ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 597, 2017-11-06 10:00

יעקב פרי: <גבירותי ורבותי, בוקר טוב.

יעקב פרי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכלכלה, 6 בנובמבר 2017.

יעקב פרי: >

<לאה ורון: על סדר-היום שתי הצעות חוק.

יעקב פרי: יש לנו שתי הצעות חוק, אלה הצעות מוצמדות, של חבר הכנסת מלכיאלי, אחר כך אני הצמדתי את הצעת החוק שלי.

יעקב פרי: רק צריך פה לציין שלפחות הצעת החוק שלי הייתה בעקבות פניית ציבור מפונה בשם גלעד יערי שהתקבלה אצלי בלשכה, וקלענו לדעת גדולים.

יעקב פרי: אנחנו מדברים על הכנה לקריאה ראשונה מכיוון שהצעת החוק הזאת עברה בקריאה טרומית פה אחד, ואני מבין שישנן כל מיני שאלות, בעיות או הערות שאנחנו נדון בהן במגמה להגיע בסוף הישיבה הזאת לכך שהצעת החוק תגיע לקריאה ראשונה.

יעקב פרי: דרך אגב, חלק מן הדברים שלא נוכל למצוא להם פתרון היום, אפשר גם אחרי הקריאה הראשונה לטפל בהם אבל כמובן שעדיף לטפל בכל הנושאים הפתוחים כבר הבוקר.

<איתי עצמון: יש גם הבדלים קלים בין שתי הצעות החוק.

יעקב פרי: על זה אנחנו בוודאי נתגבר.

יעקב פרי: על-פי הצעת החוק – ואני מקווה שאני לא מטעה וטועה – מדובר על סמכות האכיפה בחניונים ובבתים משותפים, כשהסמכות הזאת היום איננה ברורה.

יעקב פרי: מכאן, שדיירים שנתקלים ברכבים שחונים שלא לפי סדרי התנועה ובצורה שאינה בטיחותית, מסכנת אפילו, נתקלים בבעיה כאשר אין סמכות לרשויות האכיפה לפעול.

יעקב פרי: בהצעות החוק מוצע לקבוע – אני עושה את זה כללי, כמובן שנרד כבר לפירוט – שחניית רכב בניגוד להסדרי תנועה בחניונים פרטיים, באופן מגביל או חוסם מעבר כלי רכב, תהיה עבירה.

יעקב פרי: בנוסף, מוצע להבהיר שלשוטר יהיו סמכויות אכיפה לעניין חנייה גם בחניונים פרטיים ובבתים משותפים.

יעקב פרי: אני מקווה שבשתי מלים או בשני משפטים אמרתי לפחות את הכותרות.

יעקב פרי: לפני שנתחיל לדון ממש, חבר הכנסת מלכיאלי, אם אתה רוצה לומר כמה דברים, יש לך זכות יוזם, מה שנקרא.

מיכאל מלכיאלי: בקצרה.

מיכאל מלכיאלי: קודם כול, אני רוצה להודות לך על הדיון שאתה מנהל אותו, ואם אתה גם הצעת כזו הצעה, אז ממש אנחנו ככה נזרום ביחד.

מיכאל מלכיאלי: אני, ממש כמו חבר הכנסת פרי, קיבלתי את ההצעה הזאת גם מפניית ציבור, יהודי בשם יעקב שפנה אלי, והסיפור היה פשוט מאוד.

מיכאל מלכיאלי: הוא עשה קניות – אגב, זה קרה גם לי לפני כמה שנים – באחת מרשתות המרכולים.

מיכאל מלכיאלי: הוא חנה בחנייה המסודרת, הגיע אדם וחסם אותו, ממש לא נתן לו לצאת.

מיכאל מלכיאלי: כמעט שעתיים הוא מחכה שם, ואחרי שעתיים מגיע איזה אדם אדיב והואיל בטובו לבקש סליחה.

מיכאל מלכיאלי: בשעתיים האלה הוא התקשר לכל מי שיכל – למשטרה, לעירייה.

מיכאל מלכיאלי: המשטרה אמרה לו: תראה, המקום שם הוא פרטי של בעל העסק וזה גם לא מקום שמפריע לדרך.

מיכאל מלכיאלי: האדם היה צריך לחכות שם שעתיים.

מיכאל מלכיאלי: לי זה גם קרה בחניון פרטי, אדם חסם אותי מעל שעה.

מיכאל מלכיאלי: אחרי כן הוא הגיע, הוא גם סליחה לא אמר.

מיכאל מלכיאלי: הוא בא ואמר, מה אתה חונה פה, והמשיך הלאה, ברוב חוצפתו.

יעקב פרי: אתה צריך, איך אומרים, להודות לכך שהוא גם לא הוציא סכין.

מיכאל מלכיאלי: נכון.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו לא אוהבים לתת סמכויות יתר, לא לשוטרים ולא לפקחים.

יעקב פרי: נכון.

מיכאל מלכיאלי: אבל ההצעה אומרת שבמידה ומגיע שוטר או פקח עירוני והוא מתרשם שבאמת החסימה היא הפרעה שלא נותנת לבן אדם לצאת, חסימה לא מוצדקת, תהיה לו אפשרות לתת דוח לאותו אדם שחוסם.

מיכאל מלכיאלי: אני מקווה שנוכל להגיע פה להבנות היום לקראת הכנה לקריאה ראשונה.

מיכאל מלכיאלי: גם אם לא, אפשר בשלב ההמשך, כמו שחבר הכנסת פרי אמר.

מיכאל מלכיאלי: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפחות תהיה אפשרות לקרוא לשוטר להגיע.

מיכאל מלכיאלי: בוודאי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי השוטר לא יעבור לבד.

מיכאל מלכיאלי: אמת.

יעקב פרי: תודה, חבר הכנסת חאג' יחיא.

יעקב פרי: אני מציע שאנחנו ניגש ישר, אלא אם יש מישהו שרוצה להעיר לפני.

<איתי עצמון: אני רק מבקש להזכיר שלפי החלטת ועדת השרים, תמיכת הממשלה בהצעת החוק הייתה בכפוף לתיאום עם משרדי הממשלה הרלוונטיים.

<יפעת רווה: אנחנו ישבנו על זה, אנחנו נעדכן אתכם.

<איתי עצמון: לכן, אני חושב שיש מקום - -

יעקב פרי: יש מקום לשמוע.

<איתי עצמון: - - לשמוע את הערותיהם.

יעקב פרי: בבקשה.

יעקב פרי: מי רוצה להתחיל?

יעקב פרי: חוה, בבקשה.

<חוה ראובני: תודה, אדוני.

<חוה ראובני: קודם כול, רציתי להפנות את תשומת הלב לשני הבדלים בין שתי הצעות החוק.

<חוה ראובני: אחד, בעוד שהצעת החוק של חבר הכנסת מלכיאלי עניינה בחניונים המשמשים את הציבור, הצעת החוק של אדוני כוללת גם בתים משותפים וחניונים פרטיים לחלוטין, שהם מקומות שאף אחד לא מוזמן להיכנס אליהם.

<חוה ראובני: יש הבדל בין חנייה של סופר שכל אחד שרוצה או כל אחד שמוכן לשלם, במקומות שזה כרוך בתשלום, זכאי להיכנס, לחנייה של בית משותף, זה לא אותו דבר.

יעקב פרי: זה ברור.

<חוה ראובני: ההבדל השני הוא שאדוני גם הוסיף בהצעת החוק שלו נושא של הסדרי תנועה.

<חוה ראובני: הסדרי תנועה, יש מובן מאוד ברור וידוע בדיני התעבורה – אני לא יודעת אם אדוני כיוון להגדרה הספציפית הזאת – אבל שם דובר על דברים שהם נקבעים רק בדרך ורק על-ידי רשות תמרור, וזה עבודה מקצועית של התייעצויות עם קצין משטרה, זה הנדסת תנועה.

<חוה ראובני: וכאשר אנחנו מדברים על הסדרי תנועה במגרשים פרטיים, בוודאי בבתים משותפים וגם במגרשים פרטיים אחרים, אז מישהו לקח דלי צבע ומברשת - -

יעקב פרי: ולקח לעצמו את סמכות רשות התמרור.

<חוה ראובני: - - ולא ברור אם הוא בדיוק יודע מה הוא עושה והאם ההסדרים האלה הם נכונים ורצוי כל כך לכבד אותם.

<חוה ראובני: .

יעקב פרי: ברור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: סליחה, יש לי שאלה בנקודה הזאת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בבקשה להיתר בנייה, הרי היום מבקשים ודורשים את הסימון של מקומות החנייה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אולי לשנות את המלל ולכוון אם הסימון תואם גם תוכנית היתר בנייה שאושרה, כי היום את לא יכולה לקבל היתר בנייה בלי לסמן ולקבוע את המספר המתאים למספר הדירות.

<חוה ראובני: נכון.

<חוה ראובני: הכמות של המקומות והמיקום שלהם הוא אכן חלק מהליך אישור הסטטוטוריקה של המבנה, אבל יחד עם זאת, הסדרי החנייה במקום והסדרי התנועה הם הרבה מעבר לזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני אמרתי לשנות את המלל, כי אני יודע את ההבדל בין הסדרי תנועה - - -

<חוה ראובני: כן.

<חוה ראובני: מתעוררים שני סוגי בעיות.

<חוה ראובני: יש את הבעיה של חסימה.

<חוה ראובני: אם זה חסימה של הכניסה לחנייה – מחצר של בית יש כניסה אחת, חונה רכב בחוץ ברחוב, לפניו מותר, מאחוריו מותר, רק הוא חוסם את הכניסה לחנייה, זאת כבר עבירה בדיני תעבורה, תקנה 72(א)(4), שם אין לנו צורך בהסדר.

<חוה ראובני: חנייה כפולה, גם היא עבירה – כבר קיימת.

<חוה ראובני: לי אישית, סיפורים אישיים, קרה לי שחניתי במקום שלא היה מסומן, איזה מגרש עפר – איפה שחופרים היום את בניין משרד המשפטים, זה היה מגרש עפר שהיינו חונים בו עד לפני כמה חודשים – חניתי במקום אחד.

<חוה ראובני: באתי בצהרים, מצאתי רכב חונה צמוד אלי מימיני, רכב חוסם צמוד משמאלי, לפניי, מאחוריי.

<חוה ראובני: הזמנתי משטרה.

<חוה ראובני: מה המשטרה אומרת?

<חוה ראובני: אני לא יכול לתת לאף אחד דוח.

<חוה ראובני: מיהו החוסם?

<חוה ראובני: האחרון שבא הוא החוסם, אבל אני לא יודע באיזה סדר הם באו.

<חוה ראובני: מספיק שאחד מהם לא היה שם, יכולתי לצאת.

<חוה ראובני: אז גם אם שם מישהו ביצע עבירה ויש שם ארבע מכוניות שאחת מהן היא עבריינית, אין דרך לדעת מי, ומה שנשאר לו לעשות היה להשיג את מספר הטלפון ולהתקשר לאיש, לנסות להביא אותו.

<חוה ראובני: עלה לי בחצי שעת המתנה.

מיכאל מלכיאלי: המקרה שלך הוא מקרה מאוד מעניין, שיש רכב, סגרו אותך מארבע רוחות השמים.

מיכאל מלכיאלי: נכון?

<חוה ראובני: כן.

מיכאל מלכיאלי: ששם באמת השוטר מגיע.

<חוה ראובני: אני מבינה, אתה מדבר על מצב אחר, שגם זה אני מניחה שלכל אחד מאתנו קרה בהזדמנות כזו או אחרת.

יעקב פרי: כן.

יעקב פרי: שחוסמים.

מיכאל מלכיאלי: אגב, יכול להיות שגם קרה לנו כחוסמים, לא רק כנחסמים.

יעקב פרי: פחות.

<חוה ראובני: אני מאוד מקווה שלא.

יעקב פרי: אנחנו חברי כנסת שומרי חוק.

<חוה ראובני: בעיה נוספת, שנמצאת בעבודה ממשלתית מאוד מאוד אינטנסיבית בדרגים, כולל ברמה שהיועצת המשפטית של משטרת ישראל מעורבת ומפקחת על ההתקדמות בעניין הזה, זה מקום שיש חניות פרטיות, ומישהו שזאת לא החנייה שלו תופס אותה.

<חוה ראובני: גם כן, כל אחד מאתנו שיש לו חנייה פרטית, כנראה זה קרה לו בהזדמנות כזו או אחרת, שזה מעורר סדרה של בעיות, כולל איך ידע מי שחונה שזאת חנייה פרטית, ומצד שני לא לתמרץ אנשים לסמן חניות ציבוריות כחניות פרטיות על-ידי תקיעת שלט.

<חוה ראובני: אבל אני מבינה שזה מחוץ לסקופ של הצעות החוק.

יעקב פרי: נכון.

<חוה ראובני: על זה הממשלה עובדת בימים אלה, על גיבוש מתווה שיסדיר את המכלול הזה.

<חוה ראובני: לגבי ההבדלים בין שתי הצעות החוק.

<חוה ראובני: לי יותר קשה לקבל את הרעיון של אכיפה משטרתית במרחב הפרטי לחלוטין.

<חוה ראובני: בחנייה של בית משותף להזמין לחצר מישהו, כשהמשטרה תאכוף הסדרים כאלה, בעיני זה קצת יותר מוקשה.

<חוה ראובני: לעומת זאת, קל לי יותר עם מקומות שהם ציבוריים.

<חוה ראובני: אני הייתי מציעה אולי ללכת לנוסח של מקום ציבורי כהגדתו בחוק שוויון לאנשים עם מוגבלות, ששם יש הגדרה של מקום ציבורי שגם אימצנו אותה בהקשר של חניות נכים לפקודת התעבורה.

יעקב פרי: אוקיי.

<חוה ראובני: וגם כן, לא לאכוף את הדמוי הסדרי תנועה שקובעים אנשים באופן פרטי, שהם לא מפוקחים, לא מקצועיים, הרבה פעמים הם עושים שכל אבל הם לאו דווקא נכונים ובוודאי לא מבוקרים באופן שמצדיק אכיפה.

יעקב פרי: ברור.

יעקב פרי: תודה, חוה.

יעקב פרי: בבקשה, גברתי.

<יפעת רווה: יפעת רווה, משרד המשפטים.

<יפעת רווה: קודם כול, אני לא יודעת אם גלעד יערי נמצא כאן, אבל גם אלינו הוא פנה ואני רוצה להודות לו בהזדמנות הזאת כי זה מאוד עזר.

יעקב פרי: אנחנו מצטרפים לתודות.

<יפעת רווה: אנחנו ישבנו בנושא הזה עם המשטרה – אני לא יודעת אם יש כאן נציג.

יעקב פרי: כן, נמצאת כאן דנה, שהיא ליוותה אותי, אני ליוויתי אותה מהדיון הקודם.

<יפעת רווה: ובאמת כדי לפתור את הבעיה שחווה העלתה - שזה הצד השני של העניין – שלפעמים אנשים משתלטים על שטח פרטי, אנחנו חשבנו שצריך במקביל למתן האפשרות לאכיפת העבירה הזו המוצעת, גם לקבוע עבירה מקבילה של השתלטות על שטח פרטי מעבר לכללים הרגילים של חוקי העונשין, שאפשר יהיה לאכוף אותה בדרך פשוטה של עבירת קנס, וזה באמת פותר גם מבחינת המשטרה.

יעקב פרי: אבל מי ייתן את הקנס?

<יפעת רווה: המשטרה.

<קריאה: רק המשטרה.

יעקב פרי: המשטרה.

יעקב פרי: לא פקח עירוני.

<קריאה: נשמע מה משרד הפנים אומר על זה.

יעקב פרי: אני שואל.

<יפעת רווה: אנחנו ישבנו עם המשטרה בעניין הזה.

<יפעת רווה: אני לא רוצה לדבר בשם הרשויות המקומיות.

יעקב פרי: הרשויות המקומיות לא רוצות לטפל בכלל בעניין הזה.

מיכאל מלכיאלי: לדעתי, עדיף שהמשטרה.

יעקב פרי: לא יודע אם זה צודק או לא צודק, אבל ראיתי את ההתייחסות שמשרד הפנים אומר – לא ענייני.

יעקב פרי: לא כך אבל כמובן לא רוצים להתעסק עם זה.

<חוה ראובני: אפשר להוסיף משפט ששכחתי?

יעקב פרי: בוודאי שאפשר.

יעקב פרי: את יודעת שאצלי הכול ליברלי ופתוח.

יעקב פרי: רק בלי התפרצויות.

<חוה ראובני: אדוני רוצה למצות את השיח.

<חוה ראובני: הייתי מוסיפה עוד שבנושא של חסימת מקום החנייה – חסימה חונה – שהאכיפה תתבצע רק על-פי פניית הנחסם ולא שעובר שם שוטר ורואה רכב חוסם, כי אנחנו מכירים כתופעה הסכמות לדברים האלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בדיוק מה שאמרתי עכשיו.

מיכאל מלכיאלי: חד-משמעית.

<חוה ראובני: החנייה של המשרד שלי בבניין ג'נרי, נכנסות לתוכה אולי מאה מכוניות יותר מאשר היא מיועדת, על-ידי הסדרים פרוביזוריים כאלה של יש מישהו שאני יכול לחסום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את גם יודעת מי חוסם אותך.

<חוה ראובני: וזה בהסכמה.

מיכאל מלכיאלי: אגב, זה דברי טעם כי היום גם ברישוי עושים הסכמות בין הדיירים.

<חוה ראובני: שהאכיפה תתבצע רק על-פי תלונה.

יעקב פרי: רבותי, אם יש הסכמה זה ברור שאנחנו לא נחוקק משהו שנאכוף על ההסכמה אי הסכמה או עבירה.

יעקב פרי: זה ברור לחלוטין.

יעקב פרי: גברתי.

<מירי כהן: מירי כהן, משרד הבריאות, מנהלת שירותי הצלה ועזרה ראשונה.

<מירי כהן: אל"ף, כאזרחית בכלל אני מברכת על הצעות החוק האלה.

<מירי כהן: אני מניחה שכולנו כמובן, כל אחד חווה באופן אישי את הסיטואציה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: אבל.

<מירי כהן: אנחנו מברכים על החוק, לא מתנגדים לו.

<מירי כהן: אני רוצה אבל – יש את האבל הזה, כמו שאתם יודעים - בכל אופן לתת את הדעת, לראות איך אנחנו בסיטואציות מסוימות לא פוגעים ביכולת במקרי חירום רפואיים שמגיעים כוחות הצלה – ולא רק על אמבולנסים אני מדברת, שבאים ויכולים לחסום אפילו בבית פרטי – אבל גם כוננים.

<מירי כהן: סוגיה שאנחנו מאוד נדרשים אליה כי היום יש לנו אלפי כוננים מצילי חיים שמגיעים עוד לפני האמבולנסים, בדקות הראשונות, ומאוד מאוד חשוב לנו המצב הזה כי הם מצילים חיים.

<מירי כהן: הם מגיעים ברכבים הפרטיים שלהם.

מיכאל מלכיאלי: אבל לא יהיו תלונות עליהם.

יעקב פרי: ברגע שהם מגיעים ברכב פרטי זו יכולה להיות בהחלט בעיה אם נשארים זמן רב.

יעקב פרי: יכול להיות שאת הבעיה הזאת אפשר לפתור על-ידי איזשהו שלט.

<מירי כהן: בדיוק, זה מה שאני רוצה לומר.

יעקב פרי: משהו שישים ויגיד – פינוי רפואי, עזרה רפואית.

<מירי כהן: הסוגיה הזאת, באמת נדרשנו אליה בתקופה האחרונה, בחודשים האחרונים, בעקבות פניות של כוננים שהגיעו לכל מיני מקומות ואחר כך חטפו דוחות.

<מירי כהן: ומה שאנחנו עשינו בעקבות זה, אחרי דיון שקיימנו גם עם המומחים לרפואת חירום וגם עם גורמי ביטחון וכו', פנינו גם למשטרה, גם למשרד התחבורה וגם לשלטון המקומי, שבמקרים מצילי חיים שאלמנט הזמן הוא קריטי, אז אותם אנשים באמת יוחרגו, כלומר לא יקבלו את הדוחות.

מיכאל מלכיאלי: ודאי.

מיכאל מלכיאלי: חד-משמעית.

יעקב פרי: אין בעיה.

<מירי כהן: צריך לראות כמובן שזה מסתדר עם הצעת החוק.

יעקב פרי: לא תהיה בעיה עם זה.

מיכאל מלכיאלי: אגב, בדרך כלל כשמגיע כונן, כתוב עליו "הצלה", כתוב משהו.

מיכאל מלכיאלי: גם לא תהיה עליו תלונה.

<מירי כהן: אנחנו נדרוש את זה.

<מירי כהן: אנחנו דורשים שיהיה באמת השילוט הזה והאנשים האלה יהיו כמובן מוכרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה לא תתלונן על כונן.

מיכאל מלכיאלי: לא יתלוננו על כונן.

<מירי כהן: שאלה אם ידעו שזה כונן.

<מירי כהן: זאת הנקודה.

יעקב פרי: רבותי, מי שצריך להודיע שהוא כונן זה בעל הרכב, שיהיה כתוב עליו: אני כונן, אני רופא תורן, אני עזרה ראשונה, אני טיפול רפואי וכו'.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לי לא רושמים דוחות.

יעקב פרי: עמית קדם, מנכ"ל חברת סנטרל פארק, בבקשה.

<עמית קדם: אנחנו מנהלים 40 חניונים בכל רחבי הארץ.

<עמית קדם: אני פשוט שואל את עצמי כשאני רואה הרבה אנשים חונים אצלנו בחניונים בחניית נכים למה אנשים תופסים מקומות של נכים, כי אני רואה שיש הפרות חוזרות ונשנות.

<עמית קדם: ואם אני מנתח את הנתונים, רוב היום חניות הנכים נשארות פנויות.

<עמית קדם: אני הייתי מבדיל בין סוגים שונים של נכים – נכים שמתקשים בהליכה ונכים אחרים – כי כמות מקומות החנייה לנכים היא מאוד גדולה ונשארת פנויה ברוב היום, וכשאני רואה אנשים נורמטיביים שתופסים מקומות שמסומנים לנכים, ומנסה להבין ממה זה נובע, אני פשוט תוהה.

יעקב פרי: עמית, אני מאוד מאזין לדבריך, אבל הצעות החוק לא עוסקות בנושאים הללו ולא עוסקות בכך שמישהו תופס חנייה של נכים.

יעקב פרי: אתה מעלה בעיה או נתון שאומר שלטעמך מספר חניות הנכים גדול מדי, וצריך לסווג אותן לנכים קשים, נכים פחות קשים.

יעקב פרי: סוגיה נפרדת, יכול להיות שצריך יהיה לעסוק בה.

יעקב פרי: שמענו אותך, אנחנו רוצים להתייחס להצעות החוק שאנחנו רוצים להביא לקריאה ראשונה, ההצעות של חבר הכנסת מלכיאלי ושלי, על הפרעה בחניונים ציבוריים, פרטיים, בגדול.

<עמית קדם: בנושא הזה אין לנו סמכות אכיפה כמובן בחניון ציבורי.

<עמית קדם: יש לנו הרבה מאוד הפרות של הנושא הזה, והמשטרה כמובן היום לא תתערב.

יעקב פרי: לכן אנחנו רוצים שהמשטרה כן תתערב.

<עמית קדם: בנושא הזה זה יהיה מבורך - -

יעקב פרי: יבורך.

<עמית קדם: - - אבל אני הייתי כורך בלהבין ממה זה נובע מראש.

יעקב פרי: תודה רבה.

יעקב פרי: אני מודה לך.

יעקב פרי: משה בר, תנו יד לחרש.

<משה בר: תודה ליושב-ראש.

<משה בר: שמי משה בר, אני יושב-ראש עמותת תנו יד לחרש, נכים למען נכים.

<משה בר: אני רוצה להגיד על החניונים ליד הקניונים וכו'.

<משה בר: יום אחד הייתי בקניון בהרצליה, ושלוש וחצי שעות חיכיתי ליד האוטו.

<משה בר: התקשרתי לפקחים, התקשרתי למשטרה, כשהמשטרה יכולה בקלות להתקשר ולמצוא את האדם.

<משה בר: הגיע קצין משטרה ואמר, אין לנו מה לעשות.

<משה בר: היא חנתה בכביש שנוסעים בו, היא לא חנתה בחנייה.

<משה בר: היא סתמה לי את המעלון ואת הכול בכביש שצריכים לנסוע בו.

מיכאל מלכיאלי: לכן יש צורך בהצעת החוק.

<משה בר: לא נתנו לה דוח, לא עשו כלום.

<משה בר: הקצין אמר, אני אזיז לך את האוטו וכך תוכל לנסוע.

<משה בר: הדברים האלה מקשים עלינו מאוד ולא יכול להיות שנכה יצטרך לחכות שלוש וארבע שעות בגשם עד שימצאו.

<משה בר: הייתה גם חברה של חניונים, התקשרנו לחברה, היא גם לא רצתה לתת מידע ולא רצתה להתקשר לנהג שיזיז את האוטו, שזה גם דבר חיוני שאם יש חברות שאתה מתקשר, שיגידו לבן אדם להזיז.

יעקב פרי: תודה, משה.

יעקב פרי: ההערה היא במקומה.

יעקב פרי: הצעת החוק נותנת פתרון, אפילו חלקי, אבל היא נותנת פתרון-מה לבעיה שהעלית, כמובן לא פתרון מוחלט.

יעקב פרי: תמיד יהיו עבריינים.

<משה בר: מוחלט אי-אפשר, אבל חלקי אפשר.

יעקב פרי: מירה סלומון, מרכז השלטון המקומי, את רוצה להחכים אותנו במשהו?

<מירה סלומון: אנחנו כמובן סבורים שהנושא הזה צריך להיות מסור לסמכותה של משטרת ישראל.

<מירה סלומון: כשם שהפקחים העירוניים לא מתערבים בסכסוכים בתוך הבית ולא נכנסים לנושאים הפרטיים של אלימות בבית, הם גם לא נכנסים לסכסוכי שכנים בשטחים פרטיים.

<מירה סלומון: הדבר הזה צריך להיות בסמכות משטרת ישראל.

<מירה סלומון: תודה, אדוני.

יעקב פרי: אני מודה לך.

יעקב פרי: אדוני, בבקשה.

<חיים אמיגה: חיים אמיגה, המשרד לביטחון הפנים.

יעקב פרי: שלום, חיים.

<חיים אמיגה: שלום.

<חיים אמיגה: שתי הצעות החוק האלה בעצם חסרות נקודה אחת, מהותית מבחינתנו – אני לא יודע אם דיברו על זה - שכרגע מתנהלים מגעים בין משרדי הממשלה השונים לגבי זה, כל מה שקשור לתפיסה, חנייה בתוך חנייה פרטית עצמה.

<חיים אמיגה: מבחינתנו, מדובר בנושא שהמשטרה מוכנה להרים את הכפפה, מה שנקרא, ולקחת את הטיפול כשותפה מרכזית בנושא הזה, כנושאת בנטל המרכזי, לפתור את הסוגיה הזאת.

<חיים אמיגה: מנתונים שהובאו לנו, בסביבות 20% מהפניות למוקד המשטרתי עוסקות סביב הנושא הזה של תפיסת חניות פרטיות.

יעקב פרי: זאת אומרת, אזרחים שמתקשרים ל-100 ואומרים, חסמו אותי או משהו כזה.

<חיים אמיגה: בדיוק.

<חיים אמיגה: זאת אומרת שמדובר בבעיה מאוד מהותית.

<חיים אמיגה: ואנחנו באמת במגעים בין משרדים, בין גורמי הממשלה השונים, מנסים לגבש איזשהו מתווה של תיקון – מדובר על תיקון של תקנות בנושא.

<חיים אמיגה: מבחינתנו, אם זה ייכנס להצעות החוק כאן, זה גם משהו שאפשר לחיות אתו כמובן, אם זה ייתן מענה.

יעקב פרי: אנחנו, לא רק שלא נתנגד, אנחנו נברך על כך.

יעקב פרי: רצונם של חבר הכנסת מלכיאלי ושלי זה לדחוף את זה לקריאה ראשונה, ואחרי קריאה ראשונה אנחנו יכולים.

<חיים אמיגה: השאלה מי ינצח במרוץ, אדוני.

<חוה ראובני: אנחנו לא בתחרות.

יעקב פרי: קודם כול, זה לא מרוץ.

יעקב פרי: זו טעות לראות את זה כמרוץ.

יעקב פרי: אני חושב שבשמו של חבר הכנסת מלכיאלי ובשמי, אנחנו נהיה מוכנים אחרי הקריאה הראשונה להביא את זה כמובן לדיון בוועדת הכלכלה ולהוסיף או לגרוע או לתקן כל מה שצריך וכל מה שישכלל את החוק הזה.

יעקב פרי: אנחנו לא נמצאים במרוץ.

מיכאל מלכיאלי: אמרנו את זה בתחילת הדברים.

<חוה ראובני: לדידי ייאמר, אני חושבת שכל ההסדר, כולל מה שיש פה, מקומו היותר נכון הוא בתקנות.

<חוה ראובני: גם מה שכלול בהצעת החוק - -

יעקב פרי: זה סיפור אחר.

<חוה ראובני: - - אבל יש לנו הצעת חוק ויש ממשלה שתומכת בה.

<חיים אמיגה: אנחנו מתחייבים בשני המישורים.

מיכאל מלכיאלי: אגב, הממשלה תומכת בלי להחזיר את זה לוועדת שרים.

מיכאל מלכיאלי: הממשלה אמרה, הולכים עם החוק הזה.

<חיים אמיגה: אנחנו מתכוננים בשני המישורים.

<חיים אמיגה: רק הערה אחת נוספת חשובה.

<חיים אמיגה: דובר פה בשם הרשויות המקומיות.

<חיים אמיגה: התקנות שאנחנו מתקנים אותן, נותנות אפשרות – שוב, זה לא חובה – זו הרשאה לכל רשות מקומית שתחפוץ בכך.

יעקב פרי: תרצה – תעשה; לא תרצה – לא תעשה.

<חיים אמיגה: תרצה - תרצה, לא תרצה – לא תעשה, בדיוק כמו האופניים החשמליים.

<חיים אמיגה: רשויות שרוצות, מסמיכות פקחים בנושא הזה; רשויות מקומיות שלא רוצות, שאינן מעוניינות – לא מסמיכות, זאת אומרת הרשאה מוחלטת, שיקול דעת לכל רשות.

יעקב פרי: אתה מעלה, חיים, נושא שהוא נושא לא כל כך טריוויאלי, כפי שאתה מנסה להציג אותו מכיוון שוועדת הכלכלה לא יכולה לבוא ולהגיד – רשות מקומית תבחר.

יעקב פרי: אתה רוצה לאכוף – תאכוף; אתה לא רוצה לאכוף – לא תאכוף.

יעקב פרי: אבל אני מציע לא לעסוק בזה עכשיו כי אני מניח שכאשר תקוננה תקנות, הן יחולו על כל מי שזה צריך לחול עליו – יהיה זה משטרה או יהיה זה רשות מקומית או יהיו זה שניהם – ולכן אני מציע את הסוגיה הזאת להשאיר לדיון אחרי הקריאה הראשונה.

יעקב פרי: אני עוד אגיע לזה.

<חיים אמיגה: אני מחדד שוב שהמשטרה מוכנה לשאת בנטל של טיפול בחניות פרטיות.

יעקב פרי: המשטרה מוכנה ואנחנו ניתן לה.

יעקב פרי: גברתי, אחר כך אדוני ואחר כך אדוני.

<נאוה אושר: שלום.

<נאוה אושר: נאוה אושר, משרד הפנים.

<נאוה אושר: אני רוצה רק להוסיף ולהשלים את הדברים שנאמרו פה על-ידי מירה סלומון, שבעצם מדובר פה בסיטואציות מאוד מורכבות, עתירות סיכון.

<נאוה אושר: יש פה גם סיכוי ממשי לאלימות.

<נאוה אושר: אלה דברים שהרשות המקומית לא צריכה, והיא גם לא נדרשת אליהם.

יעקב פרי: בסדר.

<נאוה אושר: חשוב לנו רק להגיד שעמדת משרד הפנים היא כי אין להחיל את הנושא על רשויות מקומיות.

יעקב פרי: כן, זה דווקא, איך אומרים, עמדה נוחה – לא להתעסק עם זה.

<נאוה אושר: היא יכולה להיות נוחה וצודקת.

אולי מגיש החוק ייוועד עם שר הפנים בעניין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני יכול להיות המתווך ביניהם.

חאג' הציע תיווך בין שר הפנים לבין מציע החוק.

יעקב פרי: זהו, אני חושב שהיא לא צודקת, אבל זה לא חשוב.

יעקב פרי: לא נעשה מזה עניין.

יעקב פרי: אדוני.

<דן מיכאל קדרון: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

<דן מיכאל קדרון: קדרון דן, תנו יד לחירש, נכים למען נכים.

<דן מיכאל קדרון: בתקנון רשום רכב המשמש במקום ציבורי.

<דן מיכאל קדרון: זאת אומרת, למשל, כבוד היושב-ראש, יש מקום שהוא קטלני ביותר שזה רכבים שעומדים בתחנות האוטובוס.

יעקב פרי: נכון.

<דן מיכאל קדרון: הם לא צריכים להיות שם.

<דן מיכאל קדרון: אני הייתי עד לפני שבועיים.

<דן מיכאל קדרון: אישה ירדה מאוטובוס - - -

יעקב פרי: זאת עבירה ברורה.

<חוה ראובני: היא כבר קיימת.

<דן מיכאל קדרון: אבל אין את החקיקה הזאת.

<דן מיכאל קדרון: חייבת להיות חקיקה על זה - -

<חוה ראובני: יש.

<דן מיכאל קדרון: - - או חייב להיות קנס גדול מאוד, כי ברגע שרכבים עומדים בתחנה, האוטובוס נעמד, הנוסעים יורדים, הם בין המדרכה לרכב.

יעקב פרי: סכנת חיים, כן.

<דן מיכאל קדרון: יש שטח מת, אני הייתי עד לכך שהאוטובוס גרר אישה בת 60 בגלל הנושא הזה.

<דן מיכאל קדרון: אני חושב שהוועדה הזאת המכובדת הזאת, ועדת הכלכלה, שהיא נלחמת בתאונות הדרכים, היא הוועדה שיכולה לשים את ידה.

יעקב פרי: לטפל בעניין, לאכוף אותו.

<דן מיכאל קדרון: זה חלק שהוא מאוד חשוב כי אנחנו מתקרבים ל-400 הרוגים.

<דן מיכאל קדרון: תודה רבה.

יעקב פרי: אני מאוד מודה לך.

יעקב פרי: אדוני, ואחר כך חברי הכנסת.

<גלעד יערי: שלום לכולם.

<גלעד יערי: קודם כול, תודה שהוזמנתי.

<גלעד יערי: קוראים לי גלעד יערי.

יעקב פרי: אמרנו לך – כבוד היושב-ראש והגברת ממשרד המשפטים – אז אמרנו לך תודה, גלעד.

<גלעד יערי: תודה לכם, קודם כול, ולכל מי שיושב פה.

<גלעד יערי: אני רוצה לחדד בנושא הזה כי אני לפני חצי שנה פניתי בעניין הזה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: את מי הוא מייצג?

יעקב פרי: גלעד יערי פנה בפניית ציבור גם למשרד המשפטים, גם אלי, אני לא יודע, אולי גם לחבר הכנסת מלכיאלי, והצעת החוק שלי שמצורפת או תצורף - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: בזכותו.

יעקב פרי: - - היא בזכותו.

<גלעד יערי: תודה.

<גלעד יערי: בזכותכם בעיקר.

יעקב פרי: חוק יערי.

<גלעד יערי: חוק יערי.

<גלעד יערי: אני ועד בית בנתניה.

<גלעד יערי: אני רוצה לחדד כמה דברים בשביל שנבין מה מהות הבעיה פה.

<גלעד יערי: יש מתחמים שלמים, לא רק בנתניה, של חניונים שהם כאילו חניונים פרטיים – הם חניונים פרטיים אבל זה רכוש משותף ציבורי.

<גלעד יערי: ולא מדובר – מישהו פה הזכיר בעיה של אכיפה בחניות פרטיות, כי אני ירדתי לנושא וגם הייתי בקשר עם ראש מינהל אכיפה בנתניה.

<גלעד יערי: כשיש עבירה בחנייה שהיא פרטית ורשומה בטאבו, כביכול אין בעיה, זה מוגדר כהסגת גבול.

<גלעד יערי: הבעיה היא כשמדובר במקומות שהם לא רשומים, כמו חנייה שרשומה בטאבו, אלא מקומות שגם מסכנים את הציבור, עבריינות תנועה במקום כזה.

<גלעד יערי: והבעיה היא שבעבריינות תנועה במקום כזה, כשדייר או אזרח נתקל בזה, אל"ף, הוא נתקל בהמון ביורוקרטיה אם הוא רוצה לעשות משהו ולא לריב עם דייר אחר, אין לו שום כלים – כוועד בית אין לי שום כלים לטפל בנושא הזה.

<גלעד יערי: כל מיני רעיונות שאנשים תמיד העלו, לגרור רכב, זה לא דבר שהוא מה בכך וזה חושף אותי לתביעה, הדבקת מדבקות זה דבר שהוא השחתת רכוש.

יעקב פרי: אפשר להשתמש בליפסטיק.

<גלעד יערי: כן, בליפסטיק, נהדר, אנחנו מעדיפים שלא.

<גלעד יערי: בכל אופן, בעבריינות בנושא התנועה באזורים כאלה, כמו לדוגמה נסיעת אופנוע של אבא עם הילד שלו בחניון כזה, ולמשטרה אין שום סמכות לעשות שום דבר.

<גלעד יערי: ואם אני רוצה לטפל בנושא הזה, זה או להתעמת באופן ישיר עם האנשים או להגיש תלונה במשטרה, שהמקרה כבר עבר ונשכח וזה ביורוקרטיה.

יעקב פרי: אני רוצה לשאול שאלה את הייעוץ המשפטי ואת משרד התחבורה, משרד המשפטים – סליחה שאני קוטע אותך.

יעקב פרי: בחניון הפרטי שלי בבית – נגיד בית משותף – מישהו חוסם אותי בחנייה, נעמד בצורה כזאת שאני לא יכול לצאת משם, ואני מרים טלפון למשטרה.

יעקב פרי: יש סמכות למשטרה לבוא ולטפל בו, לעשות מזה עבירה, או בגלל שזה בית פרטי – מין שליטה של ועד הבית ולא ברחוב, לא במרחב הציבורי ממש – יש עם זה בעיה?

<יפעת רווה: זה בדיוק מה שחיים דיבר עליו.

יעקב פרי: אני מתקשר למשטרה אני אומר: מישהו בא וחסם אותי בחנייה, אני לא יכול לצאת, אני לא יכול לזוז.

<יפעת רווה: זו בדיוק בעיה שצריך לפתור אותה ושחיים דיבר עליה.

יעקב פרי: מה עונים לי אז ב-100?

אגב, זה גם לא הסגת גבול כי הוא לא יושב על החנייה שלך.

יעקב פרי: הוא יושב במרחב ציבורי.

יעקב פרי: שנייה, גלעד, אני שואל את דנה ואת משרד המשפטים.

<יפעת רווה: זו בעיה היום, צריך לפתור אותה.

<סנ"צ דנה ימינחה: אכן בעיה.

<סנ"צ דנה ימינחה: מה שקורה היום, כשאתה תתקשר למוקד 100 ותספר את המצוקה שלך, שהיא מצוקה אמיתית, אנחנו בהחלט מנסים לעזור.

<סנ"צ דנה ימינחה: המוקדנית תאתר את בעל הרכב, תיצור איתו קשר.

יעקב פרי: הבינותי.

<סנ"צ דנה ימינחה: עושים את מירב המאמצים כדי באמת לסייע לאזרח.

יעקב פרי: לסייע לאזרח.

יעקב פרי: תודה.

יעקב פרי: משרד המשפטים, משהו בנושא הזה?

<יפעת רווה: הם מנסים לעזור אבל אין להם בדיוק את הסמכות לגרור או להטיל קנס.

<יפעת רווה: זו בדיוק הבעיה.

יעקב פרי: הבנתי לגמרי.

<חוה ראובני: דיני התעבורה מסדירים את הדרך, וכאן אנחנו לא נמצאים בתחום הדרך.

יעקב פרי: כלומר, אם הוא חוסם אותי על הכביש, זו עבירת תנועה, הוא יכול לחטוף דוח.

יעקב פרי: אם הוא חוסם אותי בחניון, הייתי אומר - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יכול לחטוף עצבים.

יעקב פרי: אני חוטף עצבים, המשטרה תנסה לסייע לי אבל היא לא יכולה.

<יפעת רווה: זה אבסורד אבל זה מצב שצריך לפתור אותו.

<גלעד יערי: אני רוצה לתאר לכם ויזואלית שיחה עם מוקד 100.

<גלעד יערי: הם מנסים לאתר את הרכב, וכן יכולה להגיע ניידת.

<גלעד יערי: ואגב, יש פה עוד איזושהי בעיה של סמכות לא ברורה בין המשטרה לבין גורמי האכיפה העירוניים.

<גלעד יערי: בגלל שאין סמכות אז מפילים את זה אחד על השני בתקווה שמישהו יהיה עם מספיק כריזמה לשכנע את בעל הרכב לזוז משם.

<גלעד יערי: וגם שוטר שמגיע למקום - אני מצטט שוטרים ולא שוטר אחד וגם ראש מינהל אכיפה בנתניה, אלון אהרוני, מכירים את השם – גם הם אומרים חד-משמעית, אני יכול לבקש בנחמדות מהדייר, ויכול להיות שהוא יבקש ממנו ואחרי חמש דקות הוא יזוז - -

יעקב פרי: ויחזור.

<גלעד יערי: - - יחזור אחרי חמש דקות חזרה ולא יקבל דוח ולא שום דבר.

יעקב פרי: הבנתי, גלעד, אני מודה לך.

<גלעד יערי: תודה.

יעקב פרי: אנחנו מבינים את הבעיה.

יעקב פרי: חברי הכנסת.

יעקב פרי: חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק מדבר על דוח למי שעובר את העבירה הזאת.

יעקב פרי: דוח איפה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שחונה בחניון ציבורי וחוסם רכב.

יעקב פרי: לא בחניון הפרטי שלך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מבין, אבל מי שמחכה שעות – אני חונה במקום וחסמו אותי – איך זה יפתור לי את הבעיה כשאני ממהר ואני צריך לצאת בזה שרשמו דוח ושמו על הרכב הזה שחסם אותי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו עוד לא פתרנו את הבעיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: איך אני נהנה מזה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: המדינה מקבלת את הכסף על כך שהוא חסם אותי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני סובל, והמדינה מקבלת את הכסף על הדוח.

מיכאל מלכיאלי: אנשים יחשבו פעמיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תאמין לי שאני מגיע לזה שאנחנו מתכוונים להרתעה, אבל המקרה הפרטי, עד שזה נרתע ואחרים נרתעים, אני בינתיים סובל.

יעקב פרי: לזה אין לנו פתרון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לי פתרון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אנחנו כבר פה, שתהיה אפשרות לגרור את הרכב הזה.

יעקב פרי: לגרור אותו, על חשבון מי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: על חשבון עצמו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי היום בעיריית תל אביב, כשגוררים את הרכב, אתה הולך ומשלם ולוקח את הרכב שלך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה – אולי גוררים אותו למקום בתוך אותו חניון אם אנחנו לא רוצים שהוא ישלם הרבה, יגרור אותו למקום שהוא לא יפריע.

יעקב פרי: אני מבין מה שאתה אומר, אני לא חושב - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל נכה שמחכה שלוש שעות עד שבא והואיל בכבודו, אפילו אם רשמו לו את הדוח, הוא עדיין במקום, אז זה לא מקצר את התקופה.

יעקב פרי: חבר הכנסת חאג' יחיא, הרעיון הוא מצוין.

יעקב פרי: לטעמי, הוא בלתי ישים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מעלה את הנקודה הזאת כי אני חושב שאנחנו לא פתרנו את הבעיה לאנשים שנחסמו.

יעקב פרי: תודה.

יעקב פרי: חבר הכנסת אזברגה.

ג'מעה אזברגה: אני רוצה להוסיף לא לדיון, אני רוצה להוסיף על תופעה שנמצאת במיוחד בערים, העניין שהרבה משאיות חונות.

ג'מעה אזברגה: זה חוקי לחנות את המשאית במקום שגרים בו אנשים אבל התופעה היא גדולה מדי ברגע שיש הרבה משאיות שחונות באותה עיר, וזה מפריע – גם לחנייה של אנשים וגם מפריע - - -

יעקב פרי: להתנהלות.

ג'מעה אזברגה: כן.

ג'מעה אזברגה: ואין אף אחד שרושם דוח כי זה לא עבירה.

מיכאל מלכיאלי: בירושלים אסור למשאיות לחנות איפה שרוצים.

יעקב פרי: לא.

יעקב פרי: הוא מדבר בנגב.

יעקב פרי: בנגב, כל בעל משאית שם אותה ליד הבית.

ג'מעה אזברגה: אני מדבר ברהט, למשל ביישובים, אולי 200 משאיות נמצאות, זה משבש וזה גם גורם לתאונות – תאונות בית בעיקר כי גם שדה הראייה הוא כזה מסובך, במיוחד עם ילדים.

יעקב פרי: אני מכיר את התופעה, אני לא יודע אם אני יכול לתת לה פתרון.

ג'מעה אזברגה: לא, זה בהמשך לדיון שהיה בוועדה קודמת.

יעקב פרי: בראשות יעקב אשר.

ג'מעה אזברגה: וגם אוטובוסים, אגב.

יעקב פרי: גם מפגע תעבורתי.

ג'מעה אזברגה: מפגע ממש רציני.

יעקב פרי: חבר הכנסת מכפר קאסם, אם אני לא טועה.

עיסאווי פריג': כן, והוא עלה על נקודה שכולם סובלים ממנה.

עיסאווי פריג': יעקב, מה שמפריע לי בחוק זה סוגיה שיכולה לבוא גם כבומרנג עלינו.

יעקב פרי: כמו?

עיסאווי פריג': אני רוצה לתאר לעצמי מצב.

עיסאווי פריג': אני נכנס לחניון פרטי, אחד מהאנשים חנה ממש על הפס המפריד, ואני רוצה לחנות, דחקתי את הרכב, אז בקושי הדלת נפתחת.

יעקב פרי: זה קורה הרבה.

עיסאווי פריג': זה קורה לנו.

עיסאווי פריג': אז על-פי הכתוב כאן: "מחנה את רכבו בחניון פרטי, אף אם אינו דרך, באופן המגביל או החוסם".

עיסאווי פריג': אני הייתי מסיר את המילה "מגביל".

עיסאווי פריג': המילה מגביל מפחידה.

יעקב פרי: לא תהיה לך בעיה, לא עם חבר הכנסת מלכיאלי ולא איתי.

עיסאווי פריג': "חוסם", אני מבין.

יעקב פרי: אני לוקח לעצמי הרבה סמכויות היום אבל אתה תרים דגל אם אתה חושב שזה לא מתאים.

עיסאווי פריג': "מגביל" זה מפחיד.

יעקב פרי: בסדר.

יעקב פרי: לא נתווכח על זה.

יעקב פרי: חבר הכנסת אשר.

קודם כול, אדוני היושב-ראש, אני מברך על הצעת החוק הזאת, אני חושב שהיא נכונה.

רק צריך להיות ערני מאוד לכך שלא יהיה מצב של ניצול של החוק הזה לרעה, זאת אומרת מריבות בין שכנים על חניות וכו'.

יכול להיות שהיה צריך להחריג.

בנושא חניות יש הרבה מאוד מריבות שכנים, במיוחד במקומות רוויי תחבורה פרטית, יש בדרך כלל יותר מרכב אחד וכו', ושלא יתחילו להיות חיסולי חשבונות בין הדיירים ואז יטרידו גם את המשטרה, גם את הפיקוח העירוני, ויתחילו מה שנקרא לעשות מה שלא עושים בישיבת הוועד בבית, יעשו את זה דרך רשויות החוק.

יכול להיות שצריך למצוא באיזושהי צורה הגדרה שמדובר על רכבים שאינם רכבים של דיירים הגרים בבניין, כי אחרת – זה נכון שגם שכן - - -

יעקב פרי: זה יכניס אותנו לבעיה גדולה כי אז, אורחים זה סיפור קשה מאוד.

הפוך.

אורחים זה ודאי לא בהגדרה של דייר.

אני מאוד מאוד חושש מהדבר הזה שיכול לקרות הרבה מאוד פעמים, ויתחילו לשגע את כולם – את העירייה במקרה של הפיקוח או משטרה בנושאים כאלה ואז יתחילו לרוץ עם הטאבו – זה שלי, זה לא שלי, הבטחת לי יומיים בשבוע, שלושה ימים בשבוע.

<גלעד יערי: אני רוצה - - -

יעקב פרי: אדון יערי, אומנם אתה מנתניה ואומנם יש לך זכות של - - -

עיסאווי פריג': ואתה נתנייתי במקור.

יעקב פרי: גם אני, כן.

יעקב פרי: אבל זה לא נותן לך אפשרות להתפרץ.

אני אומר עוד פעם.

אין לי הצעה קונקרטית אבל תוך כדי הדברים חשבתי על הנקודה הזאת.

צריך למצוא דרך ולסייג באיזושהי צורה את העניין הזה כי אחרת, שם תהיה ההתעסקות הגדולה.

בואו נהיה קצת גלויים, בחניונים בבתים פרטיים אין תופעה ענקית של זה.

יעקב פרי: נכון.

אבל מספיק פעם אחת כשאתה בלחץ וצריך לרוץ לדיון בכנסת.

דברים שנעשים בין שכנים זה מעשים שביום-יום, ולדעתי יהיה גרוע מאוד אם משטרת ישראל תעסוק בהלכות שכנים גם כן.

יעקב פרי: אוקי, זו גם בהחלט כוונתנו.

יעקב פרי: משפט אחד, אדון יערי.

<גלעד יערי: דנה אמרה שיש המון המון פניות בנושא הזה למשטרה, ולהיפך, אתה רק תצמצם את כמות הפניות ולא תגדיל אותן כי במקום ששוטר יבוא 50 פעם לאותה נקודה – גם אם זה בין שכנים – הוא יבוא פעם או פעמיים, וגם השכנים יתיישרו לפי הקו הזה, אז ככה אתה מצמצם ולא מגדיל.

יעקב פרי: תודה.

<חיים אמיגה: שלוש נקודות שהועלו פה.

<חיים אמיגה: לגבי סמכות גרירה, אני רק שם על השולחן שבמסגרת המגעים הבין-ממשלתיים בהחלט שקלנו את זה לחיוב כי יש פעמים שאדם, תפסו לו את החנייה והוא צריך פתרון עכשיו.

<חיים אמיגה: אם ייתנו קנס והוא יבוא בעוד עשר שעות זה לא יעזור.

יעקב פרי: אוקיי.

<חיים אמיגה: זו הנקודה הראשונה.

<חיים אמיגה: נקודה שנייה, לגבי מה שנאמר פה על-ידי חבר הכנסת אשר, חסימות בבית משותף.

<חיים אמיגה: לגבי חסימות, גם אם הוא דייר בבית המשותף, כל עוד הוא חוסם את הכניסה לחנייה זה עבירה, ולא משנה אם הוא דייר או לא דייר, עם זה יש לנו פחות בעיה.

<חיים אמיגה: יש לנו בעיה יותר עם תפיסה של החניות הפרטיות, ואז נכנסים לשאלה אם הוא שכן או לא שכן, הוא כן מתגורר במקום, לא מתגורר.

יעקב פרי: דייר או לא דייר.

<חיים אמיגה: במסגרת המגעים הבין-ממשלתיים אנחנו חשבנו לפתור את זה בין השאר באמצעות החתמה של אותו אחד שמתלונן כסוג של הצהרה, שהרכב הזה באמת לא מוכר לו לצורך העניין, שהוא אסור בחנייה במקום הזה.

<חיים אמיגה: לא מדובר ברכב של הבן של השכן.

בדיוק.

לזה התכוונתי.

יעקב פרי: ברור.

יעקב פרי: נקודה שלישית.

<חיים אמיגה: נקודה שלישית ואחרונה לגבי עבירת הסגת גבול שהוזכרה פה.

<חיים אמיגה: קודם כול, העבירה הזאת לא מוגדרת כעבירת קנס, עד כמה שידוע לי, ואנחנו צריכים פתרון מהיר ויעיל, לא להגיש עכשיו כתב אישום לנהל הליכים בבית-משפט.

<חיים אמיגה: ומעבר לזה, חלק מיסודות העבירה בעבירת הסגת גבול זה שהוא הסיג גבול על מנת להטריד וכו', וכאן הוא יכול לטעון שזה בעצם לא נועד לשום הטרדה.

יעקב פרי: תודה רבה, חיים.

עיסאווי פריג': יעקב, אפשר משפט?

יעקב פרי: משפט אחד תמיד.

יעקב פרי: אני יודע שאתה תמיד גם תורם, לכן אנחנו ניתן לך.

עיסאווי פריג': אני רוצה להביא לך סיפור מהחיים.

יעקב פרי: אבל אמרת משפט.

עיסאווי פריג': משפט וסיפור.

עיסאווי פריג': אשתי בקניון עזריאלי - - -

יעקב פרי: את אשתך אני מכיר ומוקיר.

עיסאווי פריג': זה סיפור מעניין.

עיסאווי פריג': הייתה לפני חודשיים בקניון עזריאלי.

עיסאווי פריג': לא ידעה, מסכנה, חנתה במקום שהוא שמור לאב הבית.

יעקב פרי: תחזוקה, כן.

עיסאווי פריג': הלכה לקניות שלה, חזרה אחרי שעתיים.

עיסאווי פריג': הרכב שלה, מה אתו?

עיסאווי פריג': חסום.

ג'מעה אזברגה: חסימה מכוונת.

עיסאווי פריג': חסימה מכוונת, אב הבית חסם לה את הרכב.

עיסאווי פריג': נכנסה, לא ידעה מה היא עושה.

עיסאווי פריג': השאיר אותה שלוש שעות, עונש.

עיסאווי פריג': מקרה שאני אומר לכם דוגרי, קרה לי.

עיסאווי פריג': בחוק הקיים, האם הוא עשה עבירה?

מיכאל מלכיאלי: היא חנתה במקום פרטי, זה משהו פרטי.

יעקב פרי: אתה מכניס אותנו לדילמה ולמלכוד מכיוון שככה - אשתך לא חנתה במקום שמיועד לה.

עיסאווי פריג': עשתה עבירה.

יעקב פרי: עשתה עבירה.

עיסאווי פריג': והוא עשה עבירה.

יעקב פרי: והוא עשה עבירה עליה.

<קריאות: - - -

יעקב פרי: יש כנראה הרבה מאוד מקרים כאלה, לא נמצא לזה פתרון אלא אם אתה תמצא לנו פתרון.

יעקב פרי: משפט אחד כי אני רוצה להמשיך.

<עמית קדם: אני חושב שאם מישהו תופס מקום שמור, צריכה להיות סמכות לתת לו דוח כי אחרת, ממה שאני רואה אצלי בחניונים, המקרים האלה של חסימה כדי להעניש, אנחנו לא מרשים לבצע בחניונים שלנו; אנחנו לא מרשים למנויים להעניש.

יעקב פרי: כן, אבל מי ייתן לו דוח?

יעקב פרי: אתה מנהל חניון, ומישהו נכנס לחניה שהיא חניה מסומנת – מספר או שם וכו'.

יעקב פרי: מי ידאג?

יעקב פרי: מישהו צריך הרי לעשות פיקוח ולראות.

יעקב פרי: הרי אתה תדע את זה בדרך כלל רק אם בעל החניה שנתפסה יבוא ויתלונן.

יעקב פרי: יש עם זה קושי.

<עמית קדם: זה יוצר המון אלימות כאשר אנשים חוסמים את מי שחנה במקום השמור.

יעקב פרי: נכון.

<עמית קדם: מה שאנחנו עושים במקרים כאלה, יש לנו מכשיר שמאפשר הזזת הרכב שחנה במקום השמור, מוציאים אותו מהמקום.

<עמית קדם: אני לא יודע מה הסמכות שלנו בקשר לזה אבל זה מה שמתבצע.

יעקב פרי: חיים, שמעת?

יעקב פרי: יש להם בסנטרל פארק מכשיר – ככה הוא קורא לזה – שיכול להזיז את הרכב.

<עמית קדם: יש לזה שם, GoJack.

<עמית קדם: זה מין סקטים כאלה.

יעקב פרי: מזיז משם את הרכב שחנה בחנייה שלא שלו.

יעקב פרי: הוא מסלק אותו, הוא גורר אותו, תקרא לזה איך שאתה רוצה.

ג'מעה אזברגה: אבל לאן הוא גורר אותו?

יעקב פרי: יש להם מקומות.

<קריאה: מכוח מה?

<עמית קדם: מכוח שלט שאני תולה בכניסה לחניון שרכב חונה במקום אסור.

<עמית קדם: יש לי הצלחה כזאת כבר 19 שנה.

עיסאווי פריג': מה שסנטרל פארק עושה זה חוקי?

יעקב פרי: הוא אמר שהוא לא בטוח שזה חוקי.

<עמית קדם: יש לי תקנון בכניסה לחניון שבו כתוב שרכב שחונה במקום שמור או במקום המיועד לנכה, ייגרר.

יעקב פרי: רבותי.

יעקב פרי: שמענו, החכמנו.

יעקב פרי: איתי, יועצנו המשפטי הזריז והפעיל והיעיל.

<קריאה: והמלומד.

<איתי עצמון: יש נקודה משפטית שאני מודה שעדיין לא ברורה לי ואני אשמח לקבל התייחסות מנציגי הממשלה.

<איתי עצמון: ככל שהכוונה היא – אם אני מבין נכון – להחיל את ההסדר המוצע על מקומות ציבוריים כהגדרתם בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, כשאני קורא את ההגדרות – הן את הגדרת "דרך" בפקודת התעבורה והן את הגדרת "מקום ציבורי" – אני לא לגמרי מבין מדוע סמכות האכיפה לא חלה על המקומות האלה גם היום.

<איתי עצמון: הנושא הזה עלה בהתכתבות שקיימתי עם נציגי הממשלה, בפרט עם משרד התחבורה, מכיוון ש"דרך" בפקודת התעבורה מוגדרת: לרבות מקום פתוח שיש לציבור זכות לעבור – כתוב פה בהם, אני מניח שזה בו; "מקום ציבורי" בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות הוא: מקום או חלק ממקום המפורט בתוספת הראשונה – בתוספת הראשונה יש רשימה של מקומות, בין היתר: מרכזי קניות, מקומות אחרים למתן שירותים ציבוריים - -

יעקב פרי: הוא לא מתייחס לחניונים.

<איתי עצמון: - - העומד לשימושו של כלל הציבור.

<איתי עצמון: ברגע שזה מקום פתוח שעומד לשימושו של כלל הציבור – אלא אם כן אני טועה – אני מבין כך שיש סמכות לאכוף.

<איתי עצמון: אם אנחנו מחילים את ההסדר על מקום ציבורי, יש סמכות אכיפה למשטרה.

<חוה ראובני: אומר כך.

<חוה ראובני: השאלה הזאת עלתה אגב תמרור מקומות חנייה לנכים במקומות ציבוריים, דוגמת קניונים וכו'.

<חוה ראובני: תוקנה פקודת התעבורה בהקשר הזה לפני כעשר שנים, משהו כזה.

<חוה ראובני: עלתה שאלה האם החניות האלה הן בגדר דרך, שבהן יש לרשות התמרור המקומית סמכות לקבוע הסדרי תנועה ולהציב תמרורים.

<חוה ראובני: באותו שלב, העמדה שהתבררה הייתה שמבחינת דיני התעבורה כנראה שכן אבל מבחינת דיני השלטון המקומי כנראה שלא.

<חוה ראובני: כיוון שמי שמסמיכים כרשות תמרור מקומית זה בדרך כלל ראש הרשות המקומית או בעל תפקיד ברשות המקומית, עלתה שאלה משפטית האם מבחינת דיני השלטון המקומי והסמכויות שלהם מכוח פקודת העיריות או פקודת המועצות המקומיות מותר להם לעשות את זה או לא.

<חוה ראובני: ולפיכך, נקבע הסדר מפורש ייחודי לעניין חניות נכים, שנותן להם את הסמכות להציב תמרורים ומרגע שהוצבו תמרורים, יש להם את סמכות האכיפה.

<חוה ראובני: פה נשארה פתוחה ותלויה ועומדת השאלה האם הרשויות המקומיות והפיקוח העירוני יטפלו בזה או לא.

<חוה ראובני: אם זה לעניין משטרה, למשטרה יש סמכות כניסה בכל מקום.

יעקב פרי: למשטרה.

יעקב פרי: אנחנו מבינים שגם אם נעמול ונעבוד, הרשויות המקומיות לא רוצות להיות שותפות שלנו לעניין הזה, או לפחות בהצעות החוק הספציפיות האלה.

יעקב פרי: יכול להיות שאפשר יהיה לגרור אותן בתקנות או בהשלמות שנעשה אחרי הקריאה הראשונה.

יעקב פרי: נכון להיום, רשויות מקומיות לא פרטנרים שלנו.

יעקב פרי: אני מייצג אתכם נכון?

<מירה סלומון: גם לא אחרי.

<מירה סלומון: לא בכלל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה יכול לתת להם סמכות אבל לא לחייב אותם לממש אותה.

יעקב פרי: אני רוצה רק לסבר את אוזנך שיש גם ועדת כלכלה.

<מירה סלומון: אנחנו לא נהיה פרטנרים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שהיא אמרה, אתה יכול לתת להם את הסמכות אבל לחייב אותם לממש אותה, זה לא יהיה.

יעקב פרי: לא, לא.

יעקב פרי: אנחנו אמרנו שאנחנו לא נעשה מזה התנדבותי או בחירתי, שכל רשות תעשה מה שעולה על דעתה.

יעקב פרי: כשאנחנו קובעים הצעת חוק היא צריכה להיות הצעת חוק.

<חוה ראובני: אבל אני עוד פעם מדברת מבחינת הסמכויות של דרך.

<חוה ראובני: אני מציעה שהמשטרה יותר תענה לגבי הסמכויות שלה לאכוף במקומות מן הסוג הזה.

יעקב פרי: כרגע אנחנו מדברים רק על סמכות המשטרה.

יעקב פרי: אני – זה פחות נוח לי, הייתי רוצה גם שתהיה סמכות לפקחים עירוניים – אבל אני חושב שאנחנו לא נשיג את זה, לפחות לא בקריאה הראשונה.

עיסאווי פריג': עכשיו נותנים סמכות למאבטחים, אז גם המפקחים.

<איתי עצמון: בעקבות הדברים שאמרה עורכת הדין ראובני, כוונת הוועדה לאפשר סמכויות למשטרה לאכוף את ההסדר המוצע, השאלה אם יש צורך בו בכלל מכיוון שאם אנחנו מדברים על מקום ציבורי ורק על סמכות של שוטר לאכוף, השאלה האם הסמכות הזאת לא קיימת היום ממילא והאם הצעות החוק – סליחה – אינן מיותרות.

<חוה ראובני: מה שחסר לדעתי זה הדין המהותי עצמו.

<חוה ראובני: לחסימת מעבר כלי רכב, אני לא בטוחה שכל הסיטואציות מכוסות בתקנה 72(א).

עבד אל חכים חאג' יחיא: דרך בתוך חניון, את מתכוונת.

<חיים אמיגה: השאלה איפה החסימה מבוצעת, למיטב הבנתי.

<חיים אמיגה: אם לצורך העניין אותו רכב חוסם עומד על דרך, אז לכאורה יש מענה במצב הקיים.

מיכאל מלכיאלי: לא, לא דובר על דרך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דרך בתוך חניון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כשעושים את הסימון יש את הדרכים ויש מקומות לחניה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא דרך.

<חוה ראובני: בחניון של קניון, בתור דוגמה, בחניון של בית חולים.

<חיים אמיגה: יש בעיה.

<קריאה: זה לא מכוסה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא מיושם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא דרך.

<חוה ראובני: אני לא יודעת אם זה לא דרך.

<חוה ראובני: זה מקום שיש לציבור זכות לעבור בו.

<חוה ראובני: כל בן אדם שרוצה להיכנס, מוזמן להיכנס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם ההגדרה שלו כדרך, אז כל הצעת החוק הזאת מיותרת, כי איפה חוסמים?

<יפעת רווה: לגבי חניית נכים עשינו חקיקה מפורשת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי אין על מקום חנייה שני מקומות אחד אחרי השני אלא מי שחוסם הוא בתוואי דרך.

<יפעת רווה: יש את הוויכוח התיאורטי, אבל בפועל לא אוכפים שם, ולגבי חניית נכים אני זוכרת שנעשתה חקיקה מפורשת שמאפשרת את האכיפה גם בתוך קניונים כי הנושא הזה לא היה ברור.

<איתי עצמון: לא, אבל הסיבה הייתה כפי שחוה ציינה – אני פשוט זוכר את התיקון כי הייתי מעורב בו גם – הסיבה הייתה בגלל דיני השלטון המקומי, והוסמכו במפורש פקחים של הרשות המקומית לאכוף את ההסדר.

<איתי עצמון: אני חושב שהסיטואציה כאן היא קצת שונה.

מיכאל מלכיאלי: פה הבעיה היא בהגדרה.

מיכאל מלכיאלי: כשאנחנו דיברנו על החוק הזה – לא זוכר עם מי זה היה – אז הגדירו בדיוק בדיוק לגבי הנכים, אמרו שהגדרת הדרך היא נכונה, במקום למשל כמו שפ"פים הוא לא קיים, והחוק הזה נועד בדיוק לשפ"פ, שטח פרטי פתוח, כי אז המילה דרך - - -

יעקב פרי: היא לא תופסת.

מיכאל מלכיאלי: כי אז לא תופסת.

מיכאל מלכיאלי: זה בדיוק נאמר.

<איתי עצמון: לפי ההגדרות, לפחות המשפטיות, דווקא כן על מקום פתוח.

מיכאל מלכיאלי: בשביל זה אמר היושב-ראש שאתה מלומד מאוד.

מיכאל מלכיאלי: יועמ"שים אחרים לא היו כאלה מלומדים, חשבו אחרת.

יעקב פרי: יפעת, מה מסקנתך?

<יפעת רווה: בעניין של החוק הזה, שהוא נדרש לאור הספקות.

יעקב פרי: יפה.

יעקב פרי: זה מה שרצינו לשמוע.

<גלעד יערי: זה לא נכון.

יעקב פרי: מר יערי, שנייה אחת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היא אמרה שהוא נחוץ, זה לא משנה מה ההסברים.

<משה בר: אני רוצה להעלות דבר לגבי איכילוב.

<משה בר: הגעתי, חניתי בחנייה – יש שלוש חניות של נכים – חניתי בחנייה אחת, הלכתי לטיפול.

<משה בר: כשחזרתי, חנה מיניבוס של בית החולים למעלה לטיולים, שהוא לא נכה, חסם אותי.

<משה בר: ביקשנו לאתר את הנהג, הוא הלך הביתה, אף אחד לא רצה לטפל בזה – לא המשטרה, לא הפיקוח.

<משה בר: ישבתי גם שם תקוע כמה שעות עד שבא קב"ט והזיז לי עוד פעם את הרכב, בחניות של נכים.

יעקב פרי: אוקיי.

יעקב פרי: ברור.

יעקב פרי: אדוני.

<קריאה: סמכות בטוח יש במקרה הזה.

<דן מיכאל קדרון: תודה רבה, כבוד היושב-ראש.

<דן מיכאל קדרון: קדרון דן, תנו יד לחירש, נכים למען נכים.

<דן מיכאל קדרון: אני מדבר על הקניונים.

<דן מיכאל קדרון: כבוד היושב-ראש הזכיר פה את הקניונים.

<דן מיכאל קדרון: קרה לי מקרה לפני כמה זמן, אני פשוט חיפשתי מקום חנייה לנכה בתוך קניון 35 דקות.

<דן מיכאל קדרון: הלכתי לקב"ט, אמרתי לו: כבוד הקב"ט, בוא תזיז.

<דן מיכאל קדרון: הקב"ט ענה לי: תתמודד בעצמך.

<דן מיכאל קדרון: תודה רבה.

יעקב פרי: תודה לך.

יעקב פרי: יערי, משפט אחד.

יעקב פרי: אתה כבשת את הדיון.

<גלעד יערי: אומרים פה דברים לא מדויקים.

יעקב פרי: מי?

יעקב פרי: חס וחלילה.

<גלעד יערי: חברנו היועץ המשפטי - אני נורא מצטער - כשאתה קושר דרך לשטח ציבורי, ואנחנו מדברים על שטח שהוא מתוחם כשטח פרטי והוא לא ציבורי.

יעקב פרי: גלעד, אנחנו אחרי זה.

<גלעד יערי: אבל זה חידוד.

יעקב פרי: אנחנו שמענו מיפעת, ממשרד המשפטים - -

<יפעת רווה: כן.

<יפעת רווה: אני אומרת, יש ויכוחים על זה אבל העובדה היא שלפעמים לא אוכפים.

<איתי עצמון: לא, אבל אם לא אוכפים זאת שאלה אחרת.

יעקב פרי: - - שהצעת החוק נחוצה.

יעקב פרי: עזוב כרגע את ההגדרות.

<איתי עצמון: את חושבת שיש צורך בהצעת החוק.

<יפעת רווה: באופן כללי?

<איתי עצמון: לא.

<איתי עצמון: ההסדר כפי שכרגע חברי הכנסת דיברו עליו, כלומר שמדובר על מקום ציבורי, לא מדובר על חנייה בבית משותף.

<יפעת רווה: אני אעשה התייעצות עם משרד התחבורה לפני שאני - - -

<חוה ראובני: עלתה פה השאלה כבר מפתיחת הדיון האם אנחנו עוסקים רק בחסימת חניות במקומות ציבוריים, דוגמת חניוני בתי חולים, קניונים וכו', או שאנחנו עוסקים גם בחצרות בתים משותפים.

יעקב פרי: אני הייתי מעדיף שזה יהיה לגבי כל החניות, כולל פרטיות, אבל אני מבין את המגבלות ואני מוכן – אתה כמובן תדבר גם בשם עצמך – לכך שזה יהיה ציבורי.

יעקב פרי: חניונים פרטיים וציבוריים, לא בתים משותפים.

<חיים אמיגה: גם בתים משותפים.

<סנ"צ דנה ימינחה: גם וגם.

יעקב פרי: גם וגם.

יעקב פרי: לציבוריים ופרטיים.

יעקב פרי: נכון?

יעקב פרי: אנחנו באופן כללי אומרים, אבל השאלה היא, כאשר אני אומר פרטי, אם בבית משותף זה כולל וזה יהיה גם עבירה.

<חיים אמיגה: כן.

<חיים אמיגה: אם מישהו מזמין משטרה שחסמו אותו בחניה בבית משותף, יש למשטרה בעיה לאכוף.

יעקב פרי: גמרנו, אז זה עונה לנו.

יעקב פרי: אנחנו הולכים על כל הקופה ואנחנו שמחים ללכת על כל הקופה.

<יפעת רווה: על זה אנחנו יושבים.

יעקב פרי: אז אנחנו יכולים לסכם.

<איתי עצמון: לא, אדוני.

<איתי עצמון: אני מתנצל, לא כל כך הבנתי את הכוונה.

<איתי עצמון: הכוונה היא שהצעת החוק תחול על מקומות ציבוריים.

<חוה ראובני: ורק על חניות, לא הסדרי תנועה אחרים.

<חיים אמיגה: לא, כרגע מדברים על חסימה.

<חיים אמיגה: הצעת החוק מדברת על חסימה.

<חיים אמיגה: לגבי תפיסת החניה, אמרנו שיש הבנות בין גורמי הממשלה להסדיר את זה בתקנות.

<חיים אמיגה: אם היה אפשר להסדיר את הכול בתקנות, זה גם היה טוב מבחינתנו.

יעקב פרי: תעברו רגע על הצעות החוק עצמן.

<איתי עצמון: חסימה הבנתי, אני שואל על התחולה.

<איתי עצמון: האם אתם מדברים על מקום ציבורי כהגדרתו בחוק הנגישות?

<חוה ראובני: הם מדברים כבר על להרחיב את זה.

יעקב פרי: אני רוצה להקריא את הנוסח.

<חוה ראובני: מאיזו הצעת חוק?

יעקב פרי: שתיהן.

<חוה ראובני: הן לא אותו דבר.

<חן כהן: יש הבדל בעניין של הסדרי תנועה.

יעקב פרי: אני מקריא את שתיהן.

יעקב פרי: חבר הכנסת מלכיאלי: "מחנה את רכבו במקום המשמש את הציבור, אף אם אינו דרך, באופן המגביל או החוסם מעבר כלי רכב אחר.

יעקב פרי: " אצלי: "מחנה את רכבו בחניון פרטי, אף אם אינו דרך, באופן המגביל או החוסם מעבר כלי רכב אחר ובניגוד להסדרי התנועה.

יעקב פרי: "

עיסאווי פריג': מה זה בניגוד להסדרי התנועה?

<חוה ראובני: אדוני, אני הייתי מציעה לומר: מחנה את רכבו באופן המגביל או חוסם מעבר כלי רכב אחר – גורף, בלי להגביל את זה לאיפה.

יעקב פרי: אין לי בעיה.

יעקב פרי: קיבלתי.

עיסאווי פריג': אתה מוריד את "מגביל"?

<איתי עצמון: אני לא כל כך מבין.

<איתי עצמון: האיסור על לחסום קיים גם היום.

<איתי עצמון: לא?

מיכאל מלכיאלי: לא במקומות פרטיים או בחניונים.

<חוה ראובני: לא בצורה מאוד מסודרת.

<חוה ראובני: אם אני קוראת, הדבר הכי קרוב לחסימה הוא בתקנה 72(א)(4), שאוסר את החניה במקום כניסה לשטח המיועד לכלי רכב.

<חוה ראובני: זה לחסום את הכניסה לחניה, זה לא לחסום את הרכב בתוך החניה, ולכן זה כנראה לא מכוסה.

<חוה ראובני: יש גם איסור על חניה כפולה.

יעקב פרי: אז איך את מציעה לנסח?

עיסאווי פריג': בלי הסדרי תנועה.

יעקב פרי: תקריאי את הסעיף.

<חוה ראובני: מחנה את רכבו באופן החוסם מעבר כלי רכב אחר.

יעקב פרי: מקובל עליך?

מיכאל מלכיאלי: כן.

עיסאווי פריג': אם אתה מכניס את הסדרי התנועה זה כבר - - -

<חוה ראובני: הסדרי תנועה מבחינתנו זה ממש בעיה.

יעקב פרי: סיכמנו.

יעקב פרי: והסעיף השני, סעיף 70(א).

<חוה ראובני: הוא מיותר בעיני.

יעקב פרי: מיותר לגמרי?

<חוה ראובני: זה לא מוסיף כלום על הקיים.

<איתי עצמון: אני מציע, אדוני, לפני שנקרא את הצעות החוק, שהוועדה תקבל החלטה על מיזוג הצעות החוק לפי סעיף 79(ג) לתקנון הכנסת.

יעקב פרי: מי בעד?

יעקב פרי: בעד – פה אחד

יעקב פרי: יש.

<איתי עצמון: השאלה השנייה שיש לדבר עליה היא האם אין צורך לקבוע קודם כול את עצם האיסור ורק לאחר מכן את העבירה מכיוון שבהצעות החוק מוצע לתקן את סעיף 62 לפקודת התעבורה שעניינו עבירות.

<איתי עצמון: השאלה – אני שואל את נציגי הממשלה – האם לא צריך לקבוע קודם כול את האיסור.

<יפעת רווה: זה שני איסורים בעצם כי אנחנו גם הצענו איסור הפוך, איסור על השתלטות, איסור על הצבת שלט.

<איתי עצמון: לא כל כך הבנתי מה הצעתם.

<איתי עצמון: אנחנו כרגע דיברנו על חניה באופן החוסם מעבר כלי רכב אחר.

<חוה ראובני: סעיף 62 לפקודה עצמו הוא כולו סעיף שיוצר איסורים שלא כתובים בשום מקום אחר, הוא סעיף האיסורים.

<חוה ראובני: סעיף 62 לפקודה: העובר אחת מאלה, דינו כך וכך.

יעקב פרי: העובר אחת העבירות האלה - - -

<חוה ראובני: זה המקום שבו אנחנו מונים עבירות.

יעקב פרי: לא נראה שיש פה חסימה.

<חוה ראובני: לא, אין.

<חוה ראובני: שאל היועץ המשפטי אם זה המקום הנכון לשים את הסעיף.

<איתי עצמון: אמרתי שיכול להיות שצריך בנוסף לקבוע גם איסור מהותי, אבל אם אתם חושבים שלא, אפשר לתקן רק את סעיף 62.

<איתי עצמון: סעיף 62 מגדיר רק את העבירות.

<חוה ראובני: כן, הוא מונה עבירות ואת העונש בצידן.

יעקב פרי: אפשר להוסיף ל-62 גם את המשפט הזה.

<חוה ראובני: ככל שאנחנו מתקנים את הפקודה, בעיני – אני חוזרת ואומרת, אפשר היה לעשות את הכול בתקנות – אבל ככל שאנחנו מתקנים את הפקודה, בעיני 62 הוא מקום הולם.

יעקב פרי: בסדר.

יעקב פרי: חבר הכנסת מלכיאלי, תקשיבו.

יעקב פרי: תקריא.

יעקב פרי: רצית משהו חשוב, עיסאווי?

עיסאווי פריג': בהמשך למה שאמר הבעלים של חניון סנטרל פארק, שמזיזים את הרכב.

עיסאווי פריג': כשיש חקיקה כזו, אני שואל האם לא צריך שלט שמורה על כך.

יעקב פרי: הוא אומר שיש את זה בתקנון של החניון שלו, כתוב שם.

מיכאל מלכיאלי: מה יהיה כתוב בשלט?

מיכאל מלכיאלי: אל תחסום את החבר שלך?

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': על החקיקה.

עיסאווי פריג': תיזהרו, קנס.

יעקב פרי: אבל הוא מדבר על חניה במקום שאסור לך לחנות, ואנחנו מדברים פה על חסימה.

יעקב פרי: יש קצת הבדל.

<עמית קדם: יש מקרים שחוסמים למשל את המעבר לחניון כולו, קומה שלמה, ואנחנו מזיזים רכב במקרה כזה.

עיסאווי פריג': אנחנו נדבר על זה.

<חיים אמיגה: רק לחדד נקודה קטנה, שפה, הצעת החוק הזאת מדברת על חסימה.

יעקב פרי: כן, כן.

<חיים אמיגה: תפיסה, יש לה הסדרים שלה.

יעקב פרי: אמרתי.

יעקב פרי: אנחנו מדברים רק על חסימה, ברור.

יעקב פרי: אני יורד מכל מה שנקרא בקשות שלי לחניונים פרטיים, ואם המשטרה מקבלת עליה את הדין, הייתי אומר, אז בואו נלך חצי דרך.

יעקב פרי: חצי דרך זה הנושא הציבורי וחניונים ציבוריים.

<יפעת רווה: לא הבנתי.

<יפעת רווה: אז מה יחול בפרטי?

<איתי עצמון: אני מבין שכרגע הכוונה היא לקבוע איסור כללי על חניה באופן החוסם מעבר של כלי רכב.

<יפעת רווה: גם בפרטי וגם בציבורי, בלי להגביל את המקום.

<איתי עצמון: בלי להגביל את המקום.

יעקב פרי: אנחנו לא מציינים, לא פרטי ולא ציבורי.

יעקב פרי: זה יאפשר למשטרה, אם השכן שלי חוסם אותי, גם לתת לו דוח.

<איתי עצמון: אני לא בטוח שזו שאלה.

<איתי עצמון: זה בעצם לפי התחולה של פקודת התעבורה ותקנות התעבורה.

<חוה ראובני: פקודת התעבורה, אין לה תחולה טריטוריאלית.

<איתי עצמון: לא, אבל היא חלה על דרך.

<חוה ראובני: אין הגבלה כזאת על עבירות תנועה שבהכרח חלות על דרך.

<איתי עצמון: חשבתי שזאת הייתה הסיבה מראש לכך שאין אכיפה.

<חוה ראובני: עוד פעם.

<חוה ראובני: למשטרה יש סמכות.

יעקב פרי: נכון.

<חוה ראובני: הסמכויות של המשטרה נובעות מפקודת המשטרה.

<חוה ראובני: אם פקודת התעבורה מגדירה עבירה שאיננה מסויגת רק לדרך – אנחנו קובעים הסדרים, למשל כל ההסדר של רכב תפעולי, אני חושבת עליו, מתבצע לא בדרך אלא בשטחים סגורים.

<חוה ראובני: יש לנו הסדרים.

<סנ"צ דנה ימינחה: המשטרה בודקת את זה עכשיו.

עיסאווי פריג': שיהיה לעורכי הדין משהו לעשות.

<יפעת רווה: זה בדיוק מה שאנחנו לא רוצים.

יעקב פרי: תקרא את זה בנוסח.

יעקב פרי: התעוררתם, המשטרה?

<סנ"צ דנה ימינחה: בדקנו.

<סנ"צ דנה ימינחה: אנחנו חושבים שכן כדאי להשאיר את התיבה "אף אם אינו דרך", באמת כדי למנוע טענות של נמצא בדרך, לא נמצא.

<חיים אמיגה: שזה היה סגור הרמטית.

<סנ"צ דנה ימינחה: שנוכל לאכוף, כי הגדרה של "דרך" היא הגדרה שלא תאפשר לנו.

יעקב פרי: יש לכם בעיה עם זה- יפעת, חוה?

<יפעת רווה: לנו לא.

<חוה ראובני: אין לי בעיה.

<חוה ראובני: הייתי אומרת את זה: אבל לא במקום המשמש את הציבור, אף אם אינו דרך, כי המשפט הזה הוא כולל סתירה פנימית.

מיכאל מלכיאלי: אף אם אינו דרך יפתור את כל הבעיות שהוזכרו.

<חוה ראובני: המחנה את רכבו אף במקום שאיננו דרך.

<סנ"צ דנה ימינחה: בדיוק.

יעקב פרי: בסדר גמור.

<קריאות: - - -

יעקב פרי: בואו נקרא, נצביע לכיוון קריאה ראשונה, אבל אנחנו מסכמים כך, רבותי.

יעקב פרי: אנחנו קוראים, מסכמים כפי שסיכמנו עכשיו, ואחרי קריאה ראשונה נבוא הנה, תבואו אתם עם התקנות, תוספות, הורדות, הנחות.

<יפעת רווה: וכדאי שדברי ההסבר ממש יסבירו את זה, שלא תהיה אי הבנה.

יעקב פרי: אבל, תתחילו לעבוד על זה, שלא תבואו אחרי הקריאה הראשונה ותגידו, עכשיו אנחנו צריכים שישה חודשים.

יעקב פרי: חיים, התחייבות.

<חיים אמיגה: אנחנו ב"פול גז".

<איתי עצמון: יש כמובן צורך אני חושב לבחון בשלבי החקיקה הבאים גם את נושא התחולה שהעלינו כאן על מקומות פרטיים.

יעקב פרי: תחזור על דבריך.

<איתי עצמון: אמרתי שבשלבי החקיקה הבאים אני מציע שהוועדה תבחן גם את שאלת התחולה שהעלינו כאן על מקומות ציבוריים או פרטיים, או גם וגם.

<איתי עצמון: אני חושב שזאת שאלה שצריך לחדד אותה כאשר קובעים את העבירה הזאת.

יעקב פרי: טוב.

יעקב פרי: נא לקרוא.

<איתי עצמון: אם ככה, אנחנו מדברים על תיקון סעיף 62 לפקודת התעבורה, שקובע עבירות שדינן מאסר שנתיים או קנס כאמור בסעיף 61(א)(3) לחוק העונשין, ואם העבירה היא עבירת קנס שדן בה בית המשפט, קנס פי 1.25 מהקנס האמור בסעיף 61(א)(1).

<איתי עצמון: לסעיף הזה תיווסף פסקה (12) וייקבע בה איסור על חניית רכב אף במקום שאינו דרך, באופן החוסם מעבר של כלי רכב אחר.

יעקב פרי: תקריא לי את סעיף 1.

יעקב פרי: מחנה את רכבו.

<איתי עצמון: מחנה את רכבו, אף במקום שאינו דרך, באופן החוסם מעבר של כלי רכב אחר.

<איתי עצמון: הנוסח כמובן עוד יעבור טיוב.

יעקב פרי: אנחנו מוחקים את בניגוד - - -

<איתי עצמון: כן.

<איתי עצמון: הייתה הערה נכונה של משרד התחבורה.

יעקב פרי: וסעיף 2?

<איתי עצמון: סעיף 2, אני חושב שהוא מיותר.

<איתי עצמון: הוא עוסק בסמכות של שוטר לאכוף, וברגע שמדובר על איסור לפי דין, אני חושב שהסמכות קיימת.

יעקב פרי: מקובל.

<חוה ראובני: זו סמכות קיימת.

<חוה ראובני: זה רכב העומד שהעמדתו אסורה על-פי חיקוק.

מיכאל מלכיאלי: בסדר גמור.

<איתי עצמון: הנקודה הנוספת היא שאלת הכניסה לתוקף של התיקון המוצע.

<איתי עצמון: אני חושב שצריך לתת איזשהו זמן היערכות כאשר קובעים עבירה פלילית חדשה.

<יפעת רווה: לא בהכרח.

<איתי עצמון: בדרך כלל מקובל לקבוע 30 ימים, זה מה שאני יודע, מה שאנחנו בדרך כלל עושים כאן בוועדה.

<יפעת רווה: כן?

<יפעת רווה: זה לא מחויב המציאות אבל אפשר – כדאי בוודאי לפרסם את הדבר הזה כדי שאנשים יהיו מודעים.

<יפעת רווה: היום יש מצב של חוסר אכיפה, כל אחד עושה מה שהוא רוצה, וחשוב מאוד לפרסם את זה.

<איתי עצמון: נכון.

יעקב פרי: 30 יום זה מקובל.

מיכאל מלכיאלי: 30 יום זה סביר.

<יפעת רווה: לא נתנגד ל-30 יום.

יעקב פרי: לא יתנגדו ואנחנו חושבים שזה טוב.

עיסאווי פריג': איתי, אתה הורדת חניון פרטי והשארת חסימה של רכב.

עיסאווי פריג': אני נמצא בחניון, לא חסמתי רכב.

עיסאווי פריג': חסמתי מקום לעגלה.

מיכאל מלכיאלי: חוסם מעבר כלי רכב.

עיסאווי פריג': אבל אתה ציינת רכב.

יעקב פרי: לא נכסה מאה אחוז, כמו בכל חוק.

יעקב פרי: תמיד יהיו סדקים.

יעקב פרי: אני חושב שזה נותן את המקסימום האפשרי.

<איתי עצמון: אתה מדבר על הפרעה הרבה יותר רחבה למעבר באותו חניון אבל אני לא חושב שזו המסגרת החקיקתית.

עיסאווי פריג': אנחנו מתמקדים ברכב.

יעקב פרי: הבעיות העיקריות זה עם הנושא של רכב.

יעקב פרי: יהיה פעם עגלה ופעם עגלת תינוק.

<חיים אמיגה: לגבי החוסם, הבנתי שירד הסיפור של מפריע.

יעקב פרי: באופן מגביל ירד.

יעקב פרי: חוסם כן.

<חיים אמיגה: אז לקראת קריאה שנייה ושלישית אנחנו גם נבדוק האם הנוסח הזה באמת סוגר באופן הרמטי את כל המקרים שאנחנו נתקלים בהם.

יעקב פרי: אנחנו לקריאה ראשונה, יהיו לנו עוד שנייה ושלישית.

יעקב פרי: בין ראשונה לשנייה ושלישית נצטרך לעשות קצת עבודה – אתם תצטרכו לעשות עבודה ואנחנו נצטרך לאשר או לא לאשר.

יעקב פרי: אני מניח שאפשר יהיה להגיע להסכמות.

<איתי עצמון: נקודה אחרונה, אדוני.

<איתי עצמון: הוועדה צריכה לקבל הערכת עלות תקציבית.

<עידית חנוכה: אלי מורגנשטרן מאגף התקציבים מסר כי ההצעה אינה כרוכה בעלות תקציבית.

יעקב פרי: זה, איך אומרים, נס מן השמים.

יעקב פרי: רבותי, מי בעד?

יעקב פרי: בעד – פה אחד

יעקב פרי: פה אחד, ההצעה אושרה לקריאה ראשונה, כפי שסיכמנו, גבירותי ורבותי, אני גם מודה לכם על השתתפותכם הערה.

יעקב פרי: אנחנו אחרי הקריאה הראשונה ניכנס לתיקונים, הערות, הוספות.

מיכאל מלכיאלי: מזל טוב.

<איתי עצמון: אדוני מבקש שאנחנו נציין בדברי ההסבר כי הוועדה תבחן גם את נושא ההחלה על הרשויות המקומיות?

יעקב פרי: כן.

יעקב פרי: התשובה היא כן.

<איתי עצמון: כלומר, מתן סמכות אכיפה לפקחים העירוניים?

יעקב פרי: כן.

יעקב פרי: אנחנו נבחן את זה.

יעקב פרי: הם לא רוצים.

עיסאווי פריג': מה זאת אומרת?

<איתי עצמון: שגם הרשויות המקומיות יאכפו את האיסור הזה.

עיסאווי פריג': אז הפקח, יש לו סמכות של שוטר.

<איתי עצמון: כרגע זה חל על שוטר.

עיסאווי פריג': זה מה שאתה מציע.

יעקב פרי: כרגע זה רק משטרה.

יעקב פרי: אני הייתי רוצה שזה יהיה גם על פקחים.

עיסאווי פריג': שהפקח, תהיה לו סמכות של שוטר.

יעקב פרי: לפני שאתם מתפנים, איתן כבל הנהיג מנהג שכל ישיבה הוא מקריא שיר, ואני שכחתי.

יעקב פרי: אז אני רק אקריא לכם על מנת שתהיה לכם גם נסיעה טובה, את השיר של אריק איינשטיין, סע לאט: "נוסעים במכונית הישנה לתוך הלילה הרטוב, הגשם שוב נהיה כבד ולא רואים ממטר.

יעקב פרי: סע לאט.

יעקב פרי: " תודה רבה לכם.

יעקב פרי: הישיבה נעולה.