ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 794, 2017-08-06 10:10

משה גפני: צהריים טובים.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו עוברים לסעיף הבא בסדר היום: החשש מפיטורי עובדים בחברת טבע תעשיות פרמצבטיות בע"מ.

משה גפני: איפה הסמנכ"ל?

משה גפני: רבותי, אנחנו קיימנו דיון לגבי הנושא של חברת טבע.

משה גפני: אנחנו עדיין מודאגים מהנושא של פיטורי העובדים.

משה גפני: אנחנו יודעים - - -

איילת נחמיאס ורבין: אחרי סוף השבוע הזה אנחנו מודאגים יותר.

משה גפני: אנחנו לא מנהלים את טבע.

משה גפני: אנחנו הבענו חשש מהעניין הזה שעקב הקשיים שחברת טבע העולמית נכנסה אליהם, אנחנו נעמוד בפני משבר עם עובדים רבים, לא מעטים, שעלולים להיות מפוטרים מחברה שהייתה חברת הדגל של התעשייה הישראלית.

משה גפני: אני, כמו חברי בוועדה, ביקשנו שהעובדים לא יפוטרו עד שיתנהל פה דיון ונעבור את החגים.

משה גפני: בינתיים צריך לנסות למצוא פתרון, גם ישיבות עם הוועדים, גם הוועד בסניפים השונים של חברת טבע, וגם אם יצטרכו להגיע לפיטורים בהסכמה, זה צריך להיות רק בהסכמה, לאחר דין ודברים עם החברה.

משה גפני: הסמנכ"ל, אני מבקש, אם אתה יכול בבקשה לומר במהלך השבוע הזה, לאחר הדיונים אצלכם, אם אתם מסכימים לעניין הזה באופן עקרוני, שהפיטורים של העובדים – אנחנו מעריכים את מה שחברת טבע עושה בארץ.

משה גפני: הם היו יכולים לגרום פה נזק, כמו שגרמו נזק לעובדים במקומות אחרים בעולם, אבל זה לא התפקיד שלנו.

משה גפני: אנחנו מדברים על הארץ, על מה שקורה כאן במדינה.

משה גפני: אם אפשר להגיד לנו איזו אמירה אופטימית שאנחנו נהיה בסדר עם העובדים ונראה שהם לא נפגעים כרגע?

<דוד לוסטיג: שמי דוד לוסטיג, אני אחראי על התפקוד בישראל, נציג טבע.

<דוד לוסטיג: ביום חמישי שיתפנו עובדות על עומק המשבר שלא יכולתי לחשוף אותן ביום ראשון שעבר.

<דוד לוסטיג: טבע נמצאת במשבר אולי העמוק והקשה ביותר בתולדותיה.

<דוד לוסטיג: במהלכו של המשבר היום אנחנו מצמצמים את מצבת כוח האדם שלנו ב-7,000 עובדים.

משה גפני: בעולם.

<דויד לוסטיג: בעולם.

<דויד לוסטיג: בנוסף ל-5,000 עובדים שצמצמנו ב-2015-2014.

<דויד לוסטיג: בסך הכול, טבע מצמצמת 12,000 עובדים בעולם, סוגרת 15 מפעלים.

<דויד לוסטיג: אני רוצה להתמקד בישראל.

<דויד לוסטיג: בשנים האחרונות, לנוכח הקשיים שטבע נמצאת בהם, חיזקנו את הפעילות בישראל והשקענו בישראל.

<דויד לוסטיג: השקענו בישראל כמיליארד שקל בשביל לבנות טכנולוגיות חדשות.

<דויד לוסטיג: אנחנו משקיעים 2.5 מיליארד שקל מדי שנה במו"פ.

<דויד לוסטיג: יש לנו 900 עובדי מו"פ, המו"פ הגדול ביותר של טבע נמצא כאן בישראל.

<דויד לוסטיג: אנחנו פועלים לחזק את טבע בישראל על-ידי הכשרת עובדים.

<דויד לוסטיג: אני יכול להביא עוד ועוד עובדות, אבל המסר הוא ברור מאוד – טבע היא חברה ישראלית גלובלית, כך אנחנו רוצים להיות, כך אנחנו שואפים להיות וכך נמשיך לפעול.

<דויד לוסטיג: מצד אחד, עם כל הקשיים שיש לנו, ומצד שני, יחד עם הפעילויות שנקטנו בהן עד אנחנו, צריכים לנקוט צעד נוסף.

<דויד לוסטיג: צעד שמסתכם ב-350 עובדים, כפי שציינתי, ומתמקד בשני אתרים מתוך ה-11 שיש לנו כאן בישראל.

<דויד לוסטיג: זאת על מנת לחזק את טבע בישראל.

איילת נחמיאס ורבין: מר לוסטיג, למנהלים מפחיתים שכר ולו אפילו באופן סימבולי?

איילת נחמיאס ורבין: אני מצטערת שאני מפריעה, שמענו את הדברים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: מר גפני, אדוני היושב-ראש - - -

משה גפני: רגע, תני לו להשיב לך.

איילת נחמיאס ורבין: לא, זאת אמירה ערכית ועניינית שצריך לומר בעת הזאת, שכשחברה מגיעה לעברי פי פחת, היא צריכה לומר אמירה ערכית מוסרית.

משה גפני: אבל איילת, אי-אפשר ככה.

משה גפני: צריך לאפשר לו קודם.

משה גפני: אני מבקש שתשלים את הדברים ונראה מה אנחנו עושים עם זה.

משה גפני: אני אאפשר לחברים, למי שיבקש.

איילת נחמיאס ורבין: זה כל כך מרגיז אותי.

משה גפני: אם אני הייתי מתרגז על כל מה שאני מתרגז פה, הייתי כל הזמן בהתרגזויות.

איילת נחמיאס ורבין: זה נכון, אבל בכאב לב אנחנו יושבים פה.

<דוד לוסטיג: אנחנו פועלים מתוך מחויבות לחזק את 6,500 העובדים שנמצאים בטבע, ו-20,000 עובדים שנהנים מהמעגל השני מפעילות חזקה של טבע בישראל.

<דוד לוסטיג: אני רוצה לדבר לגבי התהליך, נאמר פה הרבה לגבי התהליך.

משה גפני: הציע חבר הכנסת מיקי רוזנטל, ואנחנו כולנו הצטרפנו לזה – אנחנו מבינים את הקשיים.

משה גפני: לבנו עם טבע, אנחנו לא אומרים שאנחנו מתעלמים מהעניין הזה.

משה גפני: זאת הייתה ההצעה – אמרנו שאנחנו מבקשים שיהיה פרק זמן.

משה גפני: אם מגיעים להסכמה, אז מגיעים להסכמה, זה בסדר.

משה גפני: אם לא מגיעים להסכמה, את הכול לדחות אחרי החגים, שלושה חודשים.

משה גפני: המצב הזה ימשך, אפשר לחיות עם זה ורק לאחר מכן להגיע לדברים.

משה גפני: אנחנו נלווה את זה.

משה גפני: זה מה שאמרנו, זו הייתה ההצעה של חבר הכנסת רוזנטל.

משה גפני: כולנו ביקשנו את זה, על זה היה העניין, ובגלל זה אנחנו מקיימים את הדיון.

משה גפני: אם אתה יכול להגיד – אל תגיד את כל הקשיים.

משה גפני: אנחנו אתכם.

משה גפני: אנחנו רוצים שטבע תשגשג.

משה גפני: יש לנו השגות לגבי המשכורות.

משה גפני: יש לנו השגות, לכן חוקקנו פה חוק להגביל את שכר הבכירים, אבל נניח לעניין הזה, זה לא נושא הדיון.

משה גפני: נושא הדיון הוא העובדים, והעובדים בלבד.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, סליחה שאני אומרת לך, ישבנו פה בשבוע שעבר.

איילת נחמיאס ורבין: יש קשר בין מהלך סמלי ומשמעותי, לפחות בעיני, שחברה במצב כזה תגיד אני מפחיתה ב-10% את שכר העובדים - - -

משה גפני: איילת.

איילת נחמיאס ורבין: לא מחליפה את הרכבים מלקסוס ל-Q7.

מיכל בירן: אל תציעי עלה תאנה כל כך בקלות.

משה גפני: איילת, אני לא ביקשתי – אני חוקקתי את החוק של הגבלת שכר הבכירים.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אני גם לא רוצה לפקח על שכר הבכירים בחברות ציבוריות.

מיכל בירן: אני רוצה פתרון לעובדים האלה.

מיכל בירן: את לא רואה שזה שמישהו יוריד באופן סימבולי לחצי שנה - - -

אילן גילאון: בואו נשמע מה קרה בשבוע הזה.

איילת נחמיאס ורבין: מצטערת להגיד לך מיכל, יש קשר בין הדברים.

איילת נחמיאס ורבין: אי-אפשר הכול.

אילן גילאון: הוא אמור לדווח איך התקדמו המגעים, נכון?

אילן גילאון: אדון לוסטיג.

<דויד לוסטיג: אנחנו נמצאים בתהליך היוועצות.

<דויד לוסטיג: תהליך היוועצות, כשמו כן הוא.

<דויד לוסטיג: בכוונתנו לנהל אותו ביעילות, באפקטיביות.

<דויד לוסטיג: ישבנו עם הוועדים ועם ההסתדרות השבוע.

<דויד לוסטיג: הראינו להם נתונים ועובדות שהפתיעו גם אותם.

<דויד לוסטיג: למשל, בשנת 2017, אולי השנה הקשה ביותר של טבע אי-פעם, אנחנו משקיעים במפעל בכפר סבא למעלה מ- 100 מיליון שקל.

משה גפני: אמרת את זה.

<דויד לוסטיג: אנחנו משקיעים 150 מיליון שקל ברמת חובב בשביל לפתח את התהליך ולהכניס את המפעלים לטכנולוגיות נוספות.

<דויד לוסטיג: אנחנו מנהלים תהליך היוועצות, אנחנו לא קוצבים אותו בזמן.

<דויד לוסטיג: אנחנו מנהלים תהליך היוועצות בצורה ישירה, עניינית.

<דויד לוסטיג: אנחנו קוראים להסתדרות לנהל אתנו את התהליך הזה בצורה מסודרת.

<דויד לוסטיג: עם זאת, אני אומר באותה נשימה, אין לנו אפשרות לגרירת רגליים, אנחנו נמצאים בצו השעה.

<דויד לוסטיג: אין לנו אפשרות לגרירת רגליים, וכל עוד התהליך מתקדם, בוודאי שאנחנו ננהל אותו בצורה מסודרת.

<דויד לוסטיג: אנחנו בהחלט לוקחים בחשבון את כל מה שנאמר פה בוועדה, ודברים שאתה אמרת, הרב גבפני.

<דויד לוסטיג: בוודאי ננהל את זה בצורה מסודרת ומכובדת בהתאם לערכי טבע.

<דויד לוסטיג: אנחנו קוראים שוב להסתדרות - - -

רחל עזריה: מה זה ערכי טבע?

שלי יחימוביץ': ערכי טבע.

רחל עזריה: סליחה אדוני, מה זה ערכי טבע?

רחל עזריה: רק תסביר לנו מה זה.

רחל עזריה: אני לא מכירה את ערכי טבע.

רחל עזריה: שיגיד מה זה ערכי טבע.

<קריאה: רווחים.

<קריאה: רווחים.

מיקי רוזנטל: את רוצה את זה במשפט אחד, רחל?

מיקי רוזנטל: כשמרוויחים, בעלי המניות מרוויחים, כשמפסידים, העובדים מפוטרים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לכם, רווחים לבעלי המניות זה בסדר.

איילת נחמיאס ורבין: מנהלים גם צריכים ליטול פה חלק.

