ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 829, 2017-10-25 09:30

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: יש לנו הצעת חוק לפקודת מס הכנסה (מס' 241), התשע"ח-2017, שעוסקת בנושא של היהלומנים.

איתן ברושי: אני ביקשתי הצעה לסדר.

משה גפני: משה, אבקש אם תוכלו לתת סקירה יותר נרחבת על העניין הזה, ולא רק להתמקד בחוק, בגלל שדיברנו על זה כמה פעמים, הם היו אצלי בעבר, ואחרי זה גם ניגש להצעת החוק.

משה גפני: הצעה לסדר, חבר הכנסת איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: בוקר טוב, אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, יושב ראש רשות המסים.

איתן ברושי: אתמול התפרסמה בגלובס כתבה לא מפתיעה – למי שעוקב אחרי הדברים – על טענות של מפעלים ותעשיינים על גריעת כספים ממענקים בגין אי עמידה בתנאים של חוק עידוד השקעות הון לתעשייה גם לגבי הייצוא.

איתן ברושי: לאחרונה ביקרתי במפעל בקיבוץ משאבי שדה, שגיב.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, המפעל הזה הוא הכי קרוב לקבר של בן-גוריון בשדה בוקר, שציווה עלינו את יישוב הנגב.

איתן ברושי: במפעל הזה עובדים כ-200 עובדים, רובם ככולם מירוחם, דימונה, יישובי הנגב, גם יהודים וגם ערבים, והנה גרעו מהם מאות אלפי שקלים בגין אי-עמידה ב-25% ייצוא.

איתן ברושי: אנחנו התחייבנו כאן בוועדת הכספים, אחרי שיש לנו נטו למשפחה וברוטו אני לא יודע למי, שגם יהיה סיוע לתעשייה.

איתן ברושי: היו פה דיונים ועמדנו על כך שתימסר אינפורמציה.

איתן ברושי: הגשתי הצעת חוק שאומרת שיינתנו מענקים, בכרמיאל, קווי העימות, אזורי העדיפות; כאשר סוגרים מפעלים בירוחם, לא פותחים בדימונה, לא פותחים במצפה רמון; כאשר אנחנו ביקשנו שיהיה חוק עידוד השקעות, שאומר שיינתנו מענקים גם למי שמייצר מקומות עבודה, ולא רק למי שמייצא, בטח לא 25%.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, אני קורא לך לקרוא למשרד הכלכלה והתעשייה, לפחות לוותר למפעלים באזורי עדיפות לאומית ובקווי עימות.

איתן ברושי: לא יכול להיות שהממשלה תעודד תעשייה מצד אחד, ומצד שני תחנוק אותה.

מיקי רוזנטל: אני חייב להעיר פה הערה לסדר, ואני מתנצל.

מיקי רוזנטל: העמדה העקרונית שלנו היא שאנשים צריכים לעמוד בחוק, ואם הם לא עומדים בחוק, הם צריכים להחזיר את המענקים.

מיקי רוזנטל: אפשר לשנות את החוק, יכול להיות, אבל אנחנו לא מפירי חוק.

משה גפני: אל תבטלו לי את השבוע בזה.

משה גפני: ..

יצחק וקנין: אני רק אגיד לך שאני מהקואליציה והוא מהסיעה שלך, נכון?

יצחק וקנין: והוא אומר דברים בשכל, רק מה?

יצחק וקנין: אני רק אעיר הערה קצרה.

איתן ברושי: קודם כל, אני לא שמתי לב שיש פה קואליציה.

יצחק וקנין: מיקי, אני חושב שבכל זאת כל דבר צריך להיות לגופו של עניין.

יצחק וקנין: אתה אומר דברים כלליים - - -

איתן ברושי: אפשר רק הצעה לסדר?

משה גפני: אני לא נותן.

משה גפני: באמת, יש לנו זמן קצר.

משה גפני: חבר הכנסת וקנין, אתה יותר מכולם יודע שאנחנו - - -

איתן ברושי: כשטיפלנו בשתולה, טיפלנו באותו דבר, המצאנו חוק לשתולה.

משה גפני: אנחנו היינו במעלות.

משה גפני: אני הבטחתי שאני אקיים דיון על הנושא הזה.

משה גפני: אמרתי בשבוע הראשון שאני אקיים דיון, אבל לא הצלחנו השבוע, אני הולך לעשות את זה בשבוע הבא, בעזרת השם.

משה גפני: אמרנו שנקיים דיון על היישובים המעורבים, יש שם מעלות תרשיחא, שלמעשה מקבלת תקצוב על עיר אחת.

משה גפני: אם היא היתה נפרדת, היא היתה מקבלת יותר כסף.

משה גפני: אני הולך לקיים דיון על היישובים המעורבים.

משה גפני: פנו אלי ראשי המועצות האזוריות ופנה אלי חבר הכנסת איתן ברושי על הבולענים בים המלח.

משה גפני: אני הולך לקיים דיון, תיכף נדבר עם מנהל הוועדה, שיכין סדר יום.

משה גפני: יהיה באותו יום דיון על עידוד השקעות הון ועל אזורי עדיפות לאומית.

משה גפני: לפי דעתי, אנחנו נשארנו במשהו אנרכיסטי, משהו ישן כזה, שכבר לא מתאים.

מיקי רוזנטל: אי אפשר לעשות דברים נגד החוק, צריך לשנות את החוק.

משה גפני: ואז אני מקווה כשנדבר באותו יום על הבולענים, לדבר גם על הנושא של ים המלח, שזה מעניין לעניין באותו עניין ולא בדיוק אותו דבר.

משה גפני: זה לא אותו דבר, אבל אני הבטחתי שנקיים את הדיון הזה.

משה גפני: אני הייתי אצלו יחד עם חבר הכנסת וקנין, ואני רוצה לקיים את הדיון הזה.

משה גפני: נצטרך למצוא לזה יום, כי השבוע תהיה גם ישיבת פרידה משלושת חברי הכנסת.

משה גפני: מנהל רשות המסים, מר משה אשר, אני מבקש שתסביר את הצעת החוק המונחת לפנינו, אבל אני רוצה לפני זה שתאמר לי גם דברי רקע, מכיוון שהיו בעיות עם היהלומנים.

<משה אשר: אל"ף, בוקר טוב.

<משה אשר: אני מודה לחברי הוועדה וליושב ראש הוועדה שזימן את הישיבה.

<משה אשר: נמצאים אתנו בשולחן גם יורם דבש שהוא נשיא בורסת היהלומים הישראלית וקובי קורן שהוא נשיא התאחדות תעשייני היהלומנים ועורך דין דני פסרמן.

<משה אשר: בשנים האחרונות, זה לא מהלך שקרה בין לילה, לאורך שנים התדיינו בוועדה שבחנה את הנושא הזה, את ענף היהלומנים.

<משה אשר: זה ענף שבבנקאות נחשב כענף בסיכון יותר גבוה מכל מיני סיבות, ואנחנו גם ראינו שבעולם המס היו דיווחים חסרים בענף.

<משה אשר: בחנו את הנושא הזה, איך גביית המסים תהיה שוויונית ואחידה גם בענף הזה, וסיכמנו על מספר המלצות והבאנו אותן, כמובן בדיאלוג רצוף עם נציגי היהלומנים, עם הנשיאות, עם הבורסה, והגענו בסופו של יום להצעת חוק מוסכמת, שנלווית לה גם הליך גילוי מרצון עם פלטפורמה מיוחדת ליהלומנים, שמתאימה את ההליך הקיים בכל המשק גם לייחודיות של ענף היהלומנים.

<משה אשר: בגדול, ייחודיות ענף היהלומים ביחס ליתר הענפים במשק שמדובר בסופו של דבר בעסקאות במלאים שהגודל שלהם נורא קטן והשווי שלהם הוא ענק, אבל מצד שני המרווח שלהם הוא מאוד קטן, 5% או משהו כזה.

<משה אשר: אתה יכול למלא בכוס אחת יהלומים וזה יכול להיות שווה מיליוני דולרים, והמרווח, הרווח, הוא יחסית קטן.

<משה אשר: בענף התעשייה כשיש לך מיליוני דולרים, אתה צריך למלא מחסנים והכול אפשר לספור, למדוד ולהעריך את השווי בצורה מדויקת יחסית.

<משה אשר: בענף היהלומים זה דבר שהוא יותר קשה, ואם אתה לא מקצוען עם עין מיוחדת ומכשירים נכונים – ויש היום גמולוגים, שיודעים להצביע על שווי בצורה יותר מדויקת, אז קשה לעקוב אחרי הדברים, בוודאי לרשות המסים קשה למדוד.

<משה אשר: אם יש בדיני החשבונאות ובדיני המס דברים שמאפשרים חופש פעולה גדול מדי, אנחנו סברנו – ובסופו של יום בעצה אחת עם היהלומנים – לצמצם את חופש הפעולה וחופש קביעת שוויי המלאי.

<משה אשר: אם נדע לעקוב אחרי המלאי – גם היהלומים לעניין העסקים שלהם וגם אנחנו כעושי ביקורת לצורכי מס של היהלומים בשיטת מלאי כזאת או אחרת, בשיטת רישום מלאי כזאת או אחרת – אז אנחנו נוכל למעשה לבצע מעקב טוב יותר, וגם רואי החשבון, קודם כל רואה החשבון עושה ביקורת על העסק, על הנהלת החשבונות של העסק, ורשות המיסים באה בהמשך.

משה גפני: אני פעם דיברתי, אתך נדמה לי.

משה גפני: היות ותיארת נכון את הנושא של ענף היהלומים, שזה יכול להיות משהו קטן שהווי שלו ענק, היה כל הזמן נושא של גילוי מרצון.

<משה אשר: נכון, אני תיכף גם אתייחס לזה.

<משה אשר: אני רק אסביר שהבעיה לא רק של רשות המסים, אלא גם של עולם החשבונאות.

<משה אשר: למעשה, עד היום – אני מניח שגם השנה הזאת זה יקרה, כי אנחנו עדיין בתוך התהליך – רואי החשבון באופן גורף וכללי, אל מול כל התיקים של החברות של היהלומים, הסתייגו מהדוחות.

<משה אשר: אנחנו לא יודעים למדוד את המלאי, והמלאי הוא ערך מהותי מאוד בגלל מה שתיארתי.

מוסי רז: מכל הדוחות הם הסתייגו?

<משה אשר: כמעט בכל הדוחות בענף היהלומנים, אין ענף כזה שיש הסתייגות קבועה.

משה גפני: מוסי, היתה איזה הסכמה לגבי הנושא הזה, הסכמה של רשות המסים.

מיקי רוזנטל: היתה החלטה לא פורמלית.

<משה אשר: אני אשים את הכול על השולחן.

משה גפני: זאת בעיה אמיתית, והענף יכול היה ליפול.

<משה אשר: הנושא הזה של ענף היהלומנים זה לא המצאה ישראלית, בכל העולם זה פחות או יותר אותו דבר.

איתן ברושי: הענף הזה כבר נפל, מה זה "יכול היה ליפול"?

איתן ברושי: הממשלה הפילה גם את זה פעם.

משה גפני: תגיד לי, אתה הגעת אופוזיציה אופוזיציה, או השארת איזה מרווח?

איתן ברושי: הפילו את החקלאות, מה נשאר?

איתן ברושי: הפילו את החקלאות, הפילו את התעשייה, הפילו את היהלומים, מה נשאר?

איתן ברושי: מכירת מכוניות וכרטיסי טיסה לחו"ל.

איתן ברושי: חזרנו לימי הפירמידה ההפוכה, הסוחרים למעלה, החקלאים – דורסים אותם, זאת הממשלה.

<משה אשר: נושא של מלאי יהלומים מדויק יותר ונכון יותר יאפשר גם לרואי החשבון לחתום על הדוחות ביתר קלות, ואז המערכת הבנקאית תיתן יותר אמון בדוחות, ואז אנחנו נוכל לשחרר אשראים ואז הענף יהיה בסיכון פחות גבוה.

<משה אשר: גם החשבונאות צריכה את זה, מבקרי החשבונות שעושים ביקורת על העסקים, וגם רשות המסים כדי לבדוק שהכול נרשם, ונרשם כמו שצריך, ואין משחקים בשווים של המלאי, ולכן סוכם על דעת הענף יחד עם הענף על המודל שאנחנו נשים אותו פה.

<משה אשר: במקביל, מי שזוכר, עד סוף 2016 היה הליך גילוי מרצון ברשות המסים, והיה צריך להתאים אותו ברמת הנוסחאות, ברמת היישומים שלו גם לענף היהלומים.

<משה אשר: אחרי דין ודברים משמעותי ועמוק עם ענף היהלומנים, בדצמבר, ממש בחודש האחרון, אנחנו הגענו להבנה עם היהלומנים, ולמעשה בחודש הזה, או במחצית החודש האחרון שנותר, מתוך ה-7,500 בקשות של גילוי מרצון שהוגשו, ערך מאוד משמעותי, 500 בקשות של יהלומנים, ולפי הערכה של נשיאות הבורסה, זה מכסה בערך 90% מהמחזור של הבורסה.

<משה אשר: בסופו של דבר, זה מהלך שהוא משולב.

<משה אשר: אם בסופו של דבר מצד אחד נסדיר את החקיקה כמו שאנחנו מביאים אותה היום בהסכמה, ומצד שני ההליך של גילוי מרצון יסתיים – כבר התחלנו אותו, יש כבר תיקים שנחתמו עם הסכמים, אני מקווה שהתהליך יתפוס תאוצה רבה, גם חלק מזה כרוך בהבאת מסמכים מחוץ לארץ, מהבנקאות, רואי החשבון צריכים לעשות דוחות וביקורת, יש הליכים שלוקחים את הזמן שלהם, אז אין ספק שהמהלך בכללותו יביא להסדרה היסטורית של הענף הזה.

<משה אשר: אני מאמין שזה לא רק בעולם המס – עולם המס, זה התפקיד שלנו – אבל זה יביא גם להסדרה שלהם מול מערכת הבנקאות, מול היכולת של מקבל אשראי והורדת הסיכון בתוך הענף באופן כללי.

משה גפני: איך אתם מציעים לעשות את זה בחקיקה?

משה גפני: איך אנחנו מחזירים את כל מה שעכשיו אמרת?

<משה אשר: איך אנחנו עושים את כל הדברים הגדולים האלה בחקיקה הקצרה שיש לפנינו?

<משה אשר: אנחנו מגדירים באיזה דרך, באיזה אופן יוכל היהלומן לקבוע את ערך המלאי לסוף שנה.

<משה אשר: באופן עקרוני, אנחנו נסמכים על העלות.

משה גפני: נברר את זה, אני לא מצליח להבין איך.

משה גפני: הצגת בעיות נכונות וקשות, איך בחוק הקטן הזה אתה פותר את זה?

מיקי לוי: הפתרון הוא פתרון טוב.

משה גפני: אז תן לו לדבר, אני לא כל כך מצוי בעניין.

משה גפני: תודה רבה.

מיקי רוזנטל: אבל הוא הרבה פעמים לא קונה את היהלומים, הרי רוב הפעמים הוא מקבל בקונסיגנציה, ואז יש בלגן, אבל נראה אם פתרתם את זה.

משה גפני: נשיא בורסת היהלומים הישראלית, בבקשה קודם התייחסות כללית ואחרי זה תגיד איך אתה רואה את הפתרון.

<יורם דבש: בהחלט, אז קודם כל תודה רבה מר גפני יושב ראש הוועדה ולחברי הוועדה, שליוו אותנו בשנה האחרונה.

<יורם דבש: לשאלה שלך, במשך 40 שנה ענף היהלומים עבד בשיטה של מס מחזור.

<יורם דבש: היה הסכם מול רשות המסים, שהענף עובד במס מחזור, וזאת היתה השיטה.

<יורם דבש: דרך אגב, זאת שיטה עולמית, מכיוון שכמו שמשה הסביר, קשה מאוד לאמוד את ערך הסחורה.

<יורם דבש: תיתן אבן יקרה ליהלומן, ל-10 יהלומנים, יהיו לך שמונה, תשע הערכות.

משה גפני: אגב, אתה יכול להגיד מה מצב תעשיית היהלומים היום?

משה גפני: איפה אנחנו עומדים עם זה?

<יורם דבש: אני אתן את זה במספרים מאוד מוחלטים.

<יורם דבש: בחמש שנים האחרונות יש ירידה של 40% בענף, 40% בייצוא.

<יורם דבש: הענף היה מייצא קרוב ל-11 מיליארד דולר, מעבר למסחר הפנימי כמובן, היום הוא מייצא במאמץ 7, 7.2 מיליארד.

<יורם דבש: עדיין הוא 13% מהייצוא התעשייתי של מדינת ישראל, שזה מספר מקובל.

משה גפני: למה זה קרה?

<יורם דבש: זה קרה מכמה סיבות – אחת, והעיקרית שבהן, שהיום היהלומן הישראלי, שלטעמי כמובן וגם לטעם הקולגות שלי – חזרתי מאנטוורפן לפני יומיים – הוא הכי מוכשר בעולם, הכי יצירתי, הכי טכנולוגי, כל הטכנולוגיות של ענף היהלומים מיוצרות בארץ, אין טכנולוגיות בהודו וכו', אבל אנחנו היום במשחק של ממשלות.

<יורם דבש: כלומר, אנחנו לא מתחרים יהלומן מול יהלומן הודי או בלגי או סיני, אנחנו מתחרים מול ממשלות, ואם אתה תרשה לי, אני אפתח את זה.

<יורם דבש: בהודו, הממשלה זיהתה את ענף היהלומים כענף בעל פוטנציאל לפיתוח, ענף שמעסיק הרבה ידיים.

<יורם דבש: היו כמיליון לוטשים בהודו, מעבר לסוחרים ובכל הענפים מסביב.

<יורם דבש: ב-2008, כשהיה המשבר העולמי שלא קשור ליהלומים, באופן טבעי הבנקים בארץ ובעולם לחצו על הלווים לצמצם את האשראי.

<יורם דבש: הענף היה אז ברמת אשראי של 2.7 מיליארד דולר.

<יורם דבש: הבנקים, כתוצאה מקשיים אחרים שלא קשורים אלינו, ביקשו מהיהלומנים לממש נכסים, למכור יהלומים ולהוריד את רמת החוב.

<יורם דבש: מי שלא מכיר, היהלומנים, שזה עם שחשוב לו מאוד היושרה, הכבוד האישי והשם הטוב שלו.

<יורם דבש: כל העסק שלנו יושב על שם טוב.

<יורם דבש: הם הלכו ומימשו סחורות במחירים זולים, מימשו נכסי נדלן והורידו את החוב מ-2.7 ל-1.2 מיליארד דולר, ואלה עובדות, בגלל הלחץ של הבנקים, שהוא היה טבעי לאותם ימים.

<יורם דבש: מי שזוכר, גם דיברו אולי בנק יפשוט רגל וכו', היתה סערה בשוק, הישראלי והעולמי.

<יורם דבש: חשוב לציין שסטנלי פישר, שהיה נגיד בנק ישראל, היה אצלנו בביקור, והוא אמר מעל הבמה בהרצאה שלו: אין ענף בישראל, שעבר את המשבר של 2008 כמו ענף היהלומים, אין תקדים לזה, רק מה שקרה בהודו – וזה מה שמעניין – זה שהממשלה התנהגה אחרת.

<יורם דבש: הבנקים שם, Bank of India, הוא בנק ממשלתי, 70% הממשלה מחזיקה בו והם עשו הפוך, באו היהלומנים שמאוד מקורבים שם לשלטון ואמרו: קשה לנו, לוחצים אותנו, לא קונים מאתנו סחורות, אנחנו צריכים לתת אשראים גבוהים, כי השוק לא קונה סחורה באמריקה וכו', והממשלה הזרימה והגדילה, במקום ארבעה מיליארד דולר שהיו פתוחים, שמונה מיליארד דולר, פתחה קווי אשראי.

<יורם דבש: הם מארבעה עלו לשמונה, ואנחנו מ-2.7 ירדנו ל-1.2.

איתן ברושי: לכן הם כל כך מעריכים אותנו, ההודים...

משה גפני: עזוב רגע את הודו, מה עם בלגיה?

מיקי רוזנטל: לא היה גם שינוי של דה-בירס במסחר, במדיניות שלו ורוסיה שנכנסה?

מיקי רוזנטל: הכול קרה לפני 2008.

<יורם דבש: כן, אבל זה לא קשור לענף בישראל.

<יורם דבש: יש כל מיני שינויים, כל יום שינוי.

מיקי רוזנטל: אבל הירידה לא התחילה ב-2008.

<יורם דבש: הירידה התחילה ב-2008 חד משמעית.

<קריאה: היהלומים הסינטטיים אולי.

<יורם דבש: לא, הסינטטיים עוד לא ממש מחזיק מים, אבל אם אפשר לגבי - -

משה גפני: רגע, לגבי בלגיה.

משה גפני: לגבי הודו אני הבנתי.

<יורם דבש: דבר נוסף, לפני תשע שנים דובאי זיהתה את ענף היהלומים, השייח' שם שהוא קרוב לנסיך שמנהל את הממלכה, קרוב משפחה שלו, העביר חוק שהיהלומנים לא ישלמו מס במשך 50 שנה.

<יורם דבש: אתם לא צריכים שאני אסביר מה קורה במצב כזה.

<יורם דבש: נוצרה משיכה עצומה – יהלומנים מכל העולם, גם ישראלים, בעיקר בלגים, טסו לשם ופתחו עסקים.

<יורם דבש: כיום דובאי מגלגלת למעלה מ-20 מיליארד דולר בשנה, כאשר יש לה 1,000 חברות של יהלומים.

<יורם דבש: כמה חברות מקומיות יש שם?

<יורם דבש: תשע חברות, כל השאר זה חברות זרות, והם לקחו לנו נתח שוק גדול.

<יורם דבש: אז יש לנו את הודו, את דובאי.

<יורם דבש: לגבי בלגיה – אפשר להגיד שבבלגיה היו לנו הרבה אי-הבנות בין היהלומים שם לבין רשויות המס.

<יורם דבש: רשויות המס רדפו את היהלומנים, רצו לשנות את חוקי המסים ושינו.

<יורם דבש: זה גרם לבלגיה להתרוקן במעבר גדול לדובאי ולישראל.

<יורם דבש: הרבה יהודים עלו לישראל וחיזקו את הבורסה הישראלית.

משה גפני: את הענף פה.

<יורם דבש: כן.

<יורם דבש: בשנה האחרונה הם התעשתו.

משה גפני: בעצם אתה אומר עכשיו מילות שבח לרשות המיסים כאן, מכיוון שאם יהודים באו לכאן והעבירו לפה את הענף ושם לא הסתדרו עם רשויות המס, זה אומר שפה טוב יותר.

<יורם דבש: קודם כל, אני רוצה להגיד שאנחנו במשא ומתן עם רשות המסים חמש שנים.

<יורם דבש: מאז שמשה אשר באופן אישי נכנס בסביבות אוקטובר, ספטמבר שנה שעברה, המשא ומתן התקדם.

<יורם דבש: הוא איש משכמו ומעלה וכבוד לנו לעבוד אתו.

<יורם דבש: זה שאנחנו בצד אחר של המגרש, זה לזכותו.

<יורם דבש: אבל לגבי בלגיה, המסחר שם ירד בצורה משמעותית.

<יורם דבש: בשנה האחרונה הם סיכמו הסכם נוח ביותר עם רשות המסים שם, שמהווה כר פורה לזה שהיהודים עכשיו חוזרים חזרה לשם.

<יורם דבש: לצערי, אלה הן העובדות.

<יורם דבש: כן, גם מדובאי חוזרים.

<יורם דבש: הם העבירו הסכם מיסוי נפלא – אני לא אכנס עכשיו לפרטים שלו – שמקל על הענף.

<יורם דבש: יושבים פה נציגים של הכנסת, אני רוצה שישמעו – ממשלת בלגיה הוציאה קול קורא ליהלומנים היהודים: תחזרו לבלגיה, באנו לקראת

<יורם דבש: כם בנושא המיסים, כך שאנחנו לא קוזקים ונגזלים, אבל בהחלט אנחנו מאבדים את השוק, ואם הכנסת והממשלה לא יעשו צעדים משמעותיים, יהיה אפשר להגיד קדיש על ענף היהלומים בתוך מספר שנים, פשוט לא מסוגלים להתחרות.

<יורם דבש: יכולת, ידע, חריצות, מסורת, דור שלישי, קפיטל, לא מספיקים, זה משחק של ממשלות, אבל זה אני מניח בנושא אחר.

<יורם דבש: לגבי הנושא שלשמו התכנסנו, ענף היהלומים עבד במשך 40 שנה במס מחזור, עברנו דרך ארוכה, הגענו לשלב שבו אנחנו עברנו לניהול ספרים מלא.

<יורם דבש: החוק שאנחנו מאשרים היום הוא חוק קשה לענף.

משה גפני: אנחנו עוד לא מאשרים, אנחנו עוד לא מכירים אותו, מה זה מאשרים?

משה גפני: הממשלה אישרה, אנחנו עוד לא.

<יורם דבש: אוקי, הוא חוק קשה, הוא מפלה אותנו, הוא חמור, אבל אנחנו הסכמנו עליו ואנחנו אנשים של מילה.

<יורם דבש: אנחנו רק רוצים לציין שבהסכמות סוכם שבעוד שלוש שנים, אם הכול ילך כסדרו, אנחנו נשב עוד פעם, ואני מקווה שנחזור להיות כמו כל הענפים במדינת ישראל.

משה גפני: תודה רבה.

<קובי קורן: ענף היהלומים מתנהל במשך 40 שנה על פי חוק ועל פי תקנות.

<קובי קורן: היו מספרים דברים שהיו נכונים במשך 40 שנה, הרבה דברים בעולם השתנו, כל התקנות הישנות לא מתאימות להיום.

<קובי קורן: מבינים את זה ברשות המיסים, מבינים את זה היהלומנים ומבין את זה כל אדם.

<קובי קורן: יש דברים שהשתנו בעולם.

<קובי קורן: התקנים שהיו לפני 40 שנה זה שהיהלומן יעריך את מלאי היהלומים, מה שבמשך השנים גרם להרבה עיוותים, ואת העיוותים האלה היה צריך לשנות.

<קובי קורן: הוקמה ועדה שבמשך חמש שנים לא היה פסיק ולא דבר שלא דנו בו, עליות, מורדות, ויכוחים, הסכמות, אי-הסכמות וכדומה.

<קובי קורן: בסוף זה הגיע ליועץ משפטי, חזר, הגענו בסוף להסכמות.

<קובי קורן: ההסכמות האלה הן הסכמות להיות בדיוק כמו כל המשק בישראל.

<קובי קורן: אנחנו היום מבינים שאנחנו תלויים באשראי, יש חוקי הלבנת הון, אנחנו צריכים לתפקד בצורה השקופה ביותר, ואנחנו כמנהיגים של הענף מסבירים את זה לחברי הבורסה שחוסר השקיפות נעלם.

<קובי קורן: הגענו להסכמות שאנחנו היום מבחינתנו יכולים לחתום עליהן, אנחנו מאשרים אותן.

<קובי קורן: לקחנו פסק זמן של שלוש שנים.

<קובי קורן: כמו שאמר יורם, במשך הזמן שאנחנו ניהלנו חמש שנים מגעים, גם הבלגים שינו את החוק.

<קובי קורן: החוק שלהם הרבה יותר גמיש.

<קובי קורן: נבדוק מה קורה במשך שלוש שנים, ואז נדון, אולי צריך שינוי קטן פה, שינוי קטן שם, התאמות, אבל בעיקרון אני חושב שיכולם לצאת לדרך חדשה.

<קובי קורן: על מנת לצאת לדרך החדשה, נדרשו התאמות שונות, הגענו להסכמה עם רשות המסים.

משה גפני: הגעתם להסכמה עם רשות המסים, אני שומע כבר 16 פעם, אבל מה ההסכמה?

משה גפני: הסכמה זה חשוב, אני תמיד מבקש שיבואו להסכמה.

<קובי קורן: מה שעומד בבסיס ההסכמה זה שהיהלומן לא יוכל יותר להעריך את המלאי, יעשה תיקון על הערכת המלאי המתאים להיום, ישלם על זה כך וכך כספים לפי איזה תהליך מסוים, כמו תהליך של גילוי מרצון.

<קובי קורן: ניהול הספרים יהיה כמו כל המשק, להפך, יותר מחמיר, כי לא יוכלו להוריד עלויות, אבל לא ניכנס לכל הפרטים הקטנים האלה.

<קובי קורן: יש חוק שמתאים ממש לכל המשק מצד אחד, ומאפשר ליהלומנים - - -

משה גפני: מה הבעיה עם הבנקים?

משה גפני: מסתדרים עם הבנקים?

<יורם דבש: קשה מאוד, לא.

משה גפני: לא מסתדרים עם הבנקים, אז איך זה יפתור את הבעיה?

משה גפני: הרי אחת הבעיות שהעלית זה הנושא של האשראי, של הבנקים.

<משה אשר: לגבי השאלה של הבנקים, כבר היו לי מספר שיחות עם חדוה בר, גם אתמול כשהיא היתה פה בעניינים אחרים, ואני מבין שענף היהלומים יבקש איתה פגישה, היא תזמן אותי ואז נסביר לה את כל התמונה, כולל החקיקה, כולל ההסבר לגילוי מרצון.

משה גפני: זה לא עושה לי טוב מה שאתה אומר עכשיו, היינו שם בפגישות האלה.

<משה אשר: ואז רמת הלחץ לפחות עד הסגירה הסופית תהיה טובה יותר.

מיקי רוזנטל: הכול עובר לתקנות, כי החוק הזה הוא בעייתי.

מיקי רוזנטל: אתה אומר ששר האוצר יעשה מה שבא לו, וזה לא נראה לי.

<משה אשר: מיקי, גם התקנות פה, הכול פה, כל ההסדר נמצא לפניכם.

<משה אשר: כל התקנות אצלכם.

מיקי רוזנטל: רק לצרכי גילוי נאות, אח שלי היה יהלומן הרבה שנים, אז אני מבין בענף וכל מה שאני אומר זה ברקע הזה.

משה גפני: זה גילוי נאות?

משה גפני: אני, יש לי חשבון בבנק המזרחי, זה גם גילוי נאות?

מיקי רוזנטל: היועץ המשפטי של הכנסת קבע, שחבר קיבוץ לא בניגוד עניינים גם כשהוא מדבר על הקיבוצים כמו איתן, יש הסכמה.

משה גפני: זה ברור.

מיקי רוזנטל: כן, אבל אם אח שלך יהלומן - - -

משה גפני: עדיין יהלומן?

מיקי רוזנטל: לא, הוא כבר פרש.

משה גפני: מה ניגוד עניינים פה?

מיקי רוזנטל: אולי יש לו מלאי בקונסיגנציה, מאיפה אני יודע?

<ישי פרלמן: זה חוק שמתקן את סעיף 85 לפקודת מס הכנסה, שזה סעיף שמדבר על אופן חישוב מלאי.

<ישי פרלמן: כמו שאמר פה מנהל רשות המסים ונשיא התאחדות תעשייני היהלומים, אחד הדברים הכי בעייתיים בהקשר של יהלומים בכלל זה אופן חישוב המלאי והעובדה שעד היום יהלומנים היו מחשבים את ערך המלאי על בסיס השווי שלו כפי שהם ראו אותו, ולכן מה שהחוק קובע זה שהמלאי יחושב על בסיס העלות שלו, על בסיס כמה רכשו את היהלום, שזה משהו שהוא הרבה יותר קל למדידה, כשניתנת סמכות לשר האוצר לקבוע באישור ועדת הכספים של הכנסת – בגלל שאנחנו מבינים את החשיבות של העניין, כבר הכנסנו לפה שזה באישור ועדת הכספים של הכנסת, שיהיה פיקוח פרלמנטרי - - -

משה גפני: פיקוח פרלמנטרי על מה?

<ישי פרלמן: על התקנות, שיאפשרו לקבוע במקרים - - -

משה גפני: אבל מה החוק אומר?

מוסי רז: התקנות יגידו מה היתה העלות?

משה גפני: אבל מה החוק אומר?

משה גפני: אישור ועדת הכספים זה בסדר, אבל על מה?

משה גפני: הרי אנחנו רוצים לתקן את המצב.

<ישי פרלמן: החוק אומר שם שהשווי של המלאי ייקבע על פי העלות, כששר האוצר באישור ועדת הכספים רשאי לקבוע מקרים שבהם זה ייקבע לא על פי העלות.

משה גפני: זאת חצי עבודה.

<שגית אפיק: לא, הוא גם קובע את אופן מדידת עלות המלאי וגם את מה שעכשיו אתה אומר.

<ישי פרלמן: נכון, גם אפשרות למדוד את המלאי על פי השווי, במקרים מסוימים שבהם אנחנו לא רואים בזה בעייתיות, וגם לקבוע איך למדוד.

משה גפני: שר האוצר יודע להגיד לנו מה הוא הולך לעשות עם זה?

<קריאה: כן, הוא כבר העביר לכם את החומר.

משה גפני: כן, אבל עוד לא למדנו את זה, זה הגיע אתמול.

מוסי רז: אני גם לא ראיתי את זה.

מיקי רוזנטל: ביהלומים זה עובד כך – אחד קונה יהלום, אחר כך הוא יכול להעביר את זה בשרשרת לשלושה יהלומנים שונים.

מיקי רוזנטל: אני עכשיו יהלומן שקיבל את זה – לא שילמתי.

מיקי רוזנטל: אם אני אמכור, אתן.

מיקי רוזנטל: מה המלאי שלי או את מי אתה מחייב על המלאי?

מיקי רוזנטל: איפה אתה מודד את המלאי?

מיקי רוזנטל: אצל הראשון ששילם?

מיקי רוזנטל: ככה עובד הענף.

<משה אשר: לא בהכרח.

מיקי רוזנטל: אף אחד לא משלם לפני שהוא מוכר.

מיקי רוזנטל: אם יש אחד שקונה יהלומים, המלאי עליו?

<משה אשר: קודם כל, יש פה אנשים שמומחים בענף, אז הם יסבירו מתי זה קונסיגנציה ומתי זו מכירה סופית.

<קובי קורן: ברגע שאדם קונה יהלומים, יום אחרי זה או באותו יום – לפי ההסדרים החדשים – צריכה לצאת חשבונית וקבלה, כמובן אם הוא נותן צ'ק וכדומה.

<קובי קורן: ברגע שהוצאה החשבונית או הקבלה, המלאי עובר מרשות אחד לשני.

<קובי קורן: בחשבונית עצמה מפורטים גודל האבן, כמות האבן.

משה גפני: חבר הכנסת רוזנטל שואל – אני קניתי יהלום, אבל לא עשיתי אתו שום דבר, אני גם התכוונתי להעביר אותו למישהו אחר, והשני מעביר אותו לשלישי.

<קובי קורן: אין מעביר, או קונה או נותן בקונסיגנציה.

משה גפני: בסדר, אני לא שילמתי.

מיקי רוזנטל: מספר הקונים הוא זעום, מספר המתווכים הוא עצום, זה נכון עד כאן?

<משה אשר: זה מסחר.

מיקי רוזנטל: עזוב, היום בשוק שלכם מספר האנשים שקונים יהלומים בפועל הוא קטן, נכון?

<קובי קורן: אני מוכר לכל העולם, מה זאת אומרת?

<קובי קורן: לא הבנתי את השאלה.

מיקי רוזנטל: נאמר שיש 1,000 עוסקים ביהלומים, מספר האנשים שקונים יהלומים מדה-בירס או מרוסיה או מרואנדה הם עשרות.

מיקי רוזנטל: כל היתר לא קונים יהלומים, הם מקבלים בליטוש, בקונסיגנציה.

<יורם דבש: מיקי, יש מספיק קונים בעולם, אין לנו בעיה של קונים, יש לנו בעיה של רווחיות.

מיקי רוזנטל: אני בעד הענף, אני לא נגד הענף, אבל אני לא יושב עכשיו בכובע הזה.

מיקי רוזנטל: אנחנו בוועדת הכספים ואנחנו צריכים לקבוע האם החוק הזה טוב ליהלומנים ולמדינה, ואני שואל שאלה ואני מרגיש מתי מתחמקים ממני.

מיקי רוזנטל: כמה אנשים עוסקים בענף היהלומים בארץ?

<יורם דבש: בארץ יש 3,500 חברי בורסה, נכנסים למתחם כל יום בסביבות 12,000 איש, פקידות, עוזרים וכו'.

מיקי רוזנטל: מתוך ה-3,500, כמה אנשים קונים יהלומים מהמקור הגדול?

<יורם דבש: מהמקור הגדול – 10.

מיקי רוזנטל: אני קניתי מדה-בירס או ממישהו אחר, לא חשוב, ברוב המקרים הסוחר הגדול הזה שקונה, לא מוכר אותם לאחרים.

מיקי רוזנטל: יש כמה קוני ביניים וכל היתר הם מתווכים או סוחרים בבורסה, אבל הם לא משלמים על היהלומים.

מיקי רוזנטל: היהלומים עוברים בקונסיגנציה.

מיקי רוזנטל: אם מה שאני מתאר לא נכון, תגיד שזה לא נכון.

<יורם דבש: לא, זה לא נכון, זה לא מדויק.

מיקי רוזנטל: אז תאר לי את התהליך שזה עובד.

<יורם דבש: אני אסביר את התהליך.

<יורם דבש: קודם כל יש שני תחומים שונים – אחד גלם, השני מלוטש.

<יורם דבש: הכול מתחיל בגלם.

<יורם דבש: דה-בירס – יש לה בסביבות 70 קונים מוסדרים עולמיים, אלרוסה – יש לה בסביבות 70, 80 קונים עולמיים.

<יורם דבש: שתי החברות האלה שולטות ב-75%-70% מתנועת הגלם בעולם.

<יורם דבש: כל קונה שם, קונה במיליונים או עשרות מיליונים ומוכר מנות קטנות ליד שנייה.

<יורם דבש: כשאני קונה ג'ינס, אני קונה אותו בחנות בתל אביב, אני לא קונה אותו במפעל באיטליה או בסין, יש כמה ידיים, יש שרשרת מזון.

מיקי רוזנטל: אז כמה יש ביד השנייה?

מיקי רוזנטל: יש 10 שקונים בכמויות בהיקפים של מיליונים, כמה יש כאלה שהם יד שנייה?

<יורם דבש: בבורסה ליהלומים יש אולי 1,500 חברות שרשומות, יש 400, 500 חברות פעילות, וזה המצב, כל השאר – חלקם פנסיונרים, חלקם מחזורים קטנטנים.

<יורם דבש: אנחנו מונים היום 400, 500 חברות רציניות.

מיקי רוזנטל: אז התיאור שלי לא היה לגמרי לא מדויק.

מיקי רוזנטל: יש 10 שקונים בכמויות גדולות ויש עוד כמה מאות שקונים מהם בכמויות בינוניות, וכל היתר בכלל לא קונים, הם מתווכים.

מיקי רוזנטל: אם הם לא הוציאו חשבונית - - -

משה גפני: הוא לא מסכים עם ההגדרה הזאת.

משה גפני: עד ההגדרה האחרונה שציינת הוא הסכים, זאת תמונת המצב, אבל הוא לא אמר שהאחרים מתווכים.

מיקי רוזנטל: לא, הם סוחרים, תקרא להם איך שאתה רוצה.

מיקי רוזנטל: אבל הם סוחרים שלא קונים.

איתן ברושי: למה הוויכוח הזה קשור לשינוי?

מיקי רוזנטל: הוא הכי קשור, ואני אסביר למה הוא קשור.

מיקי רוזנטל: אני סוחר בבורסה, אין לי אמצעים.

מיקי רוזנטל: בנק איגוד גם רוצים למכור אותם וגם לא רוצים לתת לי אשראי, אני לא יכול לקנות יהלומים.

מיקי רוזנטל: יש אחד שיש לו הרבה כסף בבית או עובד עם בנק מזרחי ובנק מזרחי נותן לו אשראי והוא קונה יהלומים.

<קריאה: אז הוא הבעלים של היהלומים.

מיקי רוזנטל: אז הוא הבעלים של היהלומים, כאלה יש רק מאות, לעומת זאת יש אלפי אנשים שמסתובבים בבורסה – סוחרים, מתווכים.

מיקי רוזנטל: הם לא קונים.

<משה אשר: יש סוגי עסקאות – יש עסקאות שאתה מעביר את המלאי לבעלות הבאה ומקבל את הכסף באשראי או לא באשראי, וזה רוב העסקאות.

מיקי רוזנטל: אין בעיה עם העסקאות האלה, כי הוצאת חשבונית.

<משה אשר: יש עסקאות שהכמות שם קטנה, שהיא בקונסיגנציה, זה אומר שאני שם אצלך את המלאי, ביום שאתה תמכור אותו הלאה, אז למעשה תתבצע מכירה גם מולי.

משה גפני: ואז מי עומד מולכם?

<משה אשר: זה סוגי עסקאות, זה לא סוגי עוסקים.

<משה אשר: זה אומר שהמלאי שנמצא אצלך הוא שייך לי, בספרים בסוף שנה הוא יהיה אצלי, לפי השיטה החדשה שדיברנו – אצלי, לא אצלך, אצלי כי זה מלאי שלי.

<משה אשר: ביום שאתה תמכור אותו לצרכן הבא בתור, אז למעשה מתבצעות פה שתי עסקאות: אחת מולי ואחת מולו, ואז למעשה כל אחד רושם בספרים לפי הכללים שלו.

<משה אשר: רוב העסקאות הן לא כאלה, הן בשיטה הרגילה כפי שציין יורם, אבל יש גם עסקאות כאלה.

איתן ברושי: אתה אומר שהמדינה לא מפסידה.

איתן ברושי: המלאי הזה, איפה שהוא לא יהיה מונח, הוא משלם.

איתן ברושי: כשהם רוצים – יתחשבנו אחד עם השני, מה זה ענייננו?

<משה אשר: כן, המדינה לא מפסידה.

<משה אשר: עסקאות מסוג קונסיגנציה קיימות גם בענפים אחרים.

<משה אשר: בסופו של דבר, בסוף שנה, במועד הרלוונטי, ב-31 בדצמבר יש בעלים אחד ליהלום, והוא זה שחלים עליו הכללים האלה, זה הכול.

מיקי רוזנטל: רק כדי לסבר את אוזנם של חברי הוועדה, הערך נרשם פעם בשנה, וזה פתח – זה תמיד היה פתח לבעיה מבחינת רשות המסים.

<משה אשר: ואנחנו סוגרים אותו.

מיקי רוזנטל: המדינה לא גבתה מס, אני לא יודע להגיד אם המס הראוי או לא, אבל בגלל שזה רק פעם בשנה בניגוד לתחומים אחרים, קנית את היהלום ב-40 דולר, מכרת אותו ב-60, אבל עכשיו שוק היהלומים שווה – ואתה יכול לרשום את זה כאילו הרווחת פחות או יותר, או כל מיני משחקים מהסוג הזה, שהחוק לא פותר.

<משה אשר: לא, החוק פותר.

מיקי רוזנטל: הוא לא פותר בעיני, אבל אני מפנה את תשומת לב חברי הוועדה לעניין הזה.

משה גפני: אפשר להמשיך הלאה.

<ישי פרלמן: אני אתחיל לקרוא: "בפקודת מס הכנסה (להלן – הפקודה), בסעיף 85, אחרי סעיף קטן (ד) יבוא: "(ה) בקביעת הכנסתו החייבת של יהלומן, יימדד המלאי העסקי לפי עלותו, ורשאי שר האוצר לקבוע, באישור ועדת הכספים של הכנסת, את אופן מדידת עלות המלאי; ואולם רשאי שר האוצר לקבוע בדרך האמורה, לסוגי יהלומים, בתנאים ולפי הוראות שיקבע, כי המלאי העסקי יימדד שלא לפי עלותו, ואת אופן המדידה; בסעיף קטן זה – "יהלומן" – מי שעסקו או חלק מעסקו עיבוד יהלומים, מסחר ביהלומים או תיווך ביהלומים; "יהלום" – לרבות אבן חן מסוג אודם, ברקת או ספיר או אבן חן אחרת שקבע שר האוצר לעניין זה, בצו; "עיבוד" – לרבות ליטוש, ניסור, חיתוך, ביקוע, ניקוי ומיון.

<ישי פרלמן: " זה בעצם הסעיף העיקרי שעליו דיברנו.

<שגית אפיק: זה בעצם סעיף הסמכה בלבד.

משה גפני: אני צריך להעיר לגבי העניין הזה.

משה גפני: החוק הוא טוב, יש גם הסכמה, זה בסדר.

משה גפני: אנחנו עברנו את השלב הזה שאנחנו אומרים לכם לשבת עם הלשכות.

משה גפני: בסדר, זה יפה מאוד, אני משבח אתכם שישבתם, אף על פי שהם בלחץ גדול.

משה גפני: המציאות הזאת שבה אנחנו נדרשים כאן לחקיקה, שהחקיקה לא אומרת לנו דבר וחצי דבר.

משה גפני: שלחתם תקנות, התקנות הגיעו רק אתמול.

משה גפני: אנחנו לא הספקנו לעבור, אני לא למדתי את זה.

משה גפני: אני חושב שחלק מהתקנות צריך להכניס לחוק.

משה גפני: אנחנו מאשרים את החוק באופן עקרוני.

מיקי רוזנטל: אנחנו נאשר את החוק.

משה גפני: כן, נאשר את החוק.

יצחק וקנין: אתה יכול את כל כניסת החוק לתוקף - - -

משה גפני: לא, אתה צריך לשנות את החוק.

משה גפני: הנושא המרכזי של החוק הזה – הסביר את זה מאוד יפה משה אשר בהתחלה – זה נושא מדידת המלאי.

משה גפני: הם עשו עבודה, אני לא מתעלם מזה, הם הביאו תקנות, אבל הם הביאו את התקנות אתמול.

משה גפני: אני עוד לא למדתי, אתה עוד לא ראית אותן.

משה גפני: אני ראיתי אותן, אבל לא למדתי אותן.

משה גפני: חלק מהתקנות צריכות להיכנס לפה.

משה גפני: אני רוצה גם פתרון לבנקים.

משה גפני: אנחנו עברנו סאגה עם הבנקים, צריך גם להכניס את העניין הזה, שהבנקים לא יסגרו לאחד היהלומנים חשבון.

משה גפני: צריך שהבנקים יידעו, שמי שיש לו אופן כזה של היהלומים, לא סוגרים לו את החשבון, ומי שיש לו אופן אחר, יצטרך להתנהג אחרת, כי אחרת יסגרו לו את החשבון.

משה גפני: אבל כל זה צריך להיות כאן, צריך לדבר זה וצריך להחליט לגבי זה.

משה גפני: עברנו את זה כבר.

משה גפני: אנחנו יודעים שלסמוך היום על הבנקים זה כמו לסמוך על – לא חשוב מה.

מיקי רוזנטל: היהלומנים עוד לא מבינים מה יהיה להם.

משה גפני: אני מציע שנמשיך את ההקראה.

איתן ברושי: אני רוצה להעיר על מה שהוא קרא.

איתן ברושי: זאת לא פעם ראשונה שמביאים לכאן אישורים, ובסוף אומרים – "לרבות אבן...

איתן ברושי: או אבן חן אחרת שקבע שר האוצר".

איתן ברושי: אני שואל מה הדבר הזה, שבכל דבר בסוף משאירים לשר האוצר, כאילו לא ברור שהוא שר על.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, אני לא מבין מה האינטרס שלנו לאשר בכל מקום חוץ ממה שאנחנו מחליטים, ששר האוצר יכול לעשות מה שהוא רוצה.

איתן ברושי: אני תיארתי את המשבר, אבל מה זה הדבר הזה?

איתן ברושי: מכניסים כל פעם את שר האוצר.

יצחק וקנין: - - - שר החקלאות?

מיקי רוזנטל: כי היהלומים יוצאים מהאדמה?

מיקי רוזנטל: ברוך בורא פרי האדמה - - -

משה גפני: יש מקרים שאתה שואל את השאלה הזאת והיא שאלה נכונה.

משה גפני: במקרה הזה שאתה שואל את השאלה, יש לה תשובה.

משה גפני: היו בעיות מתמשכות בין רשות המסים – אבל לא רק – לבין היהלומנים.

משה גפני: זה קיים בכל העולם, אתה כנראה מכיר את זה, אני למדתי את הבעיה של היהלומנים, כשהם נפגשו אתי ודיברו אתי על העניין.

משה גפני: באה רשות המסים, ישבה באופן מסיבי, לא יודע כמה ישיבות קיימו, אבל הם באו עם הצעה, לאחר שהם הגיעו איתם להסכמה.

משה גפני: לא שהם רוקדים משמחה – אתה ראית שהם לא רוקדים משמחה, אבל הם רוצים להגיע לדרך המלך, שענף היהלומים יוסדר כאן.

משה גפני: אחרי שישבה על זה הרבה זמן, חוקקה רשות המסים חוק, שהוא חוק שמסמיך.

משה גפני: היא הכינה תקנות.

משה גפני: עוד לפני שאתה מאשר את החוק, יש לנו כבר תקנות על השולחן, כשחלק מהתקנות לפי דעתי צריכות להיכנס לחוק, חלק צריך לאשר בתקנות.

משה גפני: שר האוצר פה שקובע לגבי האבן?

משה גפני: בסדר, יכול להיות שצריך אישור ועדת הכספים.

איתן ברושי: הוא קובע בדגים, כי הוא מבין בדגים.

משה גפני: זה לא דגים, זה יהלומים עכשיו...

משה גפני: אין לי טענה, להפך, אני משבח את רשות המסים בעניין הזה.

משה גפני: צריך להשלים את המלאכה.

<דניאל פסרמן: הערה אחת חשובה מאוד, בסופו של יום, התקנות והחוק הם עסקת חבילה.

משה גפני: היות ואתם עוסקים בעסקת חבילה ובדילים, אנחנו חברי הכנסת לא עוסקים בדילים, אנחנו נדון לגופו.

<דניאל פסרמן: נאמר פה לפרוטוקול שיאושר החוק והתקנות אחר כך.

<דניאל פסרמן: אנחנו אומרים שמבחינתנו, התקנות הן חלק גורף, ההסכמה שלנו מבוססת גם על - - -

משה גפני: תודה רבה, אני אמרתי בדיוק את ההפך.

מיקי רוזנטל: הוא אמר שאנחנו רוצים חלק מהתקנות להכניס לחוק.

משה גפני: נכון, ואנחנו נאשר את התקנות מיד, יחד.

משה גפני: זה מה שאמרתי, לא אמרתי אחרת.

<ישי פרלמן: אני ממשיך לקרוא: "2.

<ישי פרלמן: סעיף 145א1 לפקודה – בטל".

<ישי פרלמן: סעיף 145א1 לפקודה קובע הליכי שומה מיוחדים ליהלומנים.

<ישי פרלמן: זה חלק מההליך של הסדרת הענף והרצון לקבוע להם כללים דומים לשאר הנישומים, אף שהסעיף הזה מיותר ואנחנו רוצים לבטל אותו.

<ישי פרלמן: יחולו הליכי השומה הרגילים, כמו שחלים על כולם.

<ישי פרלמן: סעיף 3 זה התאמות טכניות בסעיף 146, שצריכים לעשות בגלל הביטול של סעיף 145א1: 3".

<ישי פרלמן: בסעיף 146 לפקודה – (1) בסעיף קטן (א)(2), הסיפה החל במילים "בעררו של יהלומן" – תימחק;

<שגית אפיק: אתם מבטלים את הערר, תסביר לנו, מה היה להם עד עכשיו ומה יהיה להם.

<ישי פרלמן: עד עכשיו היה הליך מיוחד, שבו לפקיד השומה היתה סמכות לעשות שומה מיוחדת, סמכות רחבה יותר מהסמכות שיש לו במקרים אחרים.

<ישי פרלמן: אם הוא משתמש בסמכות הרחבה הזאת, יש אפשרות ליהלומנים לערור לוועדה מיוחדת, שיש בה נציג של היהלומנים.

מיקי רוזנטל: נציג של בורסת היהלומנים.

<ישי פרלמן: עכשיו אנחנו מורידים את שני דברים – גם אין סמכות יותר רחבה לפקיד השומה, וגם אין נציג כי זה כמו כולם.

<שגית אפיק: לאן מגישים את ההשגה?

<משה אשר: אנחנו משווים את הענף ליתר הענפים.

משה גפני: כן, את זה הבנתי, אני שואל אם הסכמתם.

משה גפני: זו ועדה של הכנסת, תעשו לנו טובה, אנחנו לא רוצים לשגות.

משה גפני: הסכמתם – מקובל עלינו, זה בסדר.

משה גפני: קיבלתם שאתם הולכים לוועדה רגילה, אתם לא צריכים את ההחמרה של הוועדה הקודמת, אבל אתם מאבדים את הנציג שלכם בוועדה.

משה גפני: אני שואל, אם לא היתה ההסכמה, מה הייתם אומרים על זה?

משה גפני: הרי נותנים לכם הטבה מצד אחד והחמרה מצד שני.

משה גפני: אם לא היו לכם הסכמות, מה הייתם אומרים?

משה גפני: תחשוב ותגיד לי עד הישיבה הבאה.

מיקי רוזנטל: רק שתדע, מבחינת נתונים, 75% מהיהלומנים ערערו באופן שוטף מדי שנה על הוועדה הזו.

משה גפני: בסדר, גם עכשיו הם יכולים לערר.

<יורם דבש: זה לא נכון.

מיקי רוזנטל: תן לי נתון אחר, מה המספר?

<יורם דבש: לדעתי מקרים בודדים, אם בכלל.

מיקי רוזנטל: ערערו על השומה?

מיקי רוזנטל: לא לוועדה.

מיקי רוזנטל: 75% מהיהלומנים ערערו על השומה?

<משה אשר: לא, שואף לאפס.

<משה אשר: בגלל התחשיב, היה להם תחשיב.

<ישי פרלמן: אדוני היושב ראש, לסיים את ההקראה של החוק?

משה גפני: לא, אני לא יכול כבר, הם מקפידים על המליאה.

משה גפני: אני לא רוצה שנעשה פה שגיאה, כי אני רוצה לאשר את החוק הזה.

משה גפני: אנחנו עוצרים כאן, יש דברים אחרי זה שהם משמעותיים?

משה גפני: בסדר, אנחנו נמשיך את ההקראה בישיבה הבאה, ועד הישיבה הבאה, אני רוצה - - -

<משה אשר: גם בתקנות.

משה גפני: אמרתי.

משה גפני: אני רוצה בהסכמה עם רשות המיסים להחליט מה אנחנו מכניסים בחוק ומה אנחנו צריכים לאשר באותו יום, את התקנות.

מיקי רוזנטל: אבל זה כולל את התקנות.

משה גפני: כן, בוודאי.

מיקי לוי: הן לא היו עם החוק.

משה גפני: לא, הן לא היו, הן הגיעו רק אתמול, אמרנו את זה בהתחלה.

משה גפני: אני מבקש גם שתגידו את דעתכם.

משה גפני: תעשו לנו טובה, אנחנו נכבד את ההסכמה ביניכם, אבל תגידו מה היה קורה, למשל כשאני שומע פה – מה שלא ידעתי קודם – הם נותנים לכם הקלה והם נותנים לכם החמרה, מה הייתם עושים אם לא היו הסכמות?

<משה אשר: אם היו רק הקלות.

<משה אשר: ..

משה גפני: אנחנו לא רוצים לשגות בעניין הזה, אין לנו פה שום עניין פוליטי, אנחנו רוצים לעזור גם למדינה מבחינת הנושא של המיסוי, וגם התיאור שתיארתם - - -

<יורם דבש: אין לנו ויכוח שאם נוכל לקבל רק את ההקלות, אנחנו נשמח מאוד.

משה גפני: בסדר, לא על זה דיברתי.

משה גפני: אני רוצה להגיע לחוק טוב, שבסופו של דבר יעשה טוב עם רשות המסים, כלומר עם מדינת ישראל, וגם אתכם אנחנו רוצים להגיע למה שהיה פעם, שזה ידרבן את הענף.

<יורם דבש: יש קושי רב לענף להכיל את ההסכם.

משה גפני: אנחנו לא יכולים להמשיך.

מיקי לוי: זו באמת הזדמנות פז להסדיר את הנושא הזה, את השוק הזה בשיתוף פעולה בין האיגוד לבין רשות המסים.

מיקי לוי: זה פורה ומבורך, בואו נסיים את זה.

משה גפני: תודה רבה, הישיבה נעולה.