם בנושא סוגית התרבותה ערבית והשפה, שעדין נעדרת ממוסדות ההשכלה האקדמיים.

יעקב מרגי: תודה.

<אפרת קנולר: אני מהמכללה האקדמית צפת.

<אפרת קנולר: המכללה שלנו היא רב-תרבותית ואני נתקלת בבעיות של אותם מגזרים שעברית היא לא שפת אם שלהם, ושחסר להם מקצועות ליבה.

<אפרת קנולר: אני מציעה, מתוך הניסיון, מכינות חינם מפני שהמכינות עולות כסף.

<אפרת קנולר: מגיע לסטודנטים האלה להגיע לדרגה כאשר הם נכנסים לאוניברסיטה בחינם.

<אפרת קנולר: גם בעיות של תחבורה – קשה להגיע מהכפרים ומהישובים, גם הסעות לתת להם אפשרות להגיע.

<אפרת קנולר: ואם לא, לפחות מעונות.

<אפרת קנולר: לבנות מעונות כמו בכל אוניברסיטה בעולם, שאפשר יהיה לשבת שם וללמוד.

יעקב מרגי: תאמינו לי שכל הנקודות שהעליתם, יש לי תחושה שהייתי שם והוועדה דנה בהם, נגעה בהם, אנחנו ערים להם, ויש לנו מושב ארוך להמשיך להתמקד.

יעקב מרגי: הישיבה הזו היום, נכון שזה גורלן של כל הישיבות של פתיחות שנת לימודים מעמיסים עליהן את הכל.

יעקב מרגי: אפשרתי זאת, נתתי שעתיים אבל אני אאיץ בכם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מיכל אבן, בבקשה דקה.

<מיכל אבן: תודה.

<מיכל אבן: אני אגיד שאני יו"ר הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטת חיפה.

<מיכל אבן: תודה, אדוני היושב ראש, על הישיבה ועל רשות הדיבור.

<מיכל אבן: אנחנו רגילים בישיבות האלה לשבת ולשמוע ולא לדבר, וזה בסדר.

<מיכל אבן: בתמצית ובדקה - -

יעקב מרגי: אני, לימדו אותי תמיד: תשמע יותר, דבר פחות.

יעקב מרגי: הכי טוב.

יוסי יונה: היא העלתה כאן איזו טרוניה באופן מאוד עדין.

יעקב מרגי: הבנתי.

יעקב מרגי: בבקשה.

<מיכל אבן: אני כאן בשביל כל עמיתנו בסגל האקדמי ובאוניברסיטאות, כבערך 14,000 חברי סגל זוטר, סטודנטים ולא סטודנטים.

<מיכל אבן: האוניברסיטאות עושות מחקר בהוראה.

<מיכל אבן: יש מי שבאים בשביל מחקר.

<מיכל אבן: סטודנטים, אם מותר להתחצף ולהגיד באים קודם כל בשביל הוראה.

<מיכל אבן: אני חושבת שמגיעה להם חוויה של הוראה טובה, איכותית, מעניינת, מעוררת מחשבה, מעוררת השראה - -

יעקב מרגי: יצאת מעודדת כשראית את שיפור איכות ההוראה בתכנית העבודה של המל"ג?

<מיכל אבן: לא.

יעקב מרגי: למה?

<מיכל אבן: משום שמדברים על זה הרבה.

<מיכל אבן: בתכניות האלה, בוועדות האלה שקמות אנחנו לא שם.

יעקב מרגי: זו הסיבה שכבר בסיכום שכתבתי תוך כדי, ביקשתי לקבל את התכנית.

<מיכל אבן: בסדר גמור, ואני מבינה שבשביל זה שאלת אותי.

<מיכל אבן: בכל הדיונים על איכות ההוראה, יחס סגל בכיר סגל זוטר, אנחנו למעלה מחצי.

<מיכל אבן: מי שעושה את ההוראה ומי שבא בשביל ללמד - סגל זוטר בא נטו בשביל ללמד, אנחנו לא שם.

<מיכל אבן: שמענו הרבה על הבכיר, לא שמענו כלום על הסגל הזוטר.

<מיכל אבן: ואנחנו נמצאים, אתם ודאי יודעים, בעיצומו של משא ומתן להסכם החדש.

<מיכל אבן: התחלנו אותו כבר בפברואר וביקשנו מהשותפים שלנו לסיים אותו עד אוקטובר, עד תחילת השנה, וזה לא קרה.

<מיכל אבן: התאפקנו בניגוד לדי.

<מיכל אבן: אן.