רחל עזריה: שנייה, אמרת ערכי טבע, אני אשמח את תבאר את דבריך כדי שנבין.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אם אפשר לדבר בעברית קלה.

משה גפני: אפשר לדבר על דברים גבוהים, אם הייתי עובד בחברת טבע, לא היה מעניין אותי ערכי טבע.

משה גפני: עניין אותי אם אני הולך לקבל מכתב פיטורים.

אילן גילאון: בדיוק, יפה מאוד.

אילן גילאון: טוב שהגעת לזה.

אילן גילאון: אל תלך סחור סחור – ערכי טבע, לא ערכי טבע.

אילן גילאון: מה קורה עם 350 איש?

אילן גילאון: זה פותר לכם את הבעיה?

רחל עזריה: הוא אומר נעשה כל מה שאומרים, אבל בהתאם לערכי טבע.

רחל עזריה: אז ננסה להבין מה זה ערכי טבע.

אילן גילאון: הכי חמור זה בניגוד לערכי טבע.

משה גפני: נמשיך הלאה כמו שהיית עד עכשיו, רק על ערכי טבע תדלג, תגיד מה זה הערכים של טבע.

רחל עזריה: אז תגיד מה זה ערכי טבע, ונמשיך הלאה.

<דויד לוסטיג: אני אענה.

<דויד לוסטיג: שאלת מספר פעמים, אני רוצה גם לענות.

<דויד לוסטיג: ערכי טבע – עד היום טבע לא ביצעה שום מהלך שבו היא פיטרה עובדים ללא הסכמה עם הוועד.

<דויד לוסטיג: עד היום.

<דויד לוסטיג: בכוונתנו להישאר בצורה שקופה ועניינית, ולראות שהמשא ומתן מתקדם.

<דויד לוסטיג: שוב אמרתי, אין לנו אפשרות לגרירת רגליים.

<דויד לוסטיג: אני רוצה להסביר משהו פשוט – חוקי המשחק בתעשייה הגנרית, שאתה אנחנו מתמודדים בה, הם פשוטים מאוד ואכזריים.

<דויד לוסטיג: מפעל חייב להיות תחרותי.

<דויד לוסטיג: ברגע שהוא לא תחרותי, הוא מאבד עבודה.

<דויד לוסטיג: ברגע שהוא מאבד עבודה, הוא הופך להיות פחות ופחות תחרותי, ומפה המדרון חלק.

<דויד לוסטיג: האחריות שלנו היא למנוע את זה קורה.

<דויד לוסטיג: אנחנו אומרים שוב פעם, אנחנו נשב עם ההסתדרות בצורה עניינית.

משה גפני: אם יתנהל משא ומתן נורמלי ובהסכמה, אתם לא מפטרים עד אחרי החגים, אלא אם כן יש הסכמות.

משה גפני: אלו הערכים שלי.

משה גפני: לא ערכי טבע, ערכים בעברית.

<דויד לוסטיג: הרב גפני, אני אמרתי, אנחנו ננהל את זה בצורה – נראה שהמשא ומתן מתקדם וניקח בחשבון את כל מה שנאמר פה בוועדה.

משה גפני: טוב.

משה גפני: תיכף נראה מה נעשה עם זה.

דב חנין: אדוני יכול להתייחס למספר 7,000?

דב חנין: אדוני יכול להתייחס למספר 7,000 עובדים שאמורים - - -

משה גפני: זה בעולם.

דב חנין: המספר 350 הוא המספר הישראלי, גם אחרי פרסום המספר 7,000?

<דויד לוסטיג: נכון.

משה גפני: מי מהעובדים?

משה גפני: אחד מדבר, אנחנו קיימנו את הדיון.

משה גפני: בבקשה, שם ותפקיד לפרוטוקול.

<הרצל יאקה: שמי הרצל יאקה, אני יושב-ראש עובדי המזון והפרמצבטיקה.

משה גפני: קודם העובדים.

משה גפני: גם אתה תדבר, אבל קודם כל, מי יושב-ראש הוועד?

<הרצל יאקה: אני גם עובד.

<אלירן קוזליק: אלירן קוזליק, יושב-ראש ועד העובדים טבע.

<אלירן קוזליק: לגבי היוועצות, אני חולק על דבריו של הסמנכ"ל.

<אלירן קוזליק: היו פגישות והיוועצות.

<אלירן קוזליק: כשבאים אלי ואומרים לי מפטרים עובדים, זו לא היוועצות.

<אלירן קוזליק: היוועצות זה לשבת, לפתוח את הכול, להראות לנו נתונים, להראות על מה מדובר.

<אלירן קוזליק: זו לא היוועצות.

<אלירן קוזליק: חבר'ה, בהיוועצות צריך לדבר אחד עם השני בשביל לנסות להגיע להבנות.

<אלירן קוזליק: כשאומרים לי מפטרים עובדים, זו לא היוועצות, בואו נחדד את הדברים האלה.

<אלירן קוזליק: חשוב להגיד דבר אחד, אני מייצג עובדים שמייצרים תרופות בין הטובות בעולם, אם לא הכי טובות בעולם.

<אלירן קוזליק: אנחנו לא יודעים לייצר מניה.

<אלירן קוזליק: מניות – המנהלים יודעים לייצר.

<אלירן קוזליק: הם כשלו, אנחנו לא צריכים לשלם את המחיר של הכישלון שלהם.

<אלירן קוזליק: לא יכול להיות שמנהלים בכירים מקבלים משכורות עתק, כשהם מצליחים, הם מקבלים בונוסים ודיבידנדים, וכשהם נכשלים, באים אלי ואומרים לי לך הביתה.

<אלירן קוזליק: אדוני היושב-ראש, חשוב לי מאוד שתשמע את הדברים האלה.

<אלירן קוזליק: לא יכול להיות שברגע שהם מצליחים, הם מקבלים עוד ועוד דברים, אנחנו לא מקבלים שום דבר, וכשהם נכשלים, אומרים לי לך הביתה.

<אלירן קוזליק: אתר כפר סבא, כמו שאמר הסמנכ"ל הבכיר שלנו הוא אתר רווחי מאוד מאוד לטבע.

<אלירן קוזליק: הוא מייצר 12.7% מהרווחים העולמיים של טבע.

<אלירן קוזליק: ברבעון האחרון – אני לא יודע אם שמעתם – 2.8 מיליארד דולר רווח.

<אלירן קוזליק: חברים, 2.8 מיליארד דולר רווח.

<אלירן קוזליק: אתם שומעים את המספר הזה?

<אלירן קוזליק: אתם מכירים את זה, ועדת הכספים מתעסקת עם הרבה מאוד חברות.

<אלירן קוזליק: אז עם כל הכבוד, עם רווח כזה – המנייה נפלה, ולבי כואב שמניית טבע נפלה.

<אלירן קוזליק: חברת טבע חשובה לי מאוד.

<אלירן קוזליק: אני מתפרנס מחברת טבע, הילדים שלי אוכלים מחברת טבע, כמו עוד מאות עובדים בטבע.

<אלירן קוזליק: עם כל הכבוד, בגלל שמניית טבע נפלה כי עשו רכישות כושלות, שאני לא החלטתי אותן – אני מדבר על העובדים שאני מייצג.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני נותן לחברי הכנסת עכשיו.

משה גפני: אני מבקש מאוד מכל חברי הכנסת, אם אפשר בקצרה, זה דיון שני.

אילן גילאון: מה קרה עם ההצעה של מיקי רוזנטל מהישיבה הקודמת?

<אלירן קוזליק: משפט לסיום.

<אלירן קוזליק: אני חושב שהגיע הזמן לשנות את המשוואה – מנייה נפלה, מפטרים עובדים.

<אלירן קוזליק: חבר'ה, המשוואה הזאת צריכה לרדת מסדר-היום.

<אלירן קוזליק: תודה רבה.

<שרגא ברוש: רבותי חברי הכנסת, מילה קצרה.

<שרגא ברוש: אני מסתכל לכם בעיניים אחד-אחד.

<שרגא ברוש: אני מבין למה חברי הכנסת התכוונו בפעם שעברה, ויכול להיות שבתנאים אחרים זה גם מה שהיה צריך לעשות.

<שרגא ברוש: אבל קחו בחשבון שטבע היא חברה גלובלית.

<שרגא ברוש: טבע מפטרת 7,000 איש בעולם.

<שרגא ברוש: כל מה שטבע, לעניות דעתי, יכריזו פה, מחר בבוקר באיזשהו פרלמנט אחר יבקשו מהם להכריז את זה גם בהולנד, או במקום אחר.

<שרגא ברוש: ברגע שטבע אומרת – ואני מסתכל לדוד בעיניים, ואני מניח שגם חברי הכנסת צריכים להסתכל לו בעיניים, והוא בעיניים שלכם – אנחנו נעשה את זה באחריות, תוך כדי היוועצות אמתית, לא אנחנו צריכים לפטר, אלא היוועצות אמתית - - -

<אלירן קוזליק: את זה הייתם צריכים לעשות לפני.

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: אתה יודע מה, אנחנו יכולים לא לגעת בעניין הזה בכלל, זה לא עסק שלנו, ויתחילו לפטר.

משה גפני: שם מפטרים 7,000 עובדים, יתחילו פה לא ב-350, אלא ב-1,000.

<אלירן קוזליק: זה ספין תקשורתי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: מעניינים אותנו העובדים, אחרת לא היינו מדברים על זה.

משה גפני: זאת חברה, היא לא צריכה את העצות שלנו איך להתנהל.

משה גפני: אנחנו יודעים את זה, אנחנו רוצים להתמודד עם הבעיה.

איציק שמולי: גפני, עם כל הכבוד – שרגא, אי-אפשר לאחוז את המקל בשתי הקצוות.

איציק שמולי: עד היום זו ספינת הדגל של ישראל, לא של הולנד.

<שרגא ברוש: בוא נקווה שהיא תמשיך להיות כזאת.

מיקי רוזנטל: מאה אחוז, אבל ממשלת הולנד לא נתנה 18 מיליארד שקל לטבע, וממשלת ישראל כן.

רחל עזריה: אז אי-אפשר לדבר על זה שזה יקרה בכל פרלמנט בעולם, יש הבדל.

רחל עזריה: יש - - - לטבע.

<שרגא ברוש: רק שנייה, ברשותך, רק תני לי לסיים את המשפט.

<שרגא ברוש: טבע היא חברה גלובלית, ומה שישראל נתנה, היא נתנה.

<שרגא ברוש: בתקנון של טבע כתב מי שייסד אותה – ואני מקווה שזה ימשיך כך – שהמנכ"ל יהיה פה, יגור פה.

<שרגא ברוש: וזה לא פשוט, אתם מבינים את הפרופורציה – 57,000 עובדים בעולם, 7,000 עובדים בישראל.

<שרגא ברוש: עדיין אני אומר, הבקשה שלכם לנקוט באחריות היא סבירה, נכונה, ואומר דוד – ותקשיבו לניואנסים – אנחנו נעשה את זה, זה לא מוגבל מבחינתנו בזמן.

<שרגא ברוש: כל זמן שההידברות תימשך – אני לפחות מדבר, ואני מניח שגם הם על היוועצות אמתית ולא על אחיזת עיניים.

<שרגא ברוש: כולנו יודעים שאנחנו כבר בספטמבר, וכולנו יודעים מתי החגים.

<שרגא ברוש: לכן אני חושב, רבותי, תנו לחברה להתנהל, תנו לה לעשות את המהלכים.

<שרגא ברוש: תסתכלו להם בעיניים, תבקשו מהם להסתכל לכם בעיניים, ובואו נקווה - - -

איילת נחמיאס ורבין: תנו לו לפטר בשקט.

<שרגא ברוש: לא.

<שרגא ברוש: תנו להם להגיע להסכמות עם העובדים תוך כדי כבוד הדדי.

יוסי יונה: - - -

<שרגא ברוש: הם רוצים.

יוסי יונה: אבל עובדה, אומר לך יושב-ראש הוועד שלא התקיים שום דיון רציני.

<שרגא ברוש: יוסי, יכול להיות.

<שרגא ברוש: יכול להיות.

יוסי יונה: - - -

<שרגא ברוש: יוסי, מילה.

<שרגא ברוש: אני מניח שבשבוע האחרון לטבע היו עוד כמה דברים לעשות, והרי לא הלך מישהו הביתה בשבוע הזה.

<שרגא ברוש: כל מה שאני אומר לך זה דבר אחד, דיברתי גם עם דוד, דיברתי גם עם הבוס של דוד, ועם הבוס של הבוס של דוד.

<שרגא ברוש: הם מתכוונים.

<שרגא ברוש: שתיים, דיברתי עם ועד העובדים הבוקר, גם הם מתכוונים.

יוסי יונה: - - -

<שרגא ברוש: רגע.

<שרגא ברוש: הם מתכוונים.

<שרגא ברוש: אז אם שני הצדדים מתכוונים, אולי יש בזה משהו.

איילת נחמיאס ורבין: חבל שפטרבורג לא פה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: שלי, בבקשה.

שלי יחימוביץ': אדוני היושב-ראש, בשלושת הימים האחרונים אנחנו עדים כאלף עדים לזה שחבורה של שלומיאלים שמכנים את עצמם מנהלים, וגורפים לעצמם משכורות עתק, דרדרה את החברה המופלאה והמשובחת הזאת, שתהילתה על המצאה ישראלית.

שלי יחימוביץ': דרדרה אותה לעברי פי פחת בכך שהם הפכו חברה יצרנית טובה לחברה פיננסית שעושה השקעות כושלות, הרפתקניות.

שלי יחימוביץ': האשמה הזאת רובצת עליהם, לא על האנשים שיושבים כאן.

שלי יחימוביץ': לא על החלק היצרני של החברה, שעבד וייצר מבוקר ועד ערב, אלא על אלה שביצעו כל מיני עסקאות פיננסיות פשוט הזויות.

שלי יחימוביץ': באמת, היית שם סוס במקומם, הוא היה מקבל החלטות טובות יותר.

שלי יחימוביץ': כי מי המטורף שהולך לרכוש חברה ב-40 מיליון שקלים בשווי שהוא הרבה יותר מהערך שכל מי שסביבה אומר את זה?

שלי יחימוביץ': ומי הולך להשקיע בחברה מקסיקנית מפוקפקת, ובינתיים גורף לעצמו סכומי עתק?

שלי יחימוביץ': אני באמת חשבתי שאתם תבואו היום, ולו רק למראית עין, עם איזו תכנית של קיצוץ בשכר של 34 מיליון של פטרבורג המנכ"ל.

שלי יחימוביץ': כך הייתם פותרים לפחות את בעיית השכר ואת עלות השכר של חצי מהעובדים המפוטרים.

שלי יחימוביץ': או לפחות איזשהו קיצוץ בדרג הניהולי, שגם מרוויח משכורות עתק שלא קשורות למציאות.

שלי יחימוביץ': על איזה ערכים אתה מדבר?

שלי יחימוביץ': על ערך שבו אתה זורק הביתה את הפועלים הפשוטים ביותר ובינתיים אתה לוקח לעצמך משכורות עתק?

שלי יחימוביץ': איזה ערך מגולם כאן

שלי יחימוביץ': בדיוק – ערך כלכלי?

שלי יחימוביץ': ערך מוסרי?

שלי יחימוביץ': איך אתם מעזים לבוא אלינו היום בלי איזושהי תשובת ביניים?

שלי יחימוביץ': אני חוששת מאוד, אדוני היושב-ראש, שהפיטורים בטבע – שהם חורבן של הרבה מאוד משפחות – יורדים מתחת לרדאר בלהט האירועים שעל סדר-היום.

שלי יחימוביץ': אני קוראת לעובדים לא להוריד את זה מסדר-היום ולא לעשות הנחות והקלות לא לממשלה, לא לשר האוצר, לא לבעלים, לא ליו"ר ההסתדרות.

שלי יחימוביץ': לתבוע מכולם נוכחות שיא ומאבק שיא בעניין הזה.

שלי יחימוביץ': אני רק רוצה להוסיף שאחרי הישיבה האחרונה, כשאמר כאן אלירן שמתפרסמות מודעות דרושים במקביל לכוונה לפטר, אני חשבתי שהוא קצת מגזים.

שלי יחימוביץ': אמרתי טוב, בטח פורסמה מודעת דרושים לפרופסור לכימיה שדרוש לשם פיתוח תרופה.

שלי יחימוביץ': הרשת מוצפת במודעות דרושים גם לטבע-טק, גם לכפר סבא, לפועלי ייצור, למפעילי מכונות, לשוטפי מכונות.

<קריאה: כי חסר כוח אדם אצלנו וכולם יודעים את זה.

שלי יחימוביץ': אז מה אתם עושים?

שלי יחימוביץ': אז מה אתם עושים?

שלי יחימוביץ': מה אתם עושים?

שלי יחימוביץ': מודעת דרושים לשוטף מכונה, ואתה מפטר 350 עובדים.

שלי יחימוביץ': הרי ברור לחלוטין, זה בשר האדם שהם צריכים לזרוק לטובת המשקיעים כדי להראות שהם מתייעלים.

שלי יחימוביץ': והדיבורים כאן על יעילות ואפקטיביות – איפה הייתה היעילות והאפקטיביות ברכישות המפוקפקות האלה שעשיתם?

שלי יחימוביץ': למה אתם כל כך יעילים ואפקטיביים כשזה מגיע לעובדים?

שלי יחימוביץ': שוב, ראש הממשלה, יו"ר ההסתדרות, שר האוצר, תמנעו את הפיטורים האלה, כי אין להם שום הצדקה.

אילן גילאון: קצר לגמרי.

אילן גילאון: אני לא אכנס לסופרלטיבים.

אילן גילאון: אני רוצה רק לזקק בדיוק את מה שאנחנו כאן בפעם הקודמת.

אילן גילאון: מה שאמרנו כאן בפעם הקודמת, שאנחנו שילמנו מספיק כדי שתהיה לנו דרישה לפתור את בעיית 350 העובדים בהכלה בתוך כל הבעיה שישנה כאן.

אילן גילאון: ככה נדמה לי.

אילן גילאון: כי חוק עידוד השקעות הון הוא לא רק כדי שהבוסים והמנהלים יעשו הון, אלא כדי להבטיח עבודה לאנשים.

שלי יחימוביץ': 18 מיליארד, אילן.

שלי יחימוביץ': 18 מיליארד.

אילן גילאון: אני לא רוצה להתפתות להיכנס לתוך התחום של הפתרונות.

אילן גילאון: אני לא יודע מה הולנד תרמה לעניין הזה.

אילן גילאון: אני לא יודע מה הפרלמנט ההולנדי יכול לתבוע לעצמו.

אילן גילאון: אנחנו בזכות אומרים: רבותי, אנחנו לא מבינים את כל הבעיה, אבל לפי איך שאתם מציגים אותה, בוודאי ובוודאי ש-350 העובדים שלנו – עניי עירך קודמים – לא יפתרו לכם אותה.

אילן גילאון: והדבר השני, זה מה שהבנתי, שבתקופה הזאת תהיה הכלה, מי שירצה לפרוש מרצון –מיקי דייק לגמרי בתכנית שלו – יוכל לעשות את זה, ומי שלא, צריך להכיל אותו לפתור את פתרונו פנימה.

אילן גילאון: כאן נאמרים דברים נוספים, שיכול להיות שגם כאן יש איזשהו bypass כדי למצוא עבודה זולה יותר.

אילן גילאון: מעניין אותי רק דבר אחד, מה קרה מאז הפגישה הקודמת עד כה בקירוב הלבבות, לא יודע איך לקרוא לזה.

אילן גילאון: ושאנחנו תובעים על-פי מה ששילמנו כאן, כל אחד באופן אישי, וכולנו כמסגרת אחת, להחיל את הפתרון מבלי פיטורים 350 עובדים.

שלי יחימוביץ': גפני, אתה יודע שארז ויגודמן מקבל על כל יום, כולל היום הזה שאנחנו יושבים פה, 110,000 שקלים ביום שכר?

<קריאה: קוראים לזה "מצנח זהב".

<קריאה: עד נובמבר.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לך שבחודשיים האחרונים אנחנו פה בוועדה טיפלנו בפיטורים של בין 700-650 עובדים בתעשייה בכלל, בלי טבע ובלי חיפה כימיקלים.

משה גפני: את לא מתייחסת לאפסים, זאת אומרת, 600.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אני אומרת, בין 700-650.

מיקי לוי: מעל.

מיקי לוי: מעל.

איילת נחמיאס ורבין: רגע, מפעלים וקווי ייצור שאמורים להיסגר.

איילת נחמיאס ורבין: זה בלי טבע ובלי חיפה כימיקלים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה שנהיה במספרים.

איילת נחמיאס ורבין: דבר שני, אני עדיין מתעסקת במפוטרי רשות השידור, בתחתית שרשרת המזון.

איילת נחמיאס ורבין: אני ניהלתי שיחה ארוכה מאוד עם דוד לוסטיג בשבוע שעבר – גילוי נאות, 50 דקות בטלפון – וניסיתי להגיד לו את הדבר הבא: אחריות תאגידית של חברה כמו טבע, בסדרי גודל של טבע, היא קודם כל דאגה לעובדים, דאגה ללקוחות, דאגה לספקים.

איילת נחמיאס ורבין: בסוף יש כמובן דאגה לבעלי המניות ולכל מי שמנהל את החברה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לך, בא לי לבכות, בין היתר משום שטבע עדיין לא גמרה לפתח את ה"לבריס", כי יש לי מיגרנה קשה מאוד מההתנהלות הזאת.

איילת נחמיאס ורבין: יש עוד מעט דבר מדהים שעשתה טבע הרבה שנים, קוראים לזה טבע-טוב.

איילת נחמיאס ורבין: יוצאת החברה לקהילה ומשקיעה בין 15-10 מיליון שקלים.

איילת נחמיאס ורבין: אני עסקתי בניהול.

איילת נחמיאס ורבין: לא עסקתי בניהול של חברה בסדרי גודל של טבע, וגם אין לי יומרות, אבל תגידו שאת הכסף הזה אתם משקיעים קודם כל לראות איך אתם מסבים עובדים להישאר בחברה.

איילת נחמיאס ורבין: איך אתם דואגים לעובדים שלא תהיה ברירה, ואתם תצטרכו לפטר מהחברה.

איילת נחמיאס ורבין: תאמינו לי, הלב שלי נשבר, כי המשבר שטבע עוברת, היושב-ראש גפני, הוא הפגיעה הגדולה בפנסיות שלנו.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לסיים בדבר אחד, אני חושבת שיש ערך לנראות, ובכלל זה אני מדברת על השכר.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא חושבת שצריך פיקוח על שכר בכירים בחברות ציבוריות, אבל חובת ההוכחה שלא צריך את החוק הזה היא עליכם, לא עלינו.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת באמת שאם אתם הייתם אומרים למשך שנה אנחנו מפחיתים משכר הבכירים 10% – ועם כל הכבוד, לא כל הסמנכ"לים של טבע מתחרים ב-"אסטרהזניקה", ב-"סאנופי" וב"אבוט" העולמיות.

איילת נחמיאס ורבין: עם כל הכבוד.

איילת נחמיאס ורבין: יש כאלה שכן, אבל יש הרבה שלא.

