הוועדה המיוחדת לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 96, 2017-11-01 09:41

מכלוף מיקי זוהר: אני מתכבד לפתוח דיון בוועדה לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי.

מכלוף מיקי זוהר: הנושא שלפנינו הוא בחינת השירותים והמענים לקליטה ועידוד אוכלוסיות חרדיות בערי הפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: כמו שאנחנו יודעים, יש רצון של כולנו לחזק ולעודד את האוכלוסיות החרדיות לעבור דווקא לאזורי הפריפריה ולאו דווקא להיות באזורי המרכז.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו בכלל רוצים לפזר את האוכלוסייה בכל רחבי הארץ.

מכלוף מיקי זוהר: אחד הדברים שאנחנו רוצים לקיים עליו את הדיון הגיע בעקבות פניות ציבור כאשר אנחנו מזהים שיש חוסרים משמעותיים בשירותים בסיסיים אלמנטריים שהאוכלוסייה החרדית זקוקה להם, במיוחד בערי הפריפריה ובעינינו זה קיפוח משווע.

מכלוף מיקי זוהר: קהילות חרדיות בצפון ובדרום, בסופו של דבר צריכות להתמודד עם אתגרים שונים בפריפריה בדגש עם בעיות וצרכים ייחודיים שהמגזר הזה צורך ואנחנו צריכים להתייחס לזה באופן קונקרטי ולהתאים את הדברים כפי שאנחנו נדרשים כמדינה.

מכלוף מיקי זוהר: זה גם יעזור לחזק את הפריפריה כי בעיית הדיון במדינת ישראל היא בעיקר במרכז הארץ ובאזורי הפריפריה אפשר לתת מענים מבחינת דיור.

מכלוף מיקי זוהר: אם אנחנו כמדינה נעשה את הפעילות הנדרשת, נוכל לקלוט את הציבור הרחב הזה גם באזורי הפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו נאפשר למספר גורמים לדבר כאן היום.

מכלוף מיקי זוהר: יתחיל בנושא החשוב הזה דוקטור משה ליבוביץ שכמובן הוא חלק מיוזמי הדיון והוא פעיל מאוד למען האוכלוסייה הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: נשמח לשמוע כמה דברים ממך, גם על העיר כסיף, גם על קידום תכניות להשכלה גבוהה, גם על גבעת אדומים ועל עוד נושאים.

מכלוף מיקי זוהר: לשיקולך.

מכלוף מיקי זוהר: ברוך הבא חברי חבר הכנסת בן צור.

<משה טויבי ליבוביץ: תודה רבה אדוני היושב ראש.

<משה טויבי ליבוביץ: ציבור נכבד.

<משה טויבי ליבוביץ: האוכלוסייה החרדית היא אוכלוסייה שהולכת וגדלה בלי עין הרע והיא התמקדה עד הניסיון של עמנואל והכישלון של זה, שגם אני הייתי חלק ממנו, בהצלחה של ביתר עילית וקריית ספר ושכונות נוספות במרחבי ארץ ישראל.

<משה טויבי ליבוביץ: התופעה החיובית שקורית היא שקבוצות קבוצות, בהנהגתם של גדולי ישראל, לדוגמה, קחו את ראש הישיבה שליטא מר"ם ראש הישיבה הרב שטיינמן שיהיה בריא שהקים נקודה בכרמיאל, נקודה שהולכת וצומחת עם ישיבה והוא משקיע שם הון גדול מאוד.

<משה טויבי ליבוביץ: כמו כן בעוצם, בנתיבות ובמקומות אחרים בפריפריה.

<משה טויבי ליבוביץ: חוסר מענה לדיור במרכז הארץ והעלויות הגבוהות של האוכלוסייה הזאת, היא מתגבשת ופונה אלינו כדי לקבל מענים ואנחנו מנסים לעשות.

<משה טויבי ליבוביץ: שלחנו אנשים מצפת עד למעלות, עד לנצרת עילית, עד להר יונה, עד חיזוק ירוחם, באופקים יש לנו קהילה חדשה ועוד כאלה וכאלה.

<משה טויבי ליבוביץ: כולל מעלה עמוס.

<משה טויבי ליבוביץ: למקומות האלה אנחנו שולחים אנשים שהם תלמידים שלי ואנחנו בונים שם מנהיגות צעירה.

<משה טויבי ליבוביץ: אבל ראה זה פלא, ליושב ראש יש את החומרים, גדולי ישראל, כולל את הרב חיים קנייבסקי שליטא, את הרב וולדנר זצ"ל ועוד, שלחו אותי למצוא חטיבת קרקע כדי לבנות עיר בדרום לבאר שבא.

<משה טויבי ליבוביץ: הנה, לא מרכז הארץ.

<משה טויבי ליבוביץ: המטרה היא לפנות קרקעות יקרות כאשר יש לחץ וביקוש של האוכלוסייה החרדית במרכז הארץ.

<משה טויבי ליבוביץ: לקחת את האנשים דרומה, שם יש הרבה מאוד שטחים, אמנם לא בחטיבה אחת.

<משה טויבי ליבוביץ: לאחר מאמצים גדולים מצאנו שטח אש שזה מול כסייפא, העיר כסיף הידועה.

<משה טויבי ליבוביץ: לפני כעשר שנים השתתפתי בוועדת של המועצה הארצית לתכנון ובנייה, העברנו את ההחלטות, התקבלה החלטת ממשלה לפני כעשור והעיר הזאת לא עולה על הקרקע.

<משה טויבי ליבוביץ: היא לא עלה על הקרקע מסיבות שאינן רלוונטיות.

<משה טויבי ליבוביץ: ראשי הישיבות מהגדולים ביותר – ראש ישיבת סלבודקה, ראש ישיבת אור ישראל וכך הלאה – רוצים להיפגש עם שר השיכון ושר השיכון מסרב לכך.

<משה טויבי ליבוביץ: הוא רוצה לקבל תשובה נחרצת מחברי הכנסת.

<משה טויבי ליבוביץ: הסברתי, גם כאשר ביתר עילית עלתה על הקרקע, שלא רק שהמצב היה כמו שהיום אלא הוא היה הרבה יותר גרוע.

<משה טויבי ליבוביץ: המצב היה שכל חברי הכנסת החרדים מהשיקולים שלהם התנגדו לביתר עילית.

<משה טויבי ליבוביץ: חבר כנסת באוכלוסייה החרדית, הליטאית בעיקר, רוצה להביא בשורה של דיור במרכז הארץ קרוב למרכזים.

<משה טויבי ליבוביץ: חברי הכנסת כבר אמרו מיליון פעמים שהם לא יתנגדו אבל לא יצאו בקול קורא.

<משה טויבי ליבוביץ: ובכן, האוכלוסייה רוצה, משוועת, מעוניינת ושר השיכון והצוותים שלו לא נפגשו עם אף אחד שעשה בנושא הזה.

<משה טויבי ליבוביץ: נלך להר יונה.

<משה טויבי ליבוביץ: הר יונה, נצרת עילית.

<משה טויבי ליבוביץ: נצרת עילית, אנחנו יודעים שעד היבחרותו של רונן פלוט, המצב, לפני כשנה, היה כל הזמן בהידרדרות רצינית של הגירה שלילית של יהודים וערבים מהעיר נצרת עילית.

<משה טויבי ליבוביץ: המצב היה גרוע מאוד.

<משה טויבי ליבוביץ: רונן פלוט עושה מהפך אבל זה התחיל רק לפני שנה.

<משה טויבי ליבוביץ: אז החליטו, משרד השיכון עם ראש העיר הקודם מר גבסו, שמקימים שכונה של 3,000 יחידות דיור עם שטח התפרסות עד לצומת גולני עם 18 אלף יחידות דיור.

<משה טויבי ליבוביץ: יש לזה הרבה משמעויות של פתרון בעיית דיור.

<משה טויבי ליבוביץ: יש משמעויות ביטחוניות.

<משה טויבי ליבוביץ: יש משמעויות של חיזוק הפריפריה ועוד כהנה וכהנה שאין צורך לפרט אותן.

<משה טויבי ליבוביץ: מה קרה שם?