<מיכל אבן: איי של שביתה-תוצאה אבל - -

יעקב מרגי: בגלל זה התוצאה כפי שהיא.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בנימה אופטימית זו, בעצה הסמויה שנתתי לך ואני לא אוהב אותה אבל מה לעשות?

יעקב מרגי: עדי משניות מהתאחדות הסטודנטים, בקצרה.

<עדי משניות: תודה אדוני היושב ראש.

<עדי משניות: אני אעשה זאת הכי בקצרה שאפשר: קודם כל, באמת אנחנו, בהתאחדות הסטודנטים, נתעסק בהרבה מאוד אתגרים של - - - אני מאוד שמחה שהזכירו פה הרבה את הנתונים לגבי איכות ההוראה וגם את תוצאות הסקר.

<עדי משניות: בדיוק בשביל זה אנחנו עושים אותם, כי חשוב שהנתונים האלה יהיו ויגרמו לכל המוסדות לשפר את עצמם.

<עדי משניות: דיברו פה הרבה על הנגשה – אני רק אעיר בהקשר הזה שבאמת נעשים הרבה מאמצים, גם אנחנו נמצאים שם ולמרות חוסר הזמן אני אברך את פרופסור אדו פרלמן ואת השותפים שלנו במל"ג, שכן עושים הרבה גם בתחום של - - - וגם בתחום של ההנגשה.

<עדי משניות: אני כן אזכיר שהיתה בסוף המצגת שלך התייחסות גם לפריפריה, כשדיברתם על אוכלוסיות ממודרות.

<עדי משניות: אנחנו חושבים שזה שם.

<עדי משניות: התכנית החמש-שנתית לא מפותחת מספיק, לא מעמיקה מספיק.

<עדי משניות: פה זה גם המקום של המכינות הקדם-אקדמיות להיכנס, ואנחנו מצפים לראות את התכנית הזאת מורחבת ומועמקת.

<עדי משניות: אני רוצה להתייחס כן לדבר אחד שכמעט ולא עלה פה, הוא עלה בדברים של חלק מהדוברים: אנחנו, בהתאחדות, רוצים לשים על הזרקור לקראת שנת הלימודים הזאת את הרלוונטיות של התואר בעבור הסטודנטים לעולם המשתנה, לשוק העבודה ולכישורים שהם צריכים לקבל גם בשביל התעסוקה, ולא פחות בשביל זה, בשביל המחקר, שגם הוא משתנה.

יעקב מרגי: תודה.

<עדי משניות: אני רוצה להתייחס רגע, זה קורה בשלושה מוקדים: בשלב שלפני התואר – אנחנו בשנה שעברה עשינו קמפיין על האופן שבו מכללות ואוניברסיטאות כאחד נאלצות הרבה פעמים לפרסם את התארים בצורה שלא משקפת לו לבחור את מה שיהיה המקצוע, שגם נכון עבורו וגם נחוץ - -

יעקב מרגי: זה לא רציני.

<עדי משניות: - - ואנחנו הולכים לפתח כלים מעשיים יותר עבור סטודנטים לקבל מידע נגיש ואמין ואמתי בשביל לבחור את התואר.

<עדי משניות: אנחנו חושבים שזה לא נכון שגם האוניברסיטאות וגם מכללות הרבה פעמים מנסות למשוך את הסטודנטים בגלל אותה מצוקה שדיברנו עליה - -

יעקב מרגי: גברתי הנכבדה, תודה.

יעקב מרגי: אנחנו ניתן לכם הזדמנות, ואני מושיט לכם כתף - תגישו נייר עבודה לדיון, למספר דיונים בנושאים שהם אקוטיים לכם במושב החורף, ואנחנו נקיים אותם.

<עדי משניות: מעולה, תודה רבה.

יעקב מרגי: סם קדוש, בבקשה, משפט וחצי.

<סם קדוש: אז דיברנו לפני הפגרה וזה נושא למל"ג וגם ביום הסטודנט – אז ראיתי את המצגת.

<סם קדוש: כמו שאמרתם, יש המון התייחסות גם למגזר הערבי, גם למגזר החרדי אבל עוד פעם, אנחנו ביקשנו שתהיה התייחסות לעולים שהם גם בתכנית החומש.

<סם קדוש: אין התייחסות לעולים ומזה נובעות המון בעיות, ואנחנו מבקשים שהנושא של העולים יעלה לפחות בכתב ובמצגת.

<סם קדוש: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני חושב, בעיקרון, שמה ששאפת נאמר אבל זכות הדיבור נתונה לך בדקה האחרונה.

יעקב מרגי: הסדרן נשלח לנזוף בי על ידי יו"ר הכנסת, אז בבקשה.

<אלון שוורצר: אני מתנועת "אם תרצו".

<אלון שוורצר: אני באמת שמח שחברי הכנסת – שלחנו לכל חברי הוועדה את הדוח והם התייחסו לנושא.

<אלון שוורצר: אני אגע בקצרה בנתונים עצמם: אז באמת אנחנו מדברים על 16 מוסדות מתוך ה-63 שאנחנו בדקנו, שבאמת נותנים ומאפשרים את הנקודות זכות לחיילי המילואים.

<אלון שוורצר: מתוך זה, בתוך המוסדות שכן מאפשרים את הנקודות זכות לחיילי המילואים, ראינו בלגן שלם במספר ימי המילואים שנדרשים מהמרכז הבינתחומי שציינו שבעצם מספיקים 10 ימי מילואים ועד מוסדות אחרים שצריכים 30,40 ולפעמים 70 ימי מילואים מצטברים כדי לקבל את אותן שתי נקודות זכות.

<אלון שוורצר: נקודה אחרונה: אנחנו גילינו שיש היום מוסדות ואוניברסיטאות שמאפשרות פעילות חברתית.

<אלון שוורצר: לדוגמה: אוניברסיטת בר-אילן מאפשרת פעילות חברתית.

<אלון שוורצר: אוניברסיטת באר-שבע וירושלים מאפשרות השתתפות בנבחרת הספורט ולקבל נקודות זכות, ולא מאפשרות בכלל נקודות זכות לחיילי המילואים.

<אלון שוורצר: מוסד שלא מעריך ומתגמל בעצם פוגע בעצמו יותר מהכל.

יעקב מרגי: אמרת, זעקת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד האוצר, שמעת?

יעקב מרגי: תכינו שיעורי בית כי תידרשו לדיונים הבאים כתוצאה מאילוצי זמן.

יעקב מרגי: ועדת החינוך מברכת את מערכת ההשכלה הגבוהה לרגל פתיחת שנת הלימודים האקדמית, ומאחלת הצלחה לכ-310,000 סטודנטים ולסגל כמובן.

יעקב מרגי: הוועדה עמדה מקרוב על המגמות המבורכות בעליית שיעור הערבים והחרדים באקדמיה אך חרדה מכך שמספרם לעומת חלקם באוכלוסייה נמוך בהרבה.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת מהמל"ג להגיד לה את התכניות המעשיות שננקטות בחומש זה להגדלת מספר הסטודנטים הערבים והחרדים להשכלה גבוהה.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למל"ג להכין תכנית ייעודית לשילוב האוכלוסייה הדרוזית בהשכלה הגבוהה לאור הפער.

יעקב מרגי: מי ששאל למה?

יעקב מרגי: אז אני עונה, בלי צעקות, לאור הפער הגדול שקיים בין אחוז מסיימי תעודת בגרות לבין חלקם של הסטודנטים הדרוזים בהשכלה הגבוהה.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת מהמל"ג להגיש לוועדת החינוך את תכניתה להגדלת מספר סטודנטים המסיימים את התואר הראשון לעומת המתחילים לתואר.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת מהמל"ג להכין תכנית רב-שנתית להגדלת עוגת המחקר למכללות המתוקצבות לפי מדדי איכות שישמשו כתמריץ למצוינות של המכללות המתוקצבות.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למל"ג לפעול לכך שכל מערכת ההשכלה הגבוהה תכיר במתן נקודות זכות למשרתי מילואים כפעילות חברתית ולהשוות זאת בכל המוסדות האקדמיים.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למל"ג להכין תכנית – אני לא מבין את הכתב שלי...

יעקב מרגי: הוועדה מברכת על הצגת שיפור איכות ההוראה כתכנית עבודה והגדלת מספר חברי הסגל האקדמי, ומבקשת להגיש לה את תכניתה להתמודדות עם השיפור לאיכות ההוראה.

יעקב מרגי: הוועדה מודה למל"ג על המצגת ועל הנתונים המופיעים בה.

יעקב מרגי: חבל שאין בה גם קשיים ואתגרים.

יעקב מרגי: הוועדה מושיטה כתף חמה לשיתופי פעולה בין הכנסת, ועדת החינוך למל"ג-ות"ת לעמידה באתגרים הרבים שבפניהם עומדת מערכת ההשכלה הגבוהה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.

חנין זועבי: - - -

יעקב מרגי: סליחה, את רואה?

יעקב מרגי: עזרת לי.

חנין זועבי: התייאשתי מזה.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למל"ג להכין תכנית איך היא מתכוונת להתמודד עם צמצום המגמה של יציאת סטודנטים ללימודים בחו"ל, ובפרט בקרב האוכלוסייה הערבית.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.