איילת נחמיאס ורבין: ולכן אתם צריכים להראות שותפות אמתית.

איילת נחמיאס ורבין: ושותפות זו סולידריות.

איילת נחמיאס ורבין: וזאת בעיני, כיו"ר שדולת התעשייה – זאת התעשייה הישראלית.

איילת נחמיאס ורבין: כל סוף השבוע הזה, מי שקורא את הדוחות ומי שעקב כל השנים אחרי כל ההתפתחויות בטבע, ידע שהכתובת הייתה על הקיר, ואני אומרת את זה בכאב לב גדול.

איילת נחמיאס ורבין: אז חברים, בואו נתעורר ובואו לא נעשה הצגות.

איילת נחמיאס ורבין: יש ערך לנראות ציבורית.

איילת נחמיאס ורבין: דוד, גם אם לא היית יושב עכשיו בכנסת, יש ערך לנראות ציבורית.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני אהיה קצר.

דב חנין: אני מסכים לכל דברי קודמי, ואני רוצה להדגיש נקודה אחת משמעותית מאוד.

דב חנין: אנחנו שותפים בחברת טבע.

דב חנין: מדינת ישראל נתנה לאורך השנים - - -

משה גפני: רק לא הבטחת את השותפות שלך.

משה גפני: לא כתבת בשותפות שכשירצו לפטר עובדים, יצטרכו להתייעץ אתך.

דב חנין: רגע.

דב חנין: רע מאוד.

דב חנין: רע מאוד.

דב חנין: רע מאוד.

דב חנין: רע מאוד.

דב חנין: רע מאוד, ובעתיד צריך לכתוב את זה בתנאי השותפות.

דב חנין: אתה צודק, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני מציע לך להקפיד לכתוב את זה.

משה גפני: אני לא שר בממשלה.

רועי פולקמן: דב, אולי תציע להלאים - - - את כל החברות - - -

דב חנין: דרך אגב, רועי, רעיון מצוין.

דב חנין: בטח להלאים את טבע.

רועי פולקמן: גפני, דב מציע להלאים את כל החברות.

דב חנין: אני בהחלט מציע להלאים חברות.

דב חנין: כן, כן.

דב חנין: אני ממש לא נבהל מזה, רועי.

דב חנין: ממש לא נבהל מזה.

משה גפני: רועי, אני רק אמרתי הערת ביניים, אני לא רוצה להפריע.

משה גפני: שותפות, גם כל הכבוד, אבל לא חתמת על השותפות הזאת.

רועי פולקמן: אתה רוצה לנהל את כל החברות בישראל?

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אנחנו שותפים היום לחברת טבע.

דב חנין: אבל אנחנו שותפים ללא זכויות.

דב חנין: אנחנו שותפים לתת כסף, רועי, ולהיות פראיירים.

רועי פולקמן: - - - דב - - -

מיכל בירן: הכסף של הפנסיה אושר, והמענקים של המדינה, אנחנו אישרנו אותם.

מיכל בירן: אנחנו שותפים.

דב חנין: אתה נותן כסף לחברה - - -

רועי פולקמן: - - - כי אנחנו צריכים - - -

משה גפני: רועי, למה הוויכוח הזה?

משה גפני: למה?

דב חנין: רועי חושב שהוא נותן כסף בחינם.

משה גפני: כשאישרת את המענקים אמרת משהו?

משה גפני: אני לא אמרתי כלום.

משה גפני: אמרתי טבע הייתה חברה שהיא ספינת הדגל, אז אישרנו.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אנחנו שותפים בחברת טבע.

דב חנין: שותפים בלי זכויות בחברת טבע.

דב חנין: אבל זה שאנחנו שותפים בלי זכויות לא מבטל את הזכות שלנו לדרוש.

דב חנין: יש לנו גם כלים לדרוש, כי אנחנו מדינה.

דב חנין: וכשמדינה דורשת ולא מקבלת, יש לה גם אמצעים לפעול באמצעותם.

דב חנין: ולכן, אדוני היושב-ראש, אני לא חושב שאנחנו צריכים להסתפק בבקשה מנומסת.

דב חנין: אנחנו יכולים בהחלט לדרוש מכוח העובדה שאנחנו, הציבור הישראלי, השקענו מיליארדים בחברה הזאת.

דב חנין: אנחנו יכולים לדרוש את המינימום.

דב חנין: אנחנו אולי לא יכולים לדרוש את הרווחים.

דב חנין: לא יכולים לדרוש לעצמנו את כל הדיבידנדים, שאולי צריך היה לדרוש, חבר הכנסת פולקמן.

דב חנין: אבל לפחות את המינימום של התייחסות הוגנת לעובדים, ומניעת מצב שבו ברווחים בעלי ההון מרוויחים, ובהפסדים העובדים נזרקים הביתה – את זה אנחנו יכולים לדרוש וחייבים לדרוש.

דב חנין: ויש לנו גם כלים לוודא שהדרישה הזאת תתקבל.

משה גפני: נגיע לזה.

אורן אסף חזן: רק שאלה, גפני.

אורן אסף חזן: הרב גפני, רק שאלה.

אורן אסף חזן: הכספים שחוסכים בפיטורים של 350 עובדים, זה כדי לפצות על משהו פה, או - - -

משה גפני: אין לי מושג.

אורן אסף חזן: אני רוצה לדעת.

משה גפני: אין לי מושג.

אורן אסף חזן: או שזה כדי לפצות על חורים של התייעלות עולמית?

משה גפני: אין לי מושג.

אורן אסף חזן: זה הבסיס.

אורן אסף חזן: כי אם פה - - -

משה גפני: אני לא יודע.

משה גפני: תיכף נשמע.

משה גפני: יוסי יונה, בבקשה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, אני חושב שהייתה צריכה להיות כאן איזושהי מילה מצדך לגבי מה קרה מהשבוע שעבר לשבוע הזה.

יוסי יונה: בואו נשים את הדברים על השולחן – ועדת הכספים הציעה הצעה להנהלת טבע.

יוסי יונה: הנהלת טבע - - -

משה גפני: אתה היית בפתיחה?

יוסי יונה: הייתי במפגש הקודם.

משה גפני: לא, פה, שאני ביקשתי שהוא ייתן תשובה על השבוע שעבר.

יוסי יונה: הייתי.

יוסי יונה: הייתי.

יוסי יונה: הדברים נאמרו, אדוני היושב-ראש, בצורה ברורה מאוד.

יוסי יונה: הרשה לי לפחות לסכם אותם, שמשם נתחיל את הדיון ונראה איך אנחנו הולכים.

יוסי יונה: כלומר, הוועדה בשבוע שעבר הביאה הצעה לפתחה של הנהלת החברה, והנהלת החברה סירבה לקבל אותה.

יוסי יונה: אלה הם הדברים.

יוסי יונה: ולכן אנחנו צריכים מהנקודה הזו להתחיל את הדיון.

יוסי יונה: הוצגה כאן איזושהי תמונת מצב שאני מקבל אותה – טבע נמצאת במשבר עולמי, וכולנו כאן, חברות וחברי הכנסת, בוודאי העובדים, מעוניינים שהמשבר הזה אכן יבוא לסיומו הטוב.

יוסי יונה: במובן זה יש לנו אינטרס משותף.

יוסי יונה: אכן ספינת דגל.

יוסי יונה: אכן ספינת דגל שייצרה הון עבור המדינה והן סיפקה מקומות עבודה לרבים.

יוסי יונה: אני תוהה עדיין, אדוני היושב-ראש, ביחס לזיקה בין המשבר העולמי לבין המקרה הספציפי של הפיטורים הללו, ואני חושש, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: אני שואל גם את דוד לוסטיג – לפני כן הוא ציין את העובדה הפשוטה שחברת טבע מתכוונת להשקיע 100 מיליון שקל בפיתוח המתחם הזה.

איילת נחמיאס ורבין: השקיעה.

יוסי יונה: לא, יש גם כוונה להשקיע הלאה.

<דויד לוסטיג: משקיעה השנה.

יוסי יונה: משקיעה השנה, יפה.

יוסי יונה: השקעות נוספות.

יוסי יונה: זאת אומרת שהיא כן מזהה פוטנציאל של התרחבות.

יוסי יונה: אתה משקיע כסף בשביל מה?

איילת נחמיאס ורבין: כן, כי ה"לבריס" אמור להיות מיוצר.

יוסי יונה: יפה.

יוסי יונה: אז אתה משקיע כסף, ומצד שני אנחנו שומעים מצדו של אלירן שהוא אומר לנו שאכן קיימות המון מודעות דרושים למקום הזה.

יוסי יונה: אז עולה כאן תהייה מה קורה, לכל הרוחות, כאשר ישנה השקעה עתידית במקום הזה, ישנן מודעות דרושים למקום הזה.

יוסי יונה: ואני חושש, אדוני היושב-ראש, ולכן אנחנו צריכים לברר את הפרטים של המהלך, שיכול להיות – אני מעלה את זה כחשש, כחשד, אדוני היושב-ראש – שאפשר שהחברה רוצה לנצל את המשבר הזה כדי לשנות את דפוסי התעסוקה בטבע בישראל.

יוסי יונה: לפטר אנשים מאוגדים ולהביא במקומם עובדים שהם לא מאוגדים.

יוסי יונה: אני חושב שתפקידנו, אדוני היושב-ראש, לעקוב מקרוב אחר התהליכים הללו.

יוסי יונה: משום כן אני מחזק את הדברים שנאמרו כאן – אנחנו, הציבור הישראלי, ממשלת ישראל, מושקעים עד צווארנו בחברה הזאת, לפחות בהקשר הזה של הטבות המס שהם מקבלים מעצם חוק עידוד השקעות הון.

יוסי יונה: לכן יש לנו זכות, רועי פולקמן, חברי, להיכנס לעובי הקורה ולהבטיח שהסדר שבסופו של דבר יתקיים אכן יבטיח את הזכויות של העובדים.

יוסי יונה: תודה.

מיקי רוזנטל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי רוזנטל: טבע לא נענתה להצעה שלנו.

מיקי רוזנטל: אני מבין את הנימוקים לכאורה, שהמשבר הוא בין-לאומי, ואם יתקבלו פה החלטות בארץ, יהיו להן השלכות על העולם.

מיקי רוזנטל: אבל לגזור גזירה שווה בין מה שקורה בארץ לבין מה שקורה בעולם זו החלטה שרירותית של הבורד.

מיקי רוזנטל: טבע מבקשת לפטר 5% מעובדיה פה בארץ, בעוד שברמה העולמית היא מעסיקה פה 8% מהעובדים בסך הכול.

מיקי רוזנטל: המפעלים בארץ הם רווחיים, והמפעלים במקומות אחרים – אני לא רוצה לנקוב ברשימה, מוונצואלה ועד כל מיני השקעות כושלות שעשתה החברה.

מיקי רוזנטל: זה בכלל לא דומה.

מיקי רוזנטל: ולכן להגיד שהקיצוץ צריך להיות רוחבי בעובדים וכולי כי ככה הבורד החליט, זה פשוט לא יעלה על הדעת.

מיקי רוזנטל: לא יעלה על הדעת.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים מאוד לעזור לטבע.

מיקי רוזנטל: אנחנו מבינים את גודל המשבר.

מיקי רוזנטל: אבל אנחנו לא יכולים לאפשר את זה שיפטרו עובדים, כי הוזכרה הסוגיה שבשום מדינה אחרת בעולם טבע לא קיבלה הטבות מס בהיקפים שהיא קיבלה ממדינת ישראל בעשור האחרון.

מיקי רוזנטל: ולפיכך, גם מספר העובדים שמפוטרים פה לא יכול להיות זהה, או סטטיסטית, כמו שעושים שם, יעשו פה.

מיקי רוזנטל: וטבע צריכה להבין את זה וטבע צריכה להגיד את זה לבעלי המניות שלה.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא יכולים לאפשר את הדבר הזה, שזה יהיה קיצוץ רוחבי כי ככה זה נוח.

מיקי רוזנטל: המפעל בכפר סבא כאמור רווחי מאוד.

מיקי רוזנטל: המפעלים האחרים של טבע בארץ רווחיים מאוד, אין חולק על כך.

מיקי רוזנטל: התרומה של המפעלים בישראל לרווחיות של טבע היא בערך 25%, בעוד שהיא מעסיקה פה רק 8% מהעובדים.

מיקי רוזנטל: אז איפה ההיגיון?

מיקי רוזנטל: אני מבקש את הדבר הבא – כדי לא לחזור על הדברים עוד ועוד – ראשית, עלה פה גם מהחברים האחרים, במיוחד משלי יחימוביץ, החברה לא יכולה להתייעל רק על גבם של העובדים.

מיקי רוזנטל: צריך לדעת מה ההנהלה תורמת להתייעלות הזאת.

מיקי רוזנטל: זה דבר אחד.

מיקי רוזנטל: וזו צריכה להיות דרישה של הוועדה.

מיקי רוזנטל: שתיים, אני לא רוצה שנעשה עכשיו אסקלציה אל מול החברה ונאיים עליה, מצד אחד.

מיקי רוזנטל: מצד שני, אני חושב שהחברה צריכה להודיע באופן שיובן שוועדת הכספים היא בתמונה ולא יהיו פיטורים לפני הודעה מסודרת לוועדת הכספים.

מיקי רוזנטל: הדרישה של ועדת הכספים נשארה בעינה, דהיינו, שיהיה משא ומתן הגון והוגן עם העובדים ויהיו הסכמות.

מיקי רוזנטל: והדבר השלישי, טבע לא מכחישה, היא מפרסמת מודעות – כל עובד שנדרש לטבע היום בארץ, קודם כל יגויס מקרב העובדים שמועמדים לפיטורים, גם אם זה יעלה לטבע בהכשרה מקצועית, בהסבה ובתשלומים.

מיקי רוזנטל: אין שום בעיה, כך צריך להתנהל בעניין הזה.

מיקי רוזנטל: אלה צריכות להיות דרישות הוועדה.

מיקי רוזנטל: אני לא רוצה לחזור עליהן, אבל הן ברורות מאוד בעיני.

מיקי רוזנטל: אני לא רוצה שנתחיל בהורדת ידיים, אבל גם לשר האוצר יש מה להגיד בעניין הזה.

מיקי רוזנטל: אני לא רוצה שנתחיל בהורדת ידיים כי טבע חטפה יותר מדי מכות בזמן האחרון, זה לא ראוי, אנחנו צריכים לעזור לה להתאושש.

מיקי רוזנטל: אבל ההתאוששות לא צריכה להיות על חשבון העובדים בלבד.

מיכל בירן: אני לא רוצה לחזור על מה שאמרו לפני.

מיכל בירן: בסוף נשאר העניין המרכזי, אני חוזרת לעניין תום הלב.

מיכל בירן: אני חושבת שהאינטרס של העובדים והאינטרס של ההנהלה הוא משותף, וזה גם האינטרס שלנו.

מיכל בירן: חברת טבע היא חברה טובה.

מיכל בירן: דודה שלי עבדה בה שנים, בעלה של דודה אחרת שלי עבד בה שנים.

מיכל בירן: אני יודעת שזה מקום עבודה טוב, שאנשים שמחים לעבוד בו, שנותן יחסית לשאר החברות במשק תנאים טובים, וגם את זה צריך להגיד.

מיכל בירן: אני לא חושבת שאתם הרעים, אני לא חושבת שאתם הנבל, אבל אני חושבת שכדי שדבר כזה יקרה, הוא צריך להיעשות בתום לב.

מיכל בירן: הועלו פה הטיעונים – האם קולטים אנשים אחרים במקום מי שמפטרים או מתכוונים לפטר אותו?

מיכל בירן: האם המנהלים – איילת, מה שאמרתי קודם, אני מסכימה אתך לגבי השורה התחתונה.

מיכל בירן: אני לא מתרגשת מכמה דברים סמליים שהמנהלים יוותרו על - - -

איילת נחמיאס ורבין: אבל זה לא סמלי, במונחי כסף זה הרבה מאוד כסף.

מיכל בירן: עכשיו אני מדברת, אני לא צריכה עזרה, אני מסתדרת.

איילת נחמיאס ורבין: אבל את מדברת עלי.

מיכל בירן: אני מבינה, אבל שנייה - - -

איילת נחמיאס ורבין: אין לך מה להתווכח - - -

מיכל בירן: בקיצור, אותי לא מעניין משהו סמלי, שיוותרו על השי לחג.

מיכל בירן: אם זה כסף אמתי, ויש כסף אמתי שאפשר להוריד אותי בהגעה להסכמות עם המנהלים הבכירים כדי לחסוך את הפיטורים, זה מעניין אותי.

מיכל בירן: לא מעניינת אותי הסימבוליות.

מיכל בירן: מה שאני מבקשת מכם, שוב, ואמרו גם חברי – תגיעו בתום לב.

מיכל בירן: נאמר פה, אם האתר בטבע רווחי, הקונספט לפטר שם עובדים הוא מופרך, וגם, אני לא בטוחה שההודעות אתמול – פה קטונתי – על פיטורים גורפים ברחבי העולם לא תרמו לקריסת המנייה יותר מאשר שיפרו את המצב.

רחל עזריה: האמת היא שבהמשך לדיון על הערכים, אני חושבת שהדיון הזה היה צריך להתייתר מאליו.

רחל עזריה: הייתם יכולים מראש לומר אנחנו לא יכולים לפטר 350 עובדים בישראל, זה מספר קטן יחסית למספרים שאתם מדברים עליהם.

רחל עזריה: בטח אם אתם מגייסים עובדים אחרים.

רחל עזריה: הייתם יכולים לשבת ולפתור את זה.

<אלירן קוזליק: עובדי קבלן יש לנו - - -

רחל עזריה: עובדי קבלן.

רחל עזריה: הייתם יכולים לשבת ולפתור את זה.

רחל עזריה: הייתם יכולים להגיע להסכמות הרבה לפני.

רחל עזריה: לא היינו בכלל צריכים להגיע לדיון הזה, בטח לא לדיון שני בעניין הזה.

רחל עזריה: יותר מזה, אם אנחנו מדברים על התיאוריה הידועה, שיש את עובדי ההנהלה, שהם מוגנים, ויש את עובדי דרג הביניים, שהם מרוויחים קצת יותר, והם הראשונים ללכת הביתה כדי לפנות מקום עבור עובדים שיכולים לעשות את אותה עבודה בזול יותר.

רחל עזריה: אחרי שהשקענו כל כך הרבה כסף בטבע, אחרי שמדינת ישראל השקיעה, אתם כבר בכלל לא חברה ישראלית.

רחל עזריה: אני כמעט נבוכה שאנחנו יושבים ודנים פה על 350 עובדים כשמדובר על ענקית כמוכם.

רחל עזריה: אני חושבת שהמינימום היה – ואני לוקחת צעד אחד רחוק יותר, חבר הכנסת רוזנטל, אני חושבת שאנחנו יכולים לומר פשוט תפתרו את זה, תגיעו למצב שאתם לא מפטרים.

רחל עזריה: אתם מסוגלים לעשות את זה, זו לא משימה בלתי אפשרית, וזהו.

רחל עזריה: ואם ידברו על זה בפרלמנט ההולנדי, שרגא ברוש, אנחנו נדע.

רחל עזריה: זה בסדר, אני יו"ר אגודת ידידי - - -

<שרגא ברוש: לך זה לא עושה בעיה, זה ברור.

<שרגא ברוש: - - -

רחל עזריה: אני יו"ר אגודת ידידי הולנד-ישראל.

<קריאות: - - -

משה גפני: רבותי, אבל זה לא הדיון עכשיו.

משה גפני: רחל, בבקשה.

מיקי רוזנטל: - - - האחרים, שלא תהיה חברה ישראלית בכלל.

רחל עזריה: אבל אני חושבת גם שאנחנו לא צריכים להגיע למצב שהפרלמנט מורה.

<שרגא ברוש: את אינטל העפת מפה?

<שרגא ברוש: אתה לא נותן לה כסף?

מיקי רוזנטל: חלילה.

<שרגא ברוש: אינטל היא לא חברה ישראלית ואתה נותן לה כסף.

משה גפני: למה אתם מפריעים לרחל עזריה?

רחל עזריה: אני חושבת שאנחנו צריכים לייתר את זה.

רחל עזריה: אני לא חושבת שזו צריכה להיות הצהרה של הפרלמנט.

רחל עזריה: אני חושבת שזו צריכה להיות יזמה שלכם.

רחל עזריה: עם 350 עובדים אתם יכולים להתמודד, אני בטוחה שאם תשבו ביחד – ויושב פה יו"ר הוועד, שנראה רציני מאוד ותכליתי מאוד.

<הרצל יאקה: יושבים פה עוד יושבי-ראש.

<הרצל יאקה: יש עוד יושב-ראש ועד.

רחל עזריה: נכון, יש עוד יושב-ראש ועד פה.

<הרצל יאקה: שם זה כואב יותר, תאמיני לי.

רחל עזריה: מצוין, בבקשה, אפשר לשבת ולהגיע להסכמות.

רחל עזריה: לא נראה לי שזו משימה בלתי אפשרית, בטח לא לאנשים שמנהלים סדרי גודל כספיים כאלה כמו שמנוהלים בחברת טבע.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני הייתי בטוח שאנחנו לא חוזרים פה על הדיון.

משה גפני: כל הדברים כבר נאמרו קודם.

משה גפני: אנחנו חיכינו לתשובות וצריכים לקבל החלטה.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: חברים, 90% מהמחזיקים בבעלות המניות של טבע נמצאים בכלל בארצות-הברית.

מיקי לוי: הם אמריקאים.

מיקי לוי: אז אני מביא את זה לתשומת לבכם – למה קנו וכל הדברים האלה.

מיקי לוי: בואו נראה שהצעקות שיצאו מהוועדה הזו - -

<קריאה: איך זה קרה?

<קריאה: איך זה קרה פתאום?

מיקי לוי: אל תפריע לי בבקשה.

מיקי לוי: אני לא אפריע לך, אל תפריע לי.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: הצעקות שייצאו מהוועדה הזו עלולות להביא לנזק נוסף מכיוון שמדובר גם בפנסיות של אזרחי מדינת ישראל.

מיקי לוי: אני מציע לכולנו לדבר בסגנון אחר.

מיקי לוי: אכן נעשו טעויות, אבל אין זה מעניינה של ועדת הכספים כרגע לדון בטעויות האלה, בקניות האלה, וכולי.

מיקי לוי: אפשר לעשות את זה במקום אחר.

מיקי לוי: מצד שני, במשך השנים – אני אומר את זה מתפקידי הקודם מתוך ידיעה וכמי שעבד גם על שחרור הרווחים הכלואים, ואתה יודע את זה – ניתנו לטבע על-ידי מדינת ישראל הטבות מס במיליארדים.

מיקי לוי: כן, אנחנו רצינו שטבע תעבוד כאן כדי שיהיו מקומות עבודה.

מיקי לוי: ב-2013 הצלחנו למנוע את הפיטורים של אותם עובדים שהחרב איימה לפטר אותם.

מיקי לוי: מה שאנחנו מחפשים עכשיו, אדוני המנכ"ל, זה פתרון שהוא לא נמצא בשמיים, הוא בהישג יד.

מיקי לוי: תדברו עם ועדי העובדים.

מיקי לוי: יש פתרונות.

מיקי לוי: אני מניח שהוא יסכים – סתם אני זורק לחלל, בלי מחויבות שלו, אני לא יכול להתחייב בשמך – הוא יוותר על 0.25% מהשכר של העובדים לתקופה - - -

<קריאה: זה בתנאי שהגדולים גם יוותרו.

מיקי לוי: אל תפריעי לי, בבקשה ממך.

מיקי לוי: אפשר לבוא בדברים, מנהלים שיוותרו על 8% מהשכר ועובדים על 0.25% לתקופה מסוימת כדי להציל את אותם עובדים.

מיקי לוי: במקום לקלוט חדשים, לשלב את הוותיקים כדי לשמור על מקום העבודה שלהם ועל המשפחות.

מיקי לוי: בואו נתחיל לדבר.

מיקי לוי: אם נתחיל לדבר בצעקות, הנזקים יגיעו עד מקומות רחוקים מאוד.

מיקי לוי: מחוויה אישית שלי פגשתי לפני שלושה שבועות את אותו פרופסור שפיתח את ה"קופקסון" הגנרי במכון ויצמן ברחובות.

מיקי לוי: הוא בן 96 ונראה חדש ומדבר צלול.

מיקי לוי: תנו לנו את הקרדיט הזה שזה יצא מכאן, תשמרו על העובדים.

מיקי לוי: זה מה שאני מבקש.

עודד פורר: אני אחזור על מה שאמרו אחרים, אבל אני אעשה את זה קצר.

עודד פורר: אני רוצה להצטרף למה שאמר חברי, חבר הכנסת מיקי לוי.

עודד פורר: אני חושב שיש פה גבול דק, וצריך להיזהר מלחצות אותו.

עודד פורר: אני לא רוצה לחיות במדינה שבו ועדת הכספים מנהלת חברות עסקיות.

עודד פורר: אני לא רוצה שאנחנו נגיע לנקודה הזו, וצריך לשים את זה על השולחן פה בוועדה הכספים.

עודד פורר: מהצד השני, לוועדת הכספים בהחלט יש מקום לדרוש מכל חברה במדינת ישראל – קל וחומר מחברה כמו טבע, שמדינת ישראל ראתה בה, ועדיין רואה בה ספינת דגל של הכלכלה הישראלית, וגם סייעה לה לאורך השנים בהטבות מס כאלה ואחרות – נכון שאתם מפטרים בכל העולם, נכון שאתם נמצאים בתהליכים.

עודד פורר: אתם מנהלים את החברה, אתם יודעים איך לנהל אותה.

עודד פורר: אבל לגבי העובדים במדינת ישראל – אנחנו קוראים לכם תיכנסו למשא ומתן עם העובדים כדי למצוא את הפתרון שבו תצליחו להשאיר כמה שיותר עובדים, בוודאי באזורים האלה שאנחנו מדברים עליהם, אנחנו מדברים גם על פריפריה.

עודד פורר: תמצאו את הפתרון.

עודד פורר: קיבלתם פה הטבות כמו שלא קיבלתם בשום מקום אחר, גם בפיטורי העובדים תנהגו קצת אחרת מהאופן שבו אתם נוהגים בכל מקום אחר, גם כחברה גלובלית.

עודד פורר: אני אומר את זה רק כקריאה שלנו כאנשי ציבור.

עודד פורר: אבל בשום פנים ואופן, אני מבקש אדוני, אני לא רוצה לראות את הקו נחצה, שבו אנחנו מתחילים להגיד להם איך לנהל את החברה.

אורן אסף חזן: זה מתחיל להיראות יותר כמו אסון טבע ולא כמו הצלחה.

אורן אסף חזן: אני אגיד את זה בפשטות, מדברים פה הרבה על פיטורים, על העובדים.

אורן אסף חזן: אני עד לרגע זה לא מבין דבר אחד, למה זה מרגיש לי כמו ספין זול על התקשורת כדי להראות שגם כאן

אורן אסף חזן: אנחנו מיישרים קו ולא כמו משהו שהוא כורח המציאות?

אורן אסף חזן: אני רוצה לקבל בבקשה דוח מסודר מה המשמעות הכלכלית של הפיטורים האלה, כמה כסף הם חוסכים.

אורן אסף חזן: אני בטוח שזה לא מה שיציל את טבע או יגרום לה לקרוס.

אורן אסף חזן: אני בטוח.

אורן אסף חזן: הדבר הנוסף, אני הייתי מבקש כמחווה של רצון טוב שתודיעו שכרגע אתם עוצרים את כל ההליכים, לפחות עד אחרי החגים, ומיד אחרי החגים נתכנס ביחד לשבת עם העובדים.

אורן אסף חזן: לא יכול להיות מצב שאנשים שיש להם בבית ילדים שאומרים "אבא האם-האם", הראש שלהם לא במקום – כן חג, לא חג, כן משכנתה, לא משכנתה.

אורן אסף חזן: אנחנו כל פעם נדרשים לזה.

אורן אסף חזן: אני מסכים עם מה שאמר עודד פורר לגבי הקו הדק הזה בין להיות מעורבים לבין לנהל.

אורן אסף חזן: אנחנו לא צריכים לנהל אתכם.

אורן אסף חזן: ואני אגיד לכם סוד, זה שהמדינה נתנה הטבות או התערבה לא מקנה לנו זכות יתר להחליט החלטות שאולי רעות לכם מסיבה פשוטה מאוד – אנחנו לא מכירים את כל הכלים שהם מכירים.

אורן אסף חזן: מה אני כן מכיר?

אורן אסף חזן: אני מכיר את האנשים הפשוטים.

אורן אסף חזן: אני לא מכיר את האיש הזה שאומרים שהוא מרוויח 100,000 שקל ליום, אבל אני כן בטוח שאם הסיפור הוא כלכלי אפשר לצמצם איפשהו מלמעלה כדי שאנשים שמרוויחים שכר מינימום יוכלו להמשיך.

אורן אסף חזן: דבר אחד אחרון, אני מבקש בכל זאת – מהניסיון שלי בוועדת הכספים, אנחנו דנים פה, כמה חברי כנסת מקבלים כותרת יפה, בסוף מאחורי הקלעים מישהו מסתדר עם מישהו, ובסוף מי שמשלם את המחיר הם העובדים.

אורן אסף חזן: שתהיה פה עוד ישיבת מעקב.

משה גפני: אתה יכול להצביע על מפעל כזה?

משה גפני: תצביע על מפעל.

אורן אסף חזן: שמה?

משה גפני: שהיה דיון בוועדת כספים - - - העובדים.

אורן אסף חזן: אני יכול לתת לך רשימה ארוכה.

משה גפני: מקרה אחד.

אורן אסף חזן: אני יכול לתת לך רשימה ארוכה.

משה גפני: שוועדת כספים?

משה גפני: תן, בבקשה.

משה גפני: בינתיים כל הרשימה הזאת - - -

אורן אסף חזן: אני אענה לך.

אורן אסף חזן: לא דיברתי על פיטורי עובדים.

אורן אסף חזן: אדוני יקשיב, יהיה לו קל.

משה גפני: זה מה שמעניין אותי.

אורן אסף חזן: אני מדבר על מציאות שבה הרבה פעמים קורה שאנחנו באים ומדברים – מצד המעסיקים, מצד העובדים – ובסוף דברים נסגרים מאחורי הקלעים.

אורן אסף חזן: גם קרה מקרה שאנשים יצאו עם הודעות לתקשורת שבינתיים נסגרה עסקה.

אורן אסף חזן: זה לא הנושא, הנושא הוא אחר.

משה גפני: על הודעות לתקשורת אני לא אחראי.

אורן אסף חזן: גם אני לא, מה לי ולתקשורת?

אורן אסף חזן: אבל זה לא הסיפור.

אורן אסף חזן: בשורה התחתונה, בסוף צריך להבין שאנחנו יכולים למתוח את החבל או לקרוע אותו, ואנחנו צריכים שהם יראו לנו עכשיו שיש פה משהו כמחווה של רצון טוב, כדי לפחות לתת להם עדנה של נחת לחגים וזמן לפתור את הבעיה.

אורן אסף חזן: ולך שרגא, אתה מפתיע אותי.

אורן אסף חזן: מתפקידך ועניינך לדאוג ולשמור רק על מה שקורה בכותלי מדינת ישראל ולא אינץ' מעבר.

משה גפני: על זה הוא דיבר.

אורן אסף חזן: אני מקווה שלא הבנתי אותו.

<שרגא ברוש: אז כנראה שלא הסברתי את עצמי.

משה גפני: הרצל שרגא, ההסתדרות, ענף המזון.

משה גפני: בקצרה, משפט.

<הרצל יאקה: זה יהיה קצת יותר ממשפט.

<הרצל יאקה: אתם רוצים לדעת מה קרה בשבוע האחרון, זה מעניין פה את כולם.

<הרצל יאקה: אנחנו יושבים עם ההנהלה.

<הרצל יאקה: ישבנו בשבוע האחרון וגם בשבוע לפני כן.

<הרצל יאקה: הצענו כמה הצעות.

<הרצל יאקה: אחת ההצעות, על מנת להוריד את האוויר מהבלון הגדול הזה של פיטורי עובדים, הצענו הצעה של פרישה מרצון.

<הרצל יאקה: לתת לעובדים שירצו לצאת לפרוש מרצונם, לא כתכתיב של ההנהלה, לצאת בתנאים מסוימים, שילכו הביתה.

אורן אסף חזן: הבנתי שהצעתם בממוצע מיליון שקל חבילה - - -

משה גפני: אורן, עכשיו זה דיון עם האיש.

משה גפני: מאיפה אתה יודע?

אורן אסף חזן: כי זה מה שסימסו לי הנציגים של ההנהלה.

אורן אסף חזן: אני רוצה לדעת את הכול.

<הרצל יאקה: לא לעובד ייצור.

<הרצל יאקה: לא לעובד ייצור.

<הרצל יאקה: לעובדי הנהלה, לא לעובדי ייצור.

אורן אסף חזן: אני רוצה לדעת.

אורן אסף חזן: אי-אפשר לשכנע אותנו שהכול ורוד.

משה גפני: אורן, אני לא יכול לנהל ככה את הדיון.

משה גפני: אני רוצה להגיע לפתרון.

משה גפני: אתם ישבתם אתם בשבוע האחרון ובשבוע לפני כן על פרישה מרצון.

<הרצל יאקה: על פרישה מרצון קיבלנו תשובה שלילית מתוך דאגה שיכול להיות שיפרשו הרבה.

<הרצל יאקה: החשש של פיטורי עובדים באתרי טבע חלה על כולם, אף אחד לא יודע מי זה.

<הרצל יאקה: ברגע שזורקים מספר של 175, כל עובד טבע בכפר סבא או בטבע-טק ברמת חובב חושב שהוא הבא בתור.

<הרצל יאקה: הצענו את ההצעה הזאת, היא ירדה מהפרק, הם לא מוכנים לקבל אותה, למרות שהיא הצעה הגיונית מאוד, ובכל הליך של פיטורים המוניים אנחנו משתמשים בהצעה הזאת.

אורן אסף חזן: רק שאלה, הם לא מוכנים לקבל בגלל תוכן ההצעה, או בגלל שאמרת שהם מפחדים שכולם יפרשו?

מיקי רוזנטל: למה אתה שואל אותו?

מיקי רוזנטל: תשאל את ההנהלה אחר-כך.

משה גפני: מיקי.

מיקי רוזנטל: אבל הוא לא יכול לענות על זה.

אורן אסף חזן: שמישהו יענה.

מיקי רוזנטל: אבל זה לא הוא עונה, יש הנהלה.

משה גפני: אני לא רוצה שיענו.

<הרצל יאקה: העניין של פיטורי עובדים בטבע – בחודש אוקטובר 2016 ישבנו בטבע-טק ברמת חובב יחד עם ארז ויגודמן, ושם הוא זרק את המילה התייעלות.

<הרצל יאקה: ברגע שאנשי איגוד מקצועי – ואני 46 שנה באיגוד מקצועי שומעים את המילה את המילה התייעלות, אז אני מבין שפה יש - - -

משה גפני: מה אתה מציע?

<הרצל יאקה: אנחנו הצענו.

<הרצל יאקה: בשלב ראשון אנחנו רק מגששים באפלה.

<הרצל יאקה: מצד אחד, אנחנו יודעים שישנה רשימה.

<הרצל יאקה: ישנה רשימת מפוטרים.

<הרצל יאקה: אנחנו יודעים פחות או יותר - - -

שלי יחימוביץ': דוד לוסיג אמר מפורשות בישיבה הקודמת שיש רשימה.

<הרצל יאקה: אנחנו יודעים פחות או יותר - - -

משה גפני: מה אתה מציע?

משה גפני: בסדר, יש רשימה.

<קריאה: הוא גם חזר בו.

<הרצל יאקה: אנחנו גם קיבלנו תשובה לגבי הבקשה של ועדת הכספים בעניין של שלושת החודשים.

<הרצל יאקה: קיבלנו תשובה שלילית.

<הרצל יאקה: הבנו שמבחינתם זה לא הולך.

<הרצל יאקה: 350 העובדים שרוצים לפטר – שתבינו, אחת הסיבות ששמענו ממנהל האתר בכפר סבא היא שהם לא יודעים לקרוא אנגלית.

<הרצל יאקה: איפה הייתם בכל השנים האלה שלא הכשרתם אותם לקרוא אנגלית?

<הרצל יאקה: אני לא מבין למה מנקה מכונה צריך לדעת לקרוא אנגלית, רק מי שצריך להפעיל את המכונה.

<הרצל יאקה: כל מיני סיבות מוזרות כאלה.

<הרצל יאקה: אנחנו ביקשנו רשימה של בעלי המקצועות שהם מיקור חוץ, שבאו לעבודה זמנית, פרויקטים.

<הרצל יאקה: אני לא מבין איך יכול להיות פרויקט – פרויקט זה לזמן קצוב וקצר, לפחות משנה.

<הרצל יאקה: פה יש פרויקטים של ארבע שנים.

<הרצל יאקה: שם יש עובדי כוח אדם שעובדים שם בשכר הרבה יותר גבוה מהעובדים שעובדים באתרים השונים בטבע.

<הרצל יאקה: אני אתן לכם דוגמה, ברשימה שקיבלנו יש נאמני בטיחות.

<הרצל יאקה: עובד טבע לא יכול להיות נאמן בטיחות?

<הרצל יאקה: הרי זה דבר הכי פשוט – שבוע ימים הוא עושה קורס במוסד לבטיחות וגהות ואז הוא הופך להיות נאמן בטיחות.

<הרצל יאקה: אז קולטים נאמני בטיחות מכל מיני מקומות.

מיקי רוזנטל: הבנו.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך, אנחנו רוצים לאפשר לאחרים, בבקשה.

<קמאל אלדנפירי: קמאל, יושב-ראש ועד טבע-טק.

<קמאל אלדנפירי: אני רוצה שנצא מכאן במסר לעובדים שמעכבים את הפיטורים עד אחרי החגים, נשב ביחד ונמצא את הפתרונות.

<קמאל אלדנפירי: אם נשב ביחד, אנחנו נמצא את הפתרונות.

<קמאל אלדנפירי: אבל להשאיר את זה פתוח כבר שבועיים, בלי מסר לעובדים, שכולם בלחץ – אי-אפשר לעבוד במצב הזה – אי-אפשר – שכל אחד חושב שהוא הולך הביתה.

<קמאל אלדנפירי: אי-אפשר להמשיך ככה.

<קמאל אלדנפירי: אם הלב שלך עם העובדים, ואני מאמין שכן, אתה צריך לצאת במסר שאתם עוצרים את זה עד אחרי החגים.

<קמאל אלדנפירי: אחרי החגים נשב, ואפשר למצוא – יש הרבה פתרונות.

<קמאל אלדנפירי: אם נשב ביחד, נמצא מיליון פתרונות.

<אלה אדמוב: אלה אדמוב, חברת ועד טבע-טק.

<אלה אדמוב: אני רוצה להעלות פה שאלה אתית ומוסרים שמציקה לי אישית, ואני רואה שגם לכל הנוכחים פה.

<אלה אדמוב: הנהלת טבע אומרת שהיא מוכנה ללכת להידברות ולהיוועצות עם ועד העובדים.

<אלה אדמוב: ראוי לציין שעד כה לא הייתה כזאת כלל.

<אלה אדמוב: אבל עם זאת, אתם לא מוכנים להקפיא את הליך הפיטורים.

<אלה אדמוב: אז נשאלת שאלה אמתית וכנה, איך ניתן לנהל סוג של הידברות כלשהי כאשר צד אחד מרגיש מאוים והוא לא יודע מתי יתחילו לשלוף את מכתבי הפיטורים?

משה גפני: כמו כן, מבחינתי כעובדת חברה שמייצגת את העובדים, טבע ומנהליה תמיד היוו עבורי ערכי מוסר ויושרה.

משה גפני: סירובכם לקבל את הצעתו של חבר הכנסת מיקי רוזנטל, זה נוגד את כל מה שאני מרגישה, ואת כל מה שהעובדים מרגישים.

משה גפני: כמו כן, ראוי לציין נקודה נוספת שאף אחד לא לקח בחשבון.

משה גפני: רמת האבטלה בנגב היא מהגבוהות בארץ.

משה גפני: אם חברה כמו טבע, חברת הדגל, מרשה להתנהל כך ולפטר עובדים, שהרי ידוע ששכרם הוא לא מה שיציל את החברה, אז מה יגידו חברות אחרות?

משה גפני: תנו לי לסכם במשפט אחד, אם בארזים נפלה שלהבת, מה יגידו אזובי הקיר?

משה גפני: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: יש מישהו מהחברה שרוצה להשיב או שאני אסכם?

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אם אפשר בבקשה, לא נאום ציוני, פרקטי בעברית קלה.

מיקי רוזנטל: תתייחס בבקשה לנקודות – פרישה מרצון, למה לא?

מיקי רוזנטל: נאמר פה שלא הסכמתם לזה.

מיקי רוזנטל: הסבת עובדים מהעובדים הקיימים.

משה גפני: אני מצטער שנתתי לך הוראות מה להגיד, תגיד מה שאתה רוצה בגלל שאני הולך לסכם.

<דויד לוסטיג: אני אגע בעובדות.

<דויד לוסטיג: אני מקווה שאני אפריך מספר דברים שעלו כאן בדיון.

<דויד לוסטיג: אחת, אנחנו לא התחלנו היום את תהליך ההיוועצות.

<דויד לוסטיג: אנחנו נמצאים מ-2014 בתהליך יחד עם הוועדים, יחד עם ההסתדרות, במספר מהלכים שציינתי בפעם שעברה, אני לא אחזור על כולם.

<דויד לוסטיג: אני כן אציין, מיקי רוזנטל, בגלל מה שהעלית לגבי הנושא של פרישה מרצון – פתחנו ב-2015 תהליך פרישה מרצון וכל העובדים שנענו לבקשה הזאת יצאו מהארגון.

<דויד לוסטיג: התהליך הזה נמשך עד לפני מספר חודשים, שבהם המשכנו בתהליך פרישה מרצון.

<דויד לוסטיג: לצערי, מיצינו את התהליך הזה עד תום.

<דויד לוסטיג: אין יותר עובדים לפרישה מרצון.

שלי יחימוביץ': כי התנאים שלכם לא מספיק טובים.

מיקי רוזנטל: כי אתם לא רוצים?

<דויד לוסטיג: אין טעם להמשיך ולגרור את הדבר הזה.

<דויד לוסטיג: אין לנו אפשרות לגרור רגליים, לטובת הפעילות שלנו.

<דויד לוסטיג: עלה פה הנושא של עובדי קבלן.

שלי יחימוביץ': חלקו את מצנח הזהב של ויגודמן בין העובדים והכול יהיה בסדר.

משה גפני: רבותי, אני לא ממשיך את הדיון.

משה גפני: תשלים.

יוסי יונה: - - - אם יש מודעות דרושים - - -

משה גפני: הוא יענה אם הוא ירצה, הוא לא רוצה לענות.

משה גפני: אתה לא עונה למה ששואלים אותך, אנחנו סיימנו את הדיון הזה.

משה גפני: תענה לי את מה שאתה רוצה לענות.

משה גפני: אני יכול לדבר במקומך, אני אגיד לך בדיוק את מה שאתה הולך להגיד.

אורן אסף חזן: על הכסף, אם אפשר לשמוע.

שלי יחימוביץ': אתה לא מבין שאחוז אחד בחוק עידוד השקעות הון יעלה לכם יותר מ-350 עובדים מפוטרים?

שלי יחימוביץ': וזה מה שאנחנו נעשה.

<דויד לוסטיג: הרב גפני, אני רוצה לגעת ברשותך, בעוד שתי נקודות.

<דויד לוסטיג: אחת, הנקודה של עובדי הקבלן.

<דויד לוסטיג: הסברתי בפעם שעברה, ואני חוזר ואומר גם הפעם בצורה ברורה מאוד – אין לנו שום כוונה לדלת מסתובבת בעובדי קבלן, נקודה.

<דויד לוסטיג: דבר שני, עלה פה נושא של הכשרת עובדים.

<דויד לוסטיג: מי שנמצא בטבע – במיוחד כל אלה שנמצאים בטבע – מכיר שהתהליך שלנו, כל תהליך של קליטת עובדים בטבע, מתחיל בניוד פנימי.

<דויד לוסטיג: הוא מפורסם בכל האתרים של טבע, מפורסם על כל לוחות המודעות.

<דויד לוסטיג: אנחנו מחפשים עשרה מפעילים סטריליים כבר חצי שנה.

<דויד לוסטיג: לא מצאנו מפעילים סטריליים.

<דויד לוסטיג: אנחנו נקלוט גם חיצוניים, כי לוקח 12 חודשים להכשיר מפעיל סטרילי, והשקענו עשרות מיליוני שקלים להכשיר עובדים.

אורן אסף חזן: אבל ההכשרה היא אותה הכשרה למישהו מפה או למישהו מבחוץ, לא?

<דויד לוסטיג: אני רוצה לסכם.

<דויד לוסטיג: אנחנו נעבוד בצורה יעילה ואפקטיבית, ללא גרירת רגליים, עם ההסתדרות והוועדים כדי לצאת מהמשבר הזה.

משה גפני: מה אנחנו בעניין הזה מבחינתך?

<דויד לוסטיג: הרב גפני, כל מה שאתה אמרת, כל מה שחברי הוועדה אמרו, יהיה חלק מהנושאים שאנחנו נדון בהם יחד עם הוועדים וההסתדרות.

שלי יחימוביץ': מתי הדיון הבא על חוק עידוד השקעות הון?

אורן אסף חזן: זה לא צריך לעבוד בשיטת המקל והגזר.

אורן אסף חזן: זה לא בסדר, שלי.

איציק שמולי: זה חייב לעבוד כך.

מיקי רוזנטל: אין ברירה.

<קריאות: - - -

איציק שמולי: על מה אתה נותן עידוד השקעות הון?

איציק שמולי: לעודד עבודה.

אורן אסף חזן: זה לא משנה, כרגע יש פתרונות אחרים.

איציק שמולי: איזה?

איציק שמולי: הוא לא מוכן ללכת מילימטר.

אורן אסף חזן: אם הוא לא יהיה מוכן, נטפל בזה.

משה גפני: אורן, אני עוסק בעניין הזה יותר מדי.

משה גפני: חברת טבע היא חברה עסקית.

אורן אסף חזן: גפני, שיגיד אם יוכל להקפיא את הפיטורים עד אחרי החגים.

אורן אסף חזן: שיתייחס לעניין עד אחרי החגים.

משה גפני: לא רוצה.

משה גפני: אני כבר מסכם.

משה גפני: אני עכשיו בחיפה כימיקלים, היינו צריכים להתחיל.

אורן אסף חזן: הוא יכול במשפט אחד להגיד.

משה גפני: הוא לא יכול להגיד.

משה גפני: אתה לא שומע שהוא לא יכול להגיד?

<קריאה: הוא לא רוצה.

משה גפני: אז הוא לא רוצה.

אורן אסף חזן: אין לא יכול, יש לא רוצה.

משה גפני: בסדר, אז הוא לא רוצה.

משה גפני: אני יודע מה הוא יענה.

משה גפני: אני מבקש לומר כדלהלן: טבע היא חברה עסקית שאנחנו התברכנו בה במשך עשרות שנים.

משה גפני: אנחנו ראינו בה חברה יעילה, טובה ורצינית שמביאה כבוד למדינת ישראל.

משה גפני: העובדים בה עשו פעילות שהועילה לחברת טבע העולמית.

משה גפני: היו פעולות עסקיות שאני לא יכול להתערב.

משה גפני: אנחנו בוועדת כספים לא יכולים להתערב בפעולות העסקיות האלה.

משה גפני: ילמדו את זה במקומות שילמדו, למה השקיעו כל כך הרבה כסף בחברות כושלות.

משה גפני: זה לא עסק שלנו, אנחנו לא מעבירים ביקורת.

משה גפני: כיושב-ראש הוועדה אני רוצה לסכם את הדיון.

משה גפני: אנחנו לא מעבירים ביקורת על חברת טבע, זה גם לא נושא הדיון של כל מה שנעשה שם.

משה גפני: אם זה היה נושא הדיון, היינו דנים על העניין הזה, הייתה פה ביקורת קשה.

משה גפני: אנחנו לא שם.

משה גפני: אנחנו יודעים שלטבע יש משבר עולמי שהעובדים לא אשמים בו.

משה גפני: אתה בעצמך אמרת את זה גם בדיון הקודם, נדמה לי שגם היום אמרת בצורה מסוימת.

משה גפני: העובדים לא אשמים בכישלון של החברה, הם עושים את עבודתם.

משה גפני: להיפך, יש פה דברים שנעשו שהועילו לחברה בכל העולם.

משה גפני: אנחנו לא נרצה שהעובדים יפוטרו.

משה גפני: לא נרצה.

משה גפני: אנחנו יודעים שיש קו אדום בין מה שמותר לנו לעשות ובין מה שאסור לנו לעשות, וההבדל בין הטוב לרע, אומרים חז"ל, הוא כחוט השערה.

משה גפני: אני נזהר לא לעבור את חוט השערה הזה.

משה גפני: אנחנו עזרנו לחברה.

משה גפני: אנחנו, מדינת ישראל.

משה גפני: אנחנו, ועדת הכספים, מייצגים במקרה הזה את הכלכלה של מדינת ישראל.

משה גפני: עזרנו לחברה מאוד מאוד, הרבה יותר מאשר חברות אחרות, שביקשנו מאתנו עזרה, ולא הלכנו כל כך רחוק כמו שהלכנו אתכם.

משה גפני: אני מדבר על ועדת הכספים לדורותיה, אני לא מדבר דווקא על ועדת הכספים עכשיו, ואני לא מדבר על ועדת הכספים שאני עמדתי בראשה.

משה גפני: עזרו מאוד לחברה.

משה גפני: סביר להניח שחברת טבע תתאושש.

משה גפני: סביר להניח.

משה גפני: אם היינו חושבים שהיא הולכת להתרסק לחלוטין, אז הדיונים מיותרים, מה זה משנה?

משה גפני: גם הפרנסה שלך נמצאת בבעיה, וגם אלה שמקבלים משכורות גבוהות נמצאים בבעיה.

משה גפני: אנחנו מקווים שהיא תתאושש.

משה גפני: אנחנו גם מתפללים שהיא תתאושש בגלל שיש הרבה עובדים כאן בארץ שאנחנו דואגים להם.

משה גפני: אני מבקש לא לפטר עובדים עד אחרי החגים.

משה גפני: לשבת לדיון – לא דיון של גרירת רגליים.

משה גפני: אנחנו יודעים לעשות את ההבחנה.

משה גפני: לא דיון שלא מראה את המכלול.

משה גפני: יש דיונים שמקיימים עם עובדים, ויש דיונים שמקיימים עם עובדים.

משה גפני: אנחנו מדברים על הדיון הזה - - -

אילן גילאון: גפני, גם לא אחרי החגים.

משה גפני: אני מדבר עד אחרי החגים להגיע לפתרון.

משה גפני: אבל אני מבקש לדווח לוועדה אחת לשבוע.

משה גפני: אני לא רוצה לאיים בשום דבר.

משה גפני: לא רוצה לאיים.

משה גפני: אתם תצטרכו אותנו בהמשך.

משה גפני: אם החברה מצליחה ומתאוששת – ואנחנו מקווים שכך אכן יקרה – זה הדבר הראשון שמעניין אתכם, אנחנו נהיה כאן, אתם תצטרכו אותנו.

משה גפני: ואנחנו נעזור לכם, בעזרת ה', אם אכן אנחנו רואים שאתם מדווחים לנו בכל שבוע.

משה גפני: אני מבקש למנות שני אנשים שיהיו אתכם בקשר – את מיקי רוזנטל מהאופוזיציה.

משה גפני: מי רוצה מהקואליציה?

<קריאה: אורן חזן.

אורן אסף חזן: הם ביקשו.

משה גפני: מישהו מהקואליציה – נחליט לגביו.

אורן אסף חזן: מה?

אורן אסף חזן: אני לא מבין.

אורן אסף חזן: אני ממלא מקום יו"ר הקואליציה, תגיד עוד מילה, אני הופך פה את כל הוועדה.

אורן אסף חזן: מה זה השטויות האלה?

אורן אסף חזן: מה זה נחליט לגביו?

אורן אסף חזן: אין פה אף אחד חוץ ממני ומפורר.

<קריאה: אדוני היושב-ראש, אתה מהקואליציה?

<קריאה: אני מציע שזה יהיה אתה.

משה גפני: אורן, אתה ואני.

אורן אסף חזן: ביחד, בסדר.

משה גפני: אני מבקש דיווח קבוע עד אחרי החגים.

משה גפני: אם אנחנו רואים במהלך התקופה הזאת שהדברים מתנהלים כמו שאמרת, ברצינות, קודם כל מצדכם, ואחרי זה גם מוועדי העובדים, מהוועדים כולם, שהעסק מתנהל כמו שצריך – אין הסכמה, אין פיטורים מרצון?

משה גפני: אני אומר לך, בלי להיות איש עסקים ובלי לנהל את חברת טבע, ובלי להיות סמנכ"ל, אין לי שאיפה כזאת – אין דבר כזה שאין פרישה מרצון.

משה גפני: אין דבר כזה.

משה גפני: יש דבר כזה שלא משתלם לפרוש מרצון.

משה גפני: זאת האפשרות, שעובדים אומרים אני לא רוצה, מה אתה מציע לי?

משה גפני: ואתם צריכים לקחת את זה בחשבון.

משה גפני: אנחנו מאוד חוששים לעניין של העובדים.

משה גפני: אנחנו על עובדים משלמים הרבה מאוד.

משה גפני: אנחנו הבאנו כספים לחברות שבהן הסכנה שעובדים יפוטרו היו כתוצאה מאי הזרמת כסף.

משה גפני: אנחנו לא נתייחס יותר לחברת טבע בשוויון נפש.

משה גפני: אתם תלכו אתנו בעניין הזה, אנחנו נלך אתכם.

משה גפני: לא תלכו אתנו בעניין הזה, אנחנו עומדים מהצד.

משה גפני: עומדים מהצד בשביל חברת טבע במדינת ישראל, אתה יודע שזה לא הדבר הרצוי ביותר.

משה גפני: ולכן אני מבקש להתחיל לדבר עם העובדים.

משה גפני: לדבר אתם לא בגרירת רגליים, לדבר אתם באמת ובתמים ולא לשים רשימות בכל מיני מקומות, אלא שהם יוכלו להגיד לנו שהמשא ומתן מתנהל טוב.

משה גפני: הוא מתנהל טוב, המשמעות של העניין – אתה יכול להגיד את זה גם לטבע העולמית, להנהלה שלהם – אם אתם רוצים שהעסק יתנהל ושהמדינה תמשיך לסייע ושוועדת הכספים תהיה אתנו, הוא צריך להיות נורמלי ולהיות רגיש לעניין של העובדים.

משה גפני: זה הסיכום שלי.

משה גפני: אם אתם תדווחו, הנה מה טוב.

משה גפני: לא תדווחו – אני רק לא מאיים.

משה גפני: מטבעי אני לא מאיים.

משה גפני: כשראש הממשלה מדבר איתי, מה שאני לא אומר לו, אני אפיל את הקואליציה.

משה גפני: אבל הוא מבין לבד.

מיקי רוזנטל: אדוני, אני מבקש להוסיף הערה אחת לסיכום שלך, שהוא מקובל עלי, והוא כדלקמן: העובדים הכריזו על סכסוך עבודה והם רשאים להשבית מהיום את המפעל, את מפעלי טבע בארץ.

משה גפני: אני מציע שהם לא ישביתו.

מיקי רוזנטל: אנחנו מציעים גם לעובדים, כמו שאנחנו מציעים להנהלה – גם העובדים לא יכולים לנקוט באופן חד-צדדי בשום דבר, הם צריכים לדווח לאותה ועדה שמינית עכשיו, כי העניין הזה הדדי.

מיקי רוזנטל: אנחנו רוצים שתהיה כנות במשא ומתן ויגיעו להסכמות.

מיקי רוזנטל: זאת המטרה של הוועדה.

משה גפני: גם כלכלית זה כדאי לכם וגם לעובדים מבחינת הזכויות של העובדים.

<קריאה: ייגרם נזק בסוף.

מיקי רוזנטל: הנזק של השבתה יהיה יותר גרוע.

מיקי רוזנטל: אנחנו בפייר-פלי עכשיו.

מיקי רוזנטל: ולכן אני רוצה להוסיף עוד משפט אחד.

מיקי רוזנטל: אני מבין שטבע לא יכולה להיענות לבקשותינו באופן מפורש, אבל אנחנו יודעים לקרוא בין השורות, ואנחנו מבינים, וזאת ההבנה שלי.

מיקי רוזנטל: אני מבקש להגיד תודה - -

משה גפני: גם אני מבין ככה.

מיקי רוזנטל: - - שטבע לא מתכוונת לפטר עובדים עד אחרי החגים ולהיכנס למשא ומתן כן.

מיקי רוזנטל: היא לא יכולה להגיד את זה, אבל זאת הכוונה שאני הבנתי אותה.

מיקי רוזנטל: אם יתברר לי שהכוונה היא לא זו, כאמור - -

משה גפני: פיטורים שרירותיים.

מיקי רוזנטל: - - יש לנו אמצעים לבלום את זה.

מיקי רוזנטל: תודה.

משה גפני: תודה רבה רבותי.

משה גפני: הישיבה בעניין הזה הסתיימה.