<משה טויבי ליבוביץ: נתתי חוות דעת שאורי אריאל, בהיותו חבר כנסת, שאי אפשר להקים שם שכונה במקום כזה מכיוון שמעולם לא ראו שם איש חרדי.

<משה טויבי ליבוביץ: לא שאנשים לא רוצים אלא הם לא מכירים ולא נלמד אותם.

יואב בן צור: יש להם קרניים.

<משה טויבי ליבוביץ: זאת אוכלוסייה שיש לה צרכים.

<משה טויבי ליבוביץ: אני אספר לך חבר הכנסת בן צור ידידי שבהר יונה חשבו שאפשר לשווק בלי תכנית שיווק לחרדים וחשבו שזה תל אביב.

<משה טויבי ליבוביץ: בנו 170 יחידות דיור, גרות 130 משפחות במשך שלוש שנים, עד לסוכות לא הייתה שם כיתת גן אחת, יש שם מקווה במעיין שבנו התושבים במאה אלף שקלים, כל השנים האלה התושבים החזיקו את כיתות החינוך שלהם על ידי מפעילים.

<משה טויבי ליבוביץ: השנה ברוך השם, אחרי שלוש שנים, רשת הגנים הסכימה לקחת את זה אבל יש להם שני מבנים, רק שתי כיתות מתוך חמש.

<משה טויבי ליבוביץ: אז מה עשו?

<משה טויבי ליבוביץ: משרד השיכון החליט שלא צריך חמש כיתות.

<משה טויבי ליבוביץ: הוא צריך בית כנסת לעשרה חסידים.

<משה טויבי ליבוביץ: הוא החליט כך כי הוא לא מכיר את הנושא.

<משה טויבי ליבוביץ: הוא הביא בית כנסת ועכשיו עושים אותו ומפצלים אותו לעוד שלוש כיתות כי יש בית כנסת, אמנם לא מוסדר ולא חוקי, איזשהו מבנה ארעי שהקבלן זרק שם.

יואב בן צור: אבל אתה מדבר עכשיו במלים נגד שר השיכון ואני רוצה לומר לך שדווקא אנחנו זוכים אצלו לאוזן קשובה.

<משה טויבי ליבוביץ: מצוין.

<משה טויבי ליבוביץ: אני לא מדבר נגד מישהו.

<משה טויבי ליבוביץ: אני מדבר כרגע לטובת תושבי הר יונה ג', שם יש פוטנציאל של 18 אלף יחידות דיור.

<משה טויבי ליבוביץ: מחירי הדירות ירדו שם פלאים.

<משה טויבי ליבוביץ: מעבר לכביש, בהר יונה ב', אתה שוכר דירה ב2,000-2,220 שקלים.

<משה טויבי ליבוביץ: שם אתה ב-800 שקלים לא יכול לשכור דירה.

<משה טויבי ליבוביץ: מקווה נשים, אתה הולך בחושך בשטח לא מבונה במשך כעשר דקות.

<משה טויבי ליבוביץ: מקווה גברים נמצא במעיין שנבנה עם איסכורית.

יואב בן צור: הכי כשר.

<משה טויבי ליבוביץ: נכון.

<משה טויבי ליבוביץ: בסדר גמור אבל לשלטונות החוק יש בעיה עם זה.

<משה טויבי ליבוביץ: כיתות לימוד, אני מסביר.

<משה טויבי ליבוביץ: מעונות, התחילו רק לפני חודש.

<משה טויבי ליבוביץ: גם מעונות בתוך דירות, שלוש שנים אין סמל מעון ולכן התושבים צריכים לתת גם את ההשתתפות של המדינה.

<משה טויבי ליבוביץ: התושב שמגיע לפריפריה צריך להוציא כספים מכיסו בנוסף לכך שהוא עובר, בנוסף לכך שיש כאלה שרוצים להתפתח בלימודים, בנוסף לכך שהוא רוצה לעשות ציונות, הוא רוצה גם להיבנות ולעומת זאת הוא הולך אחורה.

<משה טויבי ליבוביץ: לא פעם הנושא הזה עמד לפני פיצוץ כי אנשים יעזבו את המקום.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה על הסקירה המעניינת.

<משה טויבי ליבוביץ: דרך אגב, אותו דבר במעלות, בעפולה וכך הלאה.

<משה טויבי ליבוביץ: אני לא מתריס נגד מישהו.

<משה טויבי ליבוביץ: אנחנו כאן כדי להעלות את הבעיות.

<משה טויבי ליבוביץ: אני מתנצל, הם יצאו ב-5:30 בבוקר כדי להגיע לכאן.

מכלוף מיקי זוהר: נציג נצרת עילית נמצא כאן?

<משה טויבי ליבוביץ: לא.

<משה טויבי ליבוביץ: עוד לא הגיעו.

<משה טויבי ליבוביץ: הם בדרך.

מכלוף מיקי זוהר: נמצא כאן נציג מהר יונה?

<משה טויבי ליבוביץ: הם בדרך.

מכלוף מיקי זוהר: נציג ממעלות?

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה.

<אלי מיוסט: נראה לי שזה כבר לא שוויוני לפתוח ועדה בשעה 9:30 בבוקר למי שגר במעלות.

<אלי מיוסט: אנחנו יצאנו ב-5:30 בבוקר והגענו כעת.

<אלי מיוסט: אני תושב ירושלים לשעבר, אולי עדיין מרגיש תושב ירושלים, והגעתי למעלות לפני 11 שנים.

<אלי מיוסט: לפני 11 שנים היו באות משפחות, מגיעות לגיל חינוך של הילדים ועוזבות את העיר.

<אלי מיוסט: בשנים האחרונות ניסינו, ואנחנו במהלך, להקים מוסדות שמתאימים לציבור החרדי.

<אלי מיוסט: כמובן שהציבור החרדי הוא רק גוני.

<אלי מיוסט: אנחנו נתקלים בקשיים הן מצד הרשויות והן מצד משרד החינוך ומצד גורמים רבים שאו שלא רוצים שהפריפריה תתפתח או שלא רוצים שהיא תתפתח בכיוון מסוים.

מכלוף מיקי זוהר: הערת ביניים.

מכלוף מיקי זוהר: אחד הדברים שהכי מקוממים אותי – אני הרי בא מהשטח, הייתי סגן ראש עיר ואני מסתובב הרבה ברחבי הארץ – הוא שכל מקום שיש בו ריכוז אוכלוסייה חרדית, לא נותנים את המענה בצורה חוקית אלא משהו פרוביזורי, בגלל הלחץ, בגלל הצרכים של קרוואנים, של מה שנקרא טלאי על טלאי.

מכלוף מיקי זוהר: זה נראה זוועה, זה לא בטיחותי, זה לא נעים לשימוש אבל זאת הסיטואציה כמעט בכל רשות מקומית.

מכלוף מיקי זוהר: סוג כזה של דרך חיים כזאת שהתקבעה לה גם בקרב המגזר החרדי וגם בקרב כמובן הרשויות המקומיות וכנראה במשרדי הממשלה, שפשוט כעובדה הציבור החרדי לא מקבל.

מכלוף מיקי זוהר: או שלא נותנים להם במכוון, או שגם אם נותנים להם, נותנים להם פחות ממה שהם צריכים.

מכלוף מיקי זוהר: בסוף אתה מגיע כמעט לכל שכונה חרדית במדינת ישראל ואתה רואה שם מבנים לא חוקיים ואתה תראה שם כל מיני קרוואנים.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא רוצה לבוא בטענות לאוכלוסייה החרדית כי יש לה צרכים.

מכלוף מיקי זוהר: זאת אוכלוסייה גדולה, מתרחבת, יש הרבה ילדים ברוך השם במשפחות האלו והם ברוך השם מביאים ילדים בקצב מהיר וטוב שכך.

מכלוף מיקי זוהר: בסופו של דבר אנחנו לא נותנים את המענה כמדינה וזו הסיבה המרכזית שרציתי לקיים את הדיון הזה, כי את הדבר הזה בעיקר ניתן לראות באזורי הפריפריה כי קשה מאוד למצוא חרדים בעיריות כמו תל אביב, כמו ראשון לציון, כמו רשויות חזקות.

מכלוף מיקי זוהר: בדרך כלל אתה תמצא אותם ברשויות יותר חלשות.

מכלוף מיקי זוהר: בדרך כלל, ברשויות עם מצב סוציו אקונומי נמוך ושם בין כה וכה מצב הרשות הוא לא מצב כלכלי טוב, קשה לה לתת את המענים אבל אנחנו כמדינה לא נוקפים אצבע.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו רואים מצבים בלתי מתקבלים על הדעת שאוכלוסיות גדולות חרדיות גרות במצב לא אידיאלי.

<אלי מיוסט: אני חושב שאם יש אינטרס למדינה שהציבור יצא מהמרכז או מאזור ירושלים לכיוון הפריפריה, היא צריכה לדאוג לכלל התושבים.

<אלי מיוסט: לדוגמה, אני תושב ירושלים רוצה ללמוד במוסד מסוים שההשכלה היא מסוימת, אני יכול לבחור לעצמי היכן לבחור או היכן הילדים שלי ילמדו.

<אלי מיוסט: כשאני מגיע לפריפריה, אומרים לי, לא, יש כאן מוסד אחד, תסתדר.

<אלי מיוסט: לא מתאים לך, אז יש כאן את היציאה מהעיר.

<אלי מיוסט: אני לא חושב שזאת מטרת המדינה.

<אלי מיוסט: המדינה צריכה לייצר מצב שכל תושב שרוצה לגור בפריפריה, לכל עיר יש את המעלות שלה ואפשר לומר שירושלים היא כלילת המעלות למעט מעלה אחת שאין לה או שיכול להיות שאין לתושבים שגרים בפריפריה, לקנות כאן דירות.

<אלי מיוסט: זה חסרון בבן אדם ולא חסרון בעיר עצמה.

<אלי מיוסט: כאן יש תושבים שבאים ורוצים לעשות משהו, שהיום ציבור מסוים כמונו יוכל לבוא לעיר הזאת, אומרים: לא, יש כאן מוסד אחד, תסתדרו אתו.

<אלי מיוסט: אגב, בסופו של הדיון אני רוצה להעלות עוד נושא בעניין.

מכלוף מיקי זוהר: העירייה לא משתפת פעולה עם זה?

<אלי מיוסט: לא.

<אלי מיוסט: לא רק שהיא לא משתפת פעולה, אלא היא משתפת פעולה הפוך.

מכלוף מיקי זוהר: יש עיריות, במיוחד בפריפריה, במצב סוציו אקונומי נמוך.

מכלוף מיקי זוהר: אם הממשלה לא תיתן כאן את הכתף, כלום לא יזוז והחרדים ימשיכו ללמוד במוסדות לא תקניים, לא חוקיים, מסוכנים.

יואב בן צור: כן, אבל המבנים האלה הם לא על חשבון הרשות.

<אלי מיוסט: נכון.

<אלי מיוסט: אנחנו דוגמה.

מכלוף מיקי זוהר: זאת בדיוק הנקודה.

מכלוף מיקי זוהר: המדינה צריכה לתת את התקציבים, הרשות צריכה להוציא את זה אל הפועל אבל רשות מקומית, אם אתה תחכה למצ'ינג שלה או לתב"רים שלה, אתה לא תצליח להגיע לזה.

מכלוף מיקי זוהר: אם אתה הולך לרשות מקומית במצב סוציו אקונומי נמוך, יש אוכלוסייה חרדית, אתה רוצה לבנות מבנה, באה המדינה ואומרת לך שהיא נותנת איקס כסף, צריך לעשות מצ'ינג של העירייה באמצעות תב"רים.

מכלוף מיקי זוהר: אין את זה בנמצא.

מכלוף מיקי זוהר: בסוף מי מפסיד?

מכלוף מיקי זוהר: האוכלוסייה החרדית.

אורי מקלב: הוא מדבר על עוד נקודה.

אורי מקלב: הוא אומר שגם כאשר מדברים על הציבור החרדי, מדברים באופן כוללני.

אורי מקלב: הציבור החרדי, יש לו גם גוונים שונים.

יואב בן צור: הוא אמר את זה.

אורי מקלב: לכן מה זה נקרא בסקאלה הזאת שיש גוונים רבים?

אורי מקלב: זה אומר שזה בא לידי ביטוי במוסדות החינוך ובאופן החינוך שמוקנה לילדים ואז הוא אומר שגם אם נניח בפריפריה הוא יבוא לעיר פיתוח ושם יש מוסד מאוד יפה, אלה לא המוסדות שהוא יכול לשלוח אליהם את הילדים שלו כמו בירושלים ובמרכז.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שכאשר אנחנו מדברים על אוכלוסייה, אם אנחנו רוצים היום לפתח מקומות חדשים למגורים, אנחנו מיד משתדלים שהמספר יהיה גדול כי אנחנו יודעים שלא יכול להיות שאלף משפחות חרדיות שמגיעות למקום אחד, לא נוכל לתת מענה לכולן מכיוון שיש פיצולים.

אורי מקלב: יש חסידים, יש ליטאים וכולי.

מכלוף מיקי זוהר: גם זו נקודה חשובה שמעלה חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: זאת לא סיבה לעכב.

אורי מקלב: זאת סיבה להכיר את הצרכים ולדעת לתת להם מענה.

אורי מקלב: בסופו של דבר אלה אותם אזרחים.

אורי מקלב: זה לא משנה אם אתה מקים בית ספר אחד גדול או שני בתי ספר באותו מגוון או שאתה בונה שני תלמודי תורה שלכל אחד יש את האופי שלו.

אורי מקלב: מבחינת ההשקעה של הרשות, ההשקעה של המדינה, היא לא יותר גדולה.

אורי מקלב: אנחנו לא מדברים על פיצולים שמכבידים אלא פיצולים שהמקור שלהם הוא מתוך אופי וסגנון.

אורי מקלב: בפגישות שיש לנו גם עם ראשי הערים בפריפריה, הם אומרים לנו שהתושב החרדי לא עולה להם יותר.

אורי מקלב: הם אומרים שהם נותנים סל תרבות וסל חינוך ועוד דברים שהוא נותן לציבור הרחב ואותו אחד שהוא תושב חרדי שמגיע אליו, הוא לא מכביד עליו.

אורי מקלב: זה לא נכון שהוא מכביד עליו.

אורי מקלב: נכון שיש לו צרכים אחרים אבל בסך הכול בעלות של פר תושב בעיר, אם הוא מהציבור הכללי או שהוא חרדי, הדרישות החרדיות לא מכבידות באופן אמיתי.

אורי מקלב: אומר ראש העיר שלציבור הרחב הוא נותן הרבה כי יש לו דרישות ממנו להעשרה, לתרבות, לתרבות הפנאי והציבור החרדי מבקש רק את המינימלי.

אורי מקלב: מבחינת הרשות זה לא עולה יותר.

אורי מקלב: הוא אומר שהתקציבים הממשלתיים, שם מתחילה הבעיה כי הם לא מכירים בזה ולא נותנים אותם לפי הצרכים.

אורי מקלב: אתה אומר פר משפחה עם מפתח לכך וכך תושבים שדורש כך וכך בתי ספר, זה לא מספר המשפחות אלא המודל צריך להיות מספר הילדים.

<משה טויבי ליבוביץ: בהרבה מאוד מקומות אנחנו רחוקים מזה.

<משה טויבי ליבוביץ: צפת היא לא דוגמה, שם היו תלמודי תורה.

<משה טויבי ליבוביץ: אני מדבר על נצרת, על הגרעין.

<משה טויבי ליבוביץ: אני מדבר על הר יונה.

<משה טויבי ליבוביץ: שלוש שנים לא הייתה כיתה אחת ואנחנו רוצים כגוש ראשון להכניס את כולם לאותה כיתה.

<משה טויבי ליבוביץ: אנחנו לא רוצים שהמקווה יהיה מחוץ לאזור.

<אלי מיוסט: עוד הערה.

<אלי מיוסט: זה קצת עניין שוויוני.

<אלי מיוסט: לפתוח היום מוסד, אחד ממבחני התמיכה אומר שצריכים להיות 22 ילדים בכיתה כפול שתי כיתות או כפול כיתה א'-2.

<אלי מיוסט: לא נראה שיכול להיות דין אחד, לא דין ירושלים כדין פריפריה.

<אלי מיוסט: בפריפריה, אם אתה רוצה להקים מקום, אתה לא מייצר 22 ילדים במכה אחת ויכול לפתוח אתם כיתה כפול שתיים.

<אלי מיוסט: זה לא ריאלי.

מכלוף מיקי זוהר: יש תקן מסוים שהוא תקן מינימלי.

מכלוף מיקי זוהר: אז זה בעצם מונע.

<אלי מיוסט: כן.

<אלי מיוסט: ברגע שאתה לא מגיע לתקן, משרד החינוך אומר שאתה בכלל לא יכול לפתוח ולכן לך הביתה.

<אלי מיוסט: במשפט אחר אומרים לתושבים שלכם אין את השירותים במקום הזה, תמצאו לכם עיר אחרת ושם אולי יש את השירותים הנלווים.

מכלוף מיקי זוהר: זה ידוע וברור.

<אלי מיוסט: אני אתן דוגמה ממעלות.

<אלי מיוסט: לפני שנתיים אנחנו פתחנו תלמוד תורה, לא במעלות כי במעלות היו הרבה התנגדויות בתוכה אלא פתחנו אותה במעלה יוסף.

<אלי מיוסט: יש שם ילדים ממעלות ומכל יישובי מעלה יוסף.

<אלי מיוסט: היום הגענו למצב שעיריית מעלות התקשרה לכלל ההורים ואמרה להם שהמוסד לא תקני.

<אלי מיוסט: היא אמרה שרשמה את הילדים בבית ספר ממלכתי דתי, את כל הילדים, והיא תובעת אותנו כהורים בבית משפט על כך שאנחנו שולחים את הילדים למוסד לא רשמי עדיין.

<אלי מיוסט: זה בתהליך רישוי וכמו שאנחנו יודעים משרד החינוך עושה מאמצים לאשר את זה.

<אלי מיוסט: לא ביקשנו שהעירייה תעזור לנו אבל למה להפריע?

<אלי מיוסט: כולנו יודעים למה זה גורם.

<אלי מיוסט: יש נושא מאוד חשוב שקשור דווקא למעלות ולא לשאר המקומות וזה אגרות חוץ.

<אלי מיוסט: זה קשור לאותו נושא.

מכלוף מיקי זוהר: לא.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו לא מתעסקים ברשויות ספציפיות.

<אלי מיוסט: זה קשור לחינוך.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מדברים על הסוגיה עצמה.

מכלוף מיקי זוהר: ההערות שלך חשובות והבנו את העניין.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו רוצים לדייק בנושא הקיפוח.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו לא מדברים על רשויות מקומיות ספציפיות.

<אלי מיוסט: אני מדבר על נושא הקיפוח.

<אלי מיוסט: יש מושג של אגרות חוץ.

<אלי מיוסט: תלמיד שיוצא החוצה, הרשות לא משלמת עליו את אגרת החוץ שמשרד החינוך מעביר.

<אלי מיוסט: כל הרשויות בדרך כלל מעבירות, עושות ביניהן הסכם.

<אלי מיוסט: אני כהורה קיבלתי טלפון מעיריית כרמיאל שם לומדות הבנות שלי ואמרו לי שאני צריך לשלם 800 שקלים עבור הילדה הגדולה ו-600 שקלים עבור הילדה הקטנה כי העירייה לא מעבירה להם את הכסף.

<אלי מיוסט: אין לי מוסד שאני רוצה לבנות שלי במעלות ולכן אני שולח אותן לכרמיאל.

<אלי מיוסט: אני משלם עבור ההסעות.

מכלוף מיקי זוהר: זאת לא סוגיית הדיון.

מכלוף מיקי זוהר: צר לי על הסיטואציה.

<אלי מיוסט: זה נושא שוויוני.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: נציגי עפולה נמצאים כאן?

<משה טויבי ליבוביץ: לא.

<משה טויבי ליבוביץ: לצערי הרב לא.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו נשמע את חברי הכנסת.

אכרם חסון: בוקר טוב.

אכרם חסון: אני רוצה לברך על הדיון.

אכרם חסון: אני מזדהה עם הדיון כי גם אני בא ממגזר שתמיד מרגיש מקופח.

אכרם חסון: אנחנו בוועדה שהוקמה במיוחד כדי לתמוך בחלשים ולתמוך בפריפריה.

אכרם חסון: אני יכול להשוות ולהגיד לכם שמצב החרדים במדינת ישראל הוא מצב דומה למצב הערבים והדרוזים, כל אלה שגרים בצפון ובדרום, בפריפריה.

אכרם חסון: המצב אצל המיעוטים הוא אותו מצב.

אכרם חסון: אני גם ראש עיר לשעבר וגם חבר כנסת לשעבר.

אכרם חסון: אני רוצה לומר לכם שיש הרבה החלטות ממשלה שנעשו כדי לתמוך בחרדים.

אכרם חסון: זאת זכות לתמוך בחרדים ולתת להם להיות אזרחים שווים כי מגיע להם.

אכרם חסון: לצערי הרב, שבעים אחוזים מההחלטות של הממשלה לא יושמו.

אכרם חסון: יש לנו בעיה עם שני גורמים ובואו נגיד את האמת.

אכרם חסון: יש לנו בעיה עם שני גורמים חשובים במדינה.

אכרם חסון: קודם כל, ראשי הרשויות שחלק מהם לא פועל ולא מקריב כמו שהקריבו פעם ראשי הרשויות כדי לתת שירות.

אכרם חסון: אני בדקתי היום ואני אומר לכם לגבי המגזר הדרוזי.

אכרם חסון: יש ארבעים מיליון שקלים לבינוי, השנה מסתיימת ושבעים אחוזים מהסכום לא נוצלו כי המהנדסים לא מהנדסים וזה לא מעניין את ראשי הרשויות.

אכרם חסון: אחר כך אנחנו באים ודופקים על השולחן כאן ומעסיקים את מיקי זוהר ואת כל המכובדים, ואנחנו רואים שאת העבודה שלנו אנחנו לא עושים בכפרים.

אכרם חסון: מצד שני יש פקידות אטומה שלא מעניין אותה ליישם את ההחלטות וזה כאילו עובר לה ליד האוזן ולא חשוב.

אכרם חסון: אני מציע, מאחר ואני מכיר את ידידי מיקי זוהר והוא עומד על המשמר, ובאמת מאז הוקמה הוועדה הזאת הרבה דברים השתנו כאן, להביא משרד- משרד.

אכרם חסון: להביא לכאן כל משרד ממשלתי כדי שייתן דוח מה בוצע ומה לא בוצע, מה המצב וכולי.

אכרם חסון: אנחנו שמענו סקירה מקיפה מחברינו.

אכרם חסון: נעבור ישוב ישוב.

אכרם חסון: אם אנחנו נלך עוד פעם במדיניות כוללת, אנחנו נתאסף בעוד שנה, למרות הלחץ של המכובדים שיושבים לשמאלי וגם של חברי יושב ראש הוועדה שיושב לימיני, כי ימרחו אותנו, יגידו לנו מחר ומחרתיים.

אכרם חסון: אנחנו צריכים לעשות תכנית מיוחדת ולבדוק את הישובים.

אכרם חסון: יש היום מיליארדי שקלים לקידום הצפון והדרום מבחינת הפריפריה.

אכרם חסון: כמה כסף נוצל?

אכרם חסון: להיכן הכסף הלך?

אכרם חסון: מה נעשה עם הכסף?

אכרם חסון: הרי חלק מהכסף הזה צריך לפתור את הבעיות הקשות שאתם הזכרתם כאן.

אכרם חסון: אני במקרה מכיר את הנושא של הר יונה כי היו אצלי אנשים מנצרת עילית והיו לי אנשים מהאזור ושמעתי אותם.

אכרם חסון: אני לא יכולתי לעשות הרבה דברים כי גם הרשות הייתה צריכה לעשות הרבה דברים.

אכרם חסון: היא הייתה צריכה לקבל החלטות ולהסיט תקציבים שקיבלה לדברים האלה.

אכרם חסון: אני חושב שהדיון הוא מבורך והוא חשוב מאוד.

אכרם חסון: אנחנו נמשיך ביחד לשלב ידיים ולעשות הכול על מנת שאנחנו נשנה את המצב העגום וכל אזרחי ישראל יהיו שווים.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת בן צור.

יואב בן צור: תודה אדוני היושב ראש.

יואב בן צור: אני חושב שזאת הישיבה השנייה שאני נמצא בוועדה שלך ואני רוצה לומר לך שאתה מנהל אותה בנועם ובחן.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

יואב בן צור: אתה מנהל את הוועדה בדיוק כמו שצריך לנהל ועדה כזאת שדורשת צדק חברתי.

יואב בן צור: אני רוצה לומר שלדעתי הבעיה המרכזית כאן היא שיש ראשי ערים ברחבי הארץ שפוחדים מהציבור החרדי שמגיע אליהם.

יואב בן צור: כשהולכים לפרויקטים של דיור כאלה ואחרים, צריך להיות ראש עיר אמיץ לכאורה שמסכים לקבל את הציבור החרדי.

יואב בן צור: אני רוצה לומר לכל אותם ראשי ערים: דעו לכם שהציבור החרדי הוא ציבור איכותי.

מכלוף מיקי זוהר: נכון.

יואב בן צור: הוא ציבור שיש לו כוח קנייה גדול.

מכלוף מיקי זוהר: הוא ציבור שלא מתעסק בפשיעה.

יואב בן צור: זה ברור.

מכלוף מיקי זוהר: ציבור ששומר על הסדר.

יואב בן צור: זה ברור.

יואב בן צור: מעבר לכך, זה ציבור שיכול לחזק כלכלית כל עיר.

יואב בן צור: כוח הקנייה הגדול וההתנהגות של אותם חרדים, של אותן קבוצות שנמצאות שם, היא מופת.

יואב בן צור: הם לא אנטי אלא הן בעד.

מכלוף מיקי זוהר: אחת הבעיות היא כמה קיצוניים שכל הזמן בערוצי הטלוויזיה דואגים להראות אותם שהם לא משקפים את הציבור החרדי האמיתי ופשוט פוגעים בשמה הטוב של האוכלוסייה החרדית.

מכלוף מיקי זוהר: אלה אך ורק אותם קיצוניים שאף אחד לא מכיר בהם.

מכלוף מיקי זוהר: גם חברי הכנסת החרדים שלנו כאן לא מכירים בקבוצות האלה.

מכלוף מיקי זוהר: הם בזים להם.

מכלוף מיקי זוהר: האנשים האלה גורמים לנו נזק בלתי הפיך בגלל ערוצי הטלוויזיה שמראים רק אותם כל שבוע כמי שמייצגים את המגזר החרדי כאשר אין לזה שום קשר למציאות.

אורי מקלב: הציבור הישראלי צריך להפנים שכמו שהחברה הכללית לא נמדדת ואף אחד לא מייחס פשיעה כזו או אחרת, הציבור צריך להפנים שאם יש מישהו שהולך בלבוש כזה או אחר, זה עדיין לא אומר שהוא משקף את האוכלוסייה.

אורי מקלב: אם זה יופנם, הכול ייראה אחרת.

אורי מקלב: תודה על הדברים שלך.

יואב בן צור: אני מציע לכל ראשי הערים שחוששים ופוחדים מהקמת מרכזי דיור לציבור החרדי, ללכת ולשאול את אותם ראשי ערים, שכבר יש אצלם ציבור חרדי, איזה ערך הם מקבלים מהציבור הזה.

יואב בן צור: לאחר שהם ידברו אתם, הם יבינו כמה הם מפסידים אם לא יקבלו את הציבור החרדי.

יואב בן צור: לציבור הזה אין יצר השתלטות על שום דבר.

יואב בן צור: הם יכולים ללכת עם ראש עיר שמספק את הצרכים.

יואב בן צור: הם צריכים את הצרכים המינימליים שלהם ובאמת הם לא עולים הרבה לעירייה.

יואב בן צור: לכן הם רק רווח ולא הפסד.

יואב בן צור: באותה מידה, ראש עיר שיבדוק בערים אחרות ויראה מה קורה אתם, אני חושב שכל ראש עיר היה מתברך בציבור כזה.

יואב בן צור: לשמחתנו אנחנו גדלים טבעית, קצת יותר מהממוצע הארצי.

יואב בן צור: לכן אנחנו צריכים פתרונות דיור מרכזיים רבים בהרבה מקומות בארץ.

יואב בן צור: בכל מקום שיפתחו פרויקטים כאלה ואחרים, כמעט ואין לי ספק, אפילו בכסיף, זה יצליח.

יואב בן צור: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה חבר הכנסת בן צור.

<משה טויבי ליבוביץ: אנחנו רוצים לפחות את אותם תנאים שיש לבדואים שאני חלק מהם.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה לך אדוני היושב ראש.

אורי מקלב: אני רוצה להודות לך גם על קיום הישיבה הזאת וגם על הדברים שאמרת בעבר.

אורי מקלב: הפעילות שלך היא לא רק שכר אלא גם עובר לשכר עשייה טובה וחשובה ובאמת חשוב ההמשך של הדיונים האלה.

אורי מקלב: הנושא שאתה מעלה אותו הוא נושא מאוד מאוד חשוב והוא נותן את היכולת להתיישבות ולחיזוק המקומות שאנחנו מחכים ומצפים לחזק אותם, את הפריפריה.

אורי מקלב: אם ניקח את הדרום כדוגמה, אם נסתכל על העבר, הציבור החרדי שבא לגור בירוחם, בדימונה, באופקים, בנתיבות, חיזק את המקומות האלה.

אורי מקלב: הוא נתן להם חוסן, כפי שאמר חבר הכנסת בן צור, במאות דברים מסיבות כאלה ואחרות, בשיתוף הפעולה.

אורי מקלב: הציבור טוב ונעים גם עם התושבים וגם עם ראשי הערים.

אורי מקלב: אפשר להגיע לשיתוף פעולה ואם יש משהו, זה רק דימוי שלילי אבל לא המציאות האמיתית.

אורי מקלב: צריך להיות שיתוף פעולה גם ממשלתי וגם מוניציפאלי.

אורי מקלב: הממשלה צריכה ללכת לפי מפתח של מדדים לאוכלוסייה כאשר בציבור החרדי המדדים הם אחרים וגם הצרכים הם אחרים.

אורי מקלב: כשיודעים מראש ומכירים בזה, גם העבודה המוניציפאלית, העבודה של ראש העיר והנהלת העיר, היא אחרת.

אורי מקלב: זה נכון שלצערנו לפעמים ראש העיר בצרכים שיש לו – ולכל ראש עיר יש צרכים – רואה בדברים האלה צורך משני.

אורי מקלב: לכן שילוב של פעילות ממשלתית, לקחת את כל משרדי הממשלה ולהביא אותם לכאן כדי לראות מה הם עושים ואיך הם פועלים, יחד עם ראשי הערים, אני חושב שזה יכול להיות שילוב שיקדם את הנושא כפי שנאמר, אולי לא מספיק חד, הציבור החרדי שרוצה לבוא לפריפריה ולחזק אותה ולגור במקומות האלה, דבר ראשון שהוא בודק זה מה קורה עם החינוך במקומות האלה, האם יש שם מוסדות חינוך מתאימים לילדים שלו.

אורי מקלב: אחרי כן הוא גם בודק אם יש מקום עבודה.

אורי מקלב: זה אולי שונה מציבורים אחרים שבודקים דבר ראשון האם יש מקום עבודה ואחר כך הוא ממשיך.

אורי מקלב: כל אזרח במדינת ישראל, היכן שהוא גר, יש לו את המענה לילדים שלו והוא לא צריך לחשוש שלא יהיה לו גן ילדים אלא הוא יודע שיהיה לו גן ילדים, לפעמים יותר טוב ולפעמים פחות טוב, לפעמים יותר קרוב ולפעמים פחות קרוב, אבל יש לו.

אורי מקלב: יש לו בית ספר לבן ויש לו בית ספר לבת.

אורי מקלב: ציבור חרדי שבא לגור במקומות האלה, יש מצב שאין לו את הדברים האלה.

אורי מקלב: לא רק שלומדים בקרוואן, אלא אין לו מקום או שיש מקומות שלא ראויים להיות מוסדות חינוך.

אורי מקלב: המפתח לחיזוק המקומות האלה ולגרום לציבור לבוא לגור בהם, וכמו שאני אומר הוא בא לחיות באחווה, ברעות ובשלום, זה לדעת לתת מענה אפילו מינימלי לצרכים שלו.

אורי מקלב: ברגע שיש שיתוף פעולה בין הממשלה לבין הרשות המקומית, אנחנו יכולים להגיע להישגים מאוד גדולים בעניין הזה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת יעקב אשר.

יעקב אשר: אדוני היושב ראש.

יעקב אשר: קודם כל, תודה על הדיון.

יעקב אשר: אני חושב שהוא חשוב לא רק לציבור החרדי אלא הוא חשוב גם לאג'נדה ולמדיניות של חיזוק הפריפריה.

יעקב אשר: הדברים האלה ברורים לגמרי.

יעקב אשר: בוא נשים דברים על השולחן.

יעקב אשר: בסופו של יום, מי כמונו יודעים את זה, אין שיתוף פעולה ואין רצון של המדינה – זה יורד גם לראשי הרשויות – לקבל את הציבור החרדי.

יעקב אשר: זאת אומרת, יכול להיות ראש עיר שהופך את העולם כדי שיבואו אליו עוד מאה משפחות, ופתאום הוא שומע על גרעין של מאתיים משפחות אבל הן חרדיות – הוא נרתע מהעניין.

יעקב אשר: אני לא רוצה להיכנס לעניינים של ההסתה והתדמית.

יעקב אשר: אלה דברים שמתנפצים על סלע המציאות וכל אחד יודע את זה.

יעקב אשר: אי אפשר לבוא בטענות לראשי הרשויות האלה - זאת אומרת, אפשר לבוא בטענות, צריך לבוא בטענות – אבל אפשר לפתור את הבעיה הזאת בצורה שאם באמת המדינה תראה שזה אכפת לה, זה יהיה אחרת.

יעקב אשר: אם המדינה תראה שזה אכפת לה וכל ראש עיר יודע שאם הוא לוקח אוכלוסיות מסוימות – אגב, לא רק חרדים אלא אלה יכולות להיות גם אוכלוסיות מיעוטים אחרים עם מורכבות כזו או אחרת – הוא יודע שיחד עם זה הוא מקבל איזשהו מנגנון של ביטחון שהוא לא הולך להיכנס להוצאות יותר גדולות.

יעקב אשר: אנחנו מדברים כאן על יישובי פריפריה, ישובים שבדרך כלל הם לא חזקים ובדרך כלל אם הם לא מקבלים מענקי איזון, הם יכולים לסגור את העיר.

יעקב אשר: אין להם הכנסות, אין להם תיירות, אין להם ים, אין להם מלונות והם חיים מהיד אל הפה.

יעקב אשר: עכשיו מגיעה אוכלוסייה שגם אם נגיד ראש העיר מאוד רוצה אותה, הוא בא ומתחיל לעשות את החשבון כי היא מגיעה עם הבעיות שלה.

יעקב אשר: הבעיות שלנו מול המדינה שלא יודעת לתת את הפתרונות לפערים הללו.

יעקב אשר: אם זה בנושא של חינוך כמו שאמרו קודם, אם זה בנושא של תעסוקה.

יעקב אשר: אנחנו מנסים כולנו בכוחות עצמנו לעניין חברות ויש דרישה לציבור החרדי במקומות הללו לכל מיני בתי תוכנה ודברים מהסוג הזה.

יעקב אשר: לחברות אין איזשהו מנגנון ביטחון שהן יצליחו שם ואנחנו יודעים שללכת לפריפריה זה דבר קשה.

יעקב אשר: אני חושב אדוני היושב ראש שכל הדיבורים וכל ההצהרות, אנחנו יודעים את הבעיה.

יעקב אשר: מדינת ישראל משקיעה הרבה מאוד כסף – וכאן אני עונה לדוקטור ליבוביץ לגבי כסיף.

יעקב אשר: אנחנו התנגדנו לעניין הזה של כסיף ואנחנו יודעים גם למה התנגדנו.

יעקב אשר: אנחנו יודעים איך זה הולך במדינה.

יעקב אשר: אומרים לך כסיף, ההיתכנות של כסיף עוד כך וכך שנים, ועכשיו כל פעם שנבוא ונרצה להביא במקום אחר אלף יחידות, אלפיים יחידות, יאמרו, לא, הפתרון שלכם הוא כסיף.

יעקב אשר: מצאו את המקום כמעט הכי רחוק בארץ, כסיף.

יעקב אשר: אני אומר שבואו נעשה מבחן לכסיף.

יעקב אשר: בואו נתחיל כרגע את כסיף אבל במקומות קטנים יותר.

יעקב אשר: בוא נראה איך המדינה יודעת להביא את עצמה לכסות את הפערים האלו ולגרום לכך שראשי הרשויות ירצו את זה.

יעקב אשר: הרי זאת השקעה כספית.

יעקב אשר: בואו ותתחילו את זה היום.

יעקב אשר: תעשו כסיפים קטנים בדרום.

יעקב אשר: לא כל כך רחוק, לא ממש על הראש של הבדואים אלא קצת קודם, באופקים, בנתיבות, בכל המקומות הללו.

יעקב אשר: אנחנו הרי באים למקומות כאשר לציבור הזה יש צרכים מיוחדים ויש לו דברים מיוחדים שלו, שזה לגמרי בסדר גמור.

יעקב אשר: גם לתושבי בני ברק המדינה לא יודעת להתאים את זה.

יעקב אשר: אתה יודע כמה שנים לקח לי לשנות את הפרוגרמה במשרד החינוך, עת עוד הייתי עובד בעיריית בני ברק, מנהל אגף חינוך?

יעקב אשר: לשנות פרוגרמה של כמה שטח קרקע צריך לכיתת לימוד, לקבל תקצוב לכיתת לימוד?

יעקב אשר: אני הייתי צריך חצי דונם.

יעקב אשר: שאלתי איפה אני יכול בבני ברק להביא חמישה דונם עבור עשר כיתות.

יעקב אשר: בחמישה דונם, יש לי היום חמישה תלמודי תורה.

יעקב אשר: אתה יודע איך הם נבנו?

יעקב אשר: כאשר המדינה שינתה את הפרוגרמה והבינה שיש מקומות צפופים ויש מקומות ייחודיים שיש להם צורה אחרת - היא בנתה לגובה.

יעקב אשר: יש תלמודי תורה בחמש קומות והחצר שלהם היא על הגג בצורה מסודרת ובצורה ייחודית.

יעקב אשר: היום משרד החינוך, בגלל מחסור בקרקע, מתחיל לחפש לעשות כך בכל רחבי הארץ.

יעקב אשר: המדינה צריכה להתאים את עצמה וברגע שהיא תתאים את עצמה בנקודות הללו – ואלה לא הרבה נקודות אלא אלה נקודות של חינוך, נקודות של תחבורה, נקודות של תעסוקה.

יעקב אשר: למה ראש עיר באופקים או במקום כזה לא ידע שאם מגיעים אליו 200 או 300 משפחות כאלו, הוא יוכל לקבל גיבוי מהמדינה, להביא יזמים ולפתוח שם שלוחות של חברות גדולות כך שיהיה להן איזשהו מנגנון ביטחון שאם חלילה זה לא יצליח, המדינה תשפה אותן.

יעקב אשר: לא מדובר כאן במיליארדים.

יעקב אשר: זה הרבה פחות ממה שיעלה כסיף, רק הטרקטור הראשון.

יעקב אשר: תראו כוונות אמיתיות.

יעקב אשר: אתם הרי לא רוצים אותנו ברמת גן.

יעקב אשר: אתם לא רוצים אותנו במקומות הללו.

יעקב אשר: אתם לא רוצים אותנו.

יעקב אשר: בוא נקרא לילד בשמו.

יעקב אשר: הכוונה לא אליך כמובן אדוני.

יעקב אשר: אני מדבר על המדינה כקולקטיב.

יעקב אשר: בואו, קחו את הדברים הללו, תפתרו את הבעיות האלה, תגרמו לראשי הרשויות לעשות, ואני ראש רשות לשעבר ואני יודע מה זה כשאני עושה פעולה מסוימת והמדינה עומדת מאחורי ונותנת לי את הגיבוי.

יעקב אשר: לא מדובר כאן על כסף רב אלא על הרבה פחות ממה שכל אחד מדמיין לעצמו.

יעקב אשר: כך תיצור גרעינים כאלה טובים שיתחילו טוב.

יעקב אשר: אתה יודע מה?

יעקב אשר: גם אותם ראשי רשויות שעדיין חיים באג'נדה הזאת שאוי ואבוי שחרדים יהיו אצלם, גם הם יבינו הפוך.

יעקב אשר: זאת בוננזה.

יעקב אשר: הם יקבלו תקציבים, הם יכולים לפתח עוד בית ספר, הם יכולים לתת להם בית כנסת ועוד.

יעקב אשר: למה לא?

יעקב אשר: איזה ראש עיר לא אוהב לבוא ולחנוך בית כנסת גם אם הוא לא מתפלל?

יעקב אשר: למה לא?

יעקב אשר: מדובר על רשויות שמשוועות לתושבים, רבות ביניהן על תושבים.

יעקב אשר: לכן אדוני, אני חושב שאנחנו צריכים לא רק הצהרות.

יעקב אשר: אני לא יודע אם בכוחך לעשות את זה אבל לו אדוני שמעני ותהיה לך סייעתא דשמיא תוכל לעשות את זה עם הוועדה בראשותך, תוכל לארגן יום, אוטובוס מנכ"לים שייסע לשלושה-ארבעה ישובים בדרום ובצפון.

יעקב אשר: הדברים הם לא בשמים והם לא גדולים.

יעקב אשר: יראו את הדברים איך שהם באים לפתרון קל.

יעקב אשר: הרי משרד הכלכלה יכול לעודד מעסיקים כאלה.

יעקב אשר: משרד התחבורה יכול להבין שהוא צריך להשקיע קצת יותר כאשר מגיעה קבוצה וצריכה חיבור לבני ברק ולקריית ספר ולא לנסוע חצי מדינה כדי להגיע להורים שלהם.

יעקב אשר: הרי הם מתנתקים מההורים שלהם.

יעקב אשר: הם הולכים לגור בפריפריה, הם מחזקים את עם ישראל, את מדינת ישראל, אבל יש קשיים אובייקטיביים.

יעקב אשר: אז פותרים אותם ולא מדובר במיליארדי שקלים.

יעקב אשר: אדוני, אני מאתגר אותך.

יעקב אשר: אוטובוס מנכ"לים.

יעקב אשר: אני כבר רואה אותך ליד הנהג, איך אתה יושב קדימה ומוליך את העניין.

יעקב אשר: אני אומר לך, אתם תראו, הבעיות הן קטנות והן פתירות.

יעקב אשר: זה רק רצון טוב.

יעקב אשר: את כל הרצון הטוב שרוצים לשים בכסיף, וכל היום מבלבלים אותנו עם הדבר הזה, ומשקיעים שם מיליוני והולכים להשקיע שם מיליארדים, תתחילו קודם.

יעקב אשר: תנו מה שנקרא דמי רצינות במקומות האלה ואז נדבר על כסיף.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

<משה טויבי ליבוביץ: אדוני, בזבוז הכספים שנעשה בהר יונה ובכסיף עד היום, יכתבו אחר כך באוצר כמה כסף נתנו לחרדים.

<משה טויבי ליבוביץ: הכול טעויות.

<משה טויבי ליבוביץ: חבל על הכסף הזה.

<משה טויבי ליבוביץ: צריך לקחת אנשים כמו חבר הכנסת יעקב אשר, ראשי רשויות לשעבר, אולי כמוני, כיועצים מתנדבים, ללוות את הוועדה הזאת למשרד השיכון ולמשרדים האחרים.

<משה טויבי ליבוביץ: הטעויות הן במיליארדים.

יעקב אשר: הפתרונות הם בעשרות מיליונים.

<משה טויבי ליבוביץ: נכון.

<משה טויבי ליבוביץ: לא, אין פתרון.

<משה טויבי ליבוביץ: לכן הוועדה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: תודה אדוני היושב ראש על הדברים.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לציין נקודה אחרת שאני חושב שגם בה טמונה הבעיה.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו תמיד נוהגים גם להפיל הרבה, ובצדק, על ראשי הרשויות.

מיכאל מלכיאלי: מגיע ראש עיר ואומר שהוא לא רוצה חרדים אצלו, ולא מתבייש לומר את זה.

מיכאל מלכיאלי: היו בכנסת נציגים של מעלה אדומים - וגם ראש עצמו, שאומר שהוא לא רוצה חרדים אלא שילד חרדי שלומד אצלו ילך ללמוד בירושלים, שעה נסיעה בפקקים של הבוקר, אני חושב שזה חלק מהמחדלים.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שהמחדלים יוצאים גם מהבניין הזה.

מיכאל מלכיאלי: אני אתן לך דוגמה.

מיכאל מלכיאלי: מי שילך לבדוק את הסכמי הגג.

מיכאל מלכיאלי: משרד האוצר עם כוונות טובות השקיע כסף רב כדי לבנות הסכמי גג.

מיכאל מלכיאלי: בונים הסכמי גג לירושלים למשל כאשר בירושלים כמעט ארבעים אחוזים חרדים, 17 אלף יחידות דיור, אפילו לא בית אחד לחרדים.

מיכאל מלכיאלי: זאת אומרת, כל הבנייה תהיה בנייה לגובה ורק אחרי לחץ והתערבות של חברי הכנסת החרדים הוחלט להקפיא את המהלך.

מיכאל מלכיאלי: לדוגמה אשדוד.

מיכאל מלכיאלי: אם לא השר דרעי אמר שהוא יילחם בדבר הזה, החרדים לא מקבלים.

מיכאל מלכיאלי: התפיסה שיש מושג בנייה לחרדים לא קיימת במינהל התכנון.

מיכאל מלכיאלי: זאת נקודה אחת שצריך לתת עליה את הדעת.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שאם תצא מכאן קריאה ששוויון חברתי אמיתי בתכניות בנייה בתוך ריכוזים מעורבים, זה א'-ב'.

מיכאל מלכיאלי: אתמול למשל פורסם על קירוי כביש בגין בירושלים.

מיכאל מלכיאלי: בניינים לגובה.

מיכאל מלכיאלי: אף חרדי לא יגור בהם.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו רואים ראשי ערים בכל הארץ שמדירים את הציבור החרדי ועושים זאת במכוון.

מיכאל מלכיאלי: אתן לך עוד דוגמה.

מיכאל מלכיאלי: יש עיר מסוימת שהוציאה הנחיה מרחבית של מהנדס העיר, כאילו החלטה מקצועית האומרת שיותר לא יהיו מרפסות שמפוזרות לאורך הבניין אלא הכול בצורה עוקבת.

מיכאל מלכיאלי: כל מי שקצת מבין, מבין שזאת החלטה האומרת שלא יהיו כאן מרפסות סוכה.

מיכאל מלכיאלי: כשאין מרפסות סוכה, אין חרדים.

מיכאל מלכיאלי: כך זה עובר בעוד עיר ובעוד עיר.

מיכאל מלכיאלי: כאשר מקבלים גיבוי מכאן, ממינהל התכנון, אני חושב שזאת תחילת הבעיה.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שכדאי שתצא החלטה מכאן שקודם כל בתכנון של מינהל התכנון, בהסכמי גג, להפריש מלכתחילה – לא אחרי לחצים ומריבות – אחוז מסוים לציבור החרדי.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שזה גם מביא פתרון.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: חברת הכנסת לאה פדידה.

לאה פדידה: אני רוצה להודות על הכינוס המעניין והמאתגר הזה אבל אני מבקשת כן להתייחס לדבריו של חבר הכנסת מקלב שלצערי לא נמצא כאן.

לאה פדידה: הוא אמר שהציבור החרדי קודם כל בודק את מוסדות החינוך והציבור החילוני לא עושה כן.

לאה פדידה: אף אחד לא בא על חשבון אף אחד אחר.

לאה פדידה: הציבור החילוני בודק את מערכת החינוך בדיוק כמו הציבור החרדי ותפקידנו כמחוקקים לדאוג לתלמיד ולתלמידה, לכל צרכיהם, בין אם חרדים ובין אם הם חילוניים.

לאה פדידה: תפקידנו לספק גם אם זאת מרפסת סוכה וגם אם זאת כיתת גן.

לאה פדידה: בואו נסתכל על הבעיות האובייקטיביות.

לאה פדידה: אני באה מעיריית יוקנעם, שם הייתי משנה לראש העיר ויש לנו מספר בעיות.

לאה פדידה: הבעיות הן ברצון הטוב של הרשות המקומית כן לספק את השירות.

לאה פדידה: הבעיה העיקרית לפעמים היא שאין לך מספיק תלמידים לפתוח גן חרדי או מספיק תלמידים לפתוח צהרון חרדי.

לאה פדידה: עד לפני כשבוע הייתי אחראית על כל מערך הצהרונים ביוקנעם ואני פותחת צהרון חרדי עם שמונה ילדים, צהרון שמפסיד כסף, ואף אחד לא משפה אותנו על כך אבל אני מסתכלת בעיניים של אימא חרדית ואני לא יכולה להגיד לה, אין לי לב להגיד לה שאני לא פותחת לה צהרון.

לאה פדידה: לכן באמת משהו כאן נופל על הרשות המקומית.

לאה פדידה: משהו כאן נופל על טוב ליבה ועל הפתיחות או האטימות של ראש הרשות.

לאה פדידה: כדי לתת מענה, אנחנו צריכים תקציבים.

לאה פדידה: אני לא מכירה אדם שלא רוצה לתת מענה לשכן שלו, לאזרח שלו, לתושב שלו ואם זה כך, מקומו בטח לא כאן ומקומו לא במדינה שלנו.

לאה פדידה: מבחינתי השכן שלי שצריך סוכה, הוא צריך סוכה.

לאה פדידה: אנחנו יודעים לחיות בשלום ובאחווה.

לאה פדידה: גם גני ילדים וגם בתי ספר, ויש מספר אולפנות ואני התמודדתי עם זה ואמרתי שננסה לשלוח את הבנות.

לאה פדידה: גם אצלכם בתוך המגזר החרדי יש כל מיני זרמים.

לאה פדידה: הכיצד אני אשלח מספר נערות שכל אחת רוצה בית ספר אחר?

לאה פדידה: גם זה מטיל עול מאוד כבד.

לאה פדידה: הפתרון שמצאנו הוא להסיע את אותן נערות לאולפנה אליה הן יכולות להגיע.

לאה פדידה: צריך לחשוב איך אנחנו מוצאים פתרון הולם.

לאה פדידה: מבחינתי החרדים, זאת לא קבוצה אלא זה חלק מאתנו שנמצא אצלנו בערים ובארץ.

לאה פדידה: מחובת המחוקק למצוא פתרון.

לאה פדידה: במקום שאין מספיק ילדים, אנחנו צריכים לנסות למצוא איך אנחנו מתגברים תקציבים של הסעות מה שמשתק את הרשות המקומית ולא נותן מענה.

לאה פדידה: במקום שיש מספיק ילדים, הרשות המקומית כבר פותחת את המוסד.

לאה פדידה: היא משתדלת ועושה.

לאה פדידה: צריך ליצור מתווה.

לאה פדידה: כמו שיש סל לתלמיד, צריך להיות, בלי להתבייש, סל לתלמיד או לתלמידה החרדים והחרדיות עם המענה לצרכים שלנו.

לאה פדידה: אם אני הייתי יוצאת מכאן בלב שלם כי גם אתם וגם אני, כולנו יודעים מה הילד צריך, הייתי עושה סל.

לאה פדידה: מיקי, בוא ניצור בוועדה מסוימת סל לתלמיד החרדי, מה הוא צריך ואיך אנחנו מוצאים את הפתרון כי זה חלק מאתנו ומי וייתן ונמצא פתרון.

מכלוף מיקי זוהר: הדברים שאת אומרת, הם כל כך נכונים.

מכלוף מיקי זוהר: כל אוכלוסייה, יש לה הצרכים שלה.

מכלוף מיקי זוהר: לאוכלוסייה החרדית יש צרכים משלה.

מכלוף מיקי זוהר: אם היה סל ספציפי לאוכלוסייה שבעצם מתאים את הצרכים של האוכלוסייה, זה היה יכול לפתור הרבה מאוד בעיות.

מכלוף מיקי זוהר: אני מצטרף לדבריה של חברתי חברת הכנסת לאה פדידה, לכך שהרשויות המקומיות חייבות שיפוי שונה למגזר החרדי.

מכלוף מיקי זוהר: זה לא יכול להיות שיפוי זהה כי במגזר החרדי, כמו שציינה חברת הכנסת פדידה, לעתים לא מצליחים להביא מספר מספיק של תלמידים ואי אפשר לממן את זה, במיוחד ברשויות מקומיות במצב סוציו אקונומי נמוך כאשר גם כך התקציבים שלהן הם לא כל כך גבוהים.

מכלוף מיקי זוהר: נעבור למשרדי הממשלה.

<משה טויבי ליבוביץ: אדוני, הגיעו הנציגים מעפולה ומנצרת עילית.

מכלוף מיקי זוהר: בהמשך ניתן להם להתייחס.

מכלוף מיקי זוהר: עוד מעט מסתיים הדיון ואני רוצה לשמוע את משרדי הממשלה כי בלי משרדי ממשלה, לא עשינו כאן כלום היום.

מכלוף מיקי זוהר: נתחיל עם שירותי דת כי הבנתי שהנציגה צריכה לצאת.

<דבורה אייפרמן: תודה רבה.

<דבורה אייפרמן: אנחנו במשרד לשירותי דת מתקצבים באופן שוטף מבני דת לכל הרשויות במדינת ישראל.

<דבורה אייפרמן: יש לנו בערך שישים-שבעים מיליון שקלים כל שנה.

<דבורה אייפרמן: אני כן רוצה להדגיש שאנחנו אלה שמתקצבים.

<קריאה: תלוי מי השר.

<קריאה: בקדנציה הקודמת לא היו לכם שבעים מיליון שקלים.

<דבורה אייפרמן: זה ממוצע.

<דבורה אייפרמן: חשוב לי להדגיש שאנחנו גורם מתקצב.

<דבורה אייפרמן: אנחנו לא הגורם המבצע.

<דבורה אייפרמן: הרשות המקומית היא זו שאמורה להגיש את הבקשה, היא הגורם שגם בונה והיא גם הגורם שבעצם מייעד את הקרקע.

<דבורה אייפרמן: אין לנו תנאי סף לפיהם אנחנו מתקצבים רק את הפריפריה אבל יחד עם זאת אנחנו כן מביאים בשיקול מדד פריפריאלי בעת ניקוד הבקשות.

<דבורה אייפרמן: אני כן יכולה לומר שכל הערים שהוזכרו כאן קודם באמצעות דוקטור ליבוביץ, כן תוקצבו על ידינו ואני יכולה גם להגיש את טבלת התקצוב של שנים קודמות ואתם תיווכחו לראות שכל הערים האלה – נצרת, מעלות – תוקצבו על ידינו בבינוי של בתי כנסת ומקוואות.

<דבורה אייפרמן: אני רוצה לומר שיש לנו ממשק עם משרד השיכון.

<דבורה אייפרמן: אנחנו ומשרד השיכון ביחד מתקצבים בנייה של מקוואות ובתי כנסת.

<דבורה אייפרמן: כל נושא כזה שיעוגן בהחלטת ממשלה ייעודית, יש לנו את הכלים להתמודד ולתקצב אותו בעדיפות לשאר הארץ.

לאה פדידה: מה המצ'ינג שרשות מקומית צריכה לשים על מקווה?

<דבורה אייפרמן: אנחנו מתקצבים בערך מיליון שקלים למקווה.

לאה פדידה: תגידי באחוזים.

<דבורה אייפרמן: אבל אלה לא אחוזים כי יש מקוואות שמצליחים לבנות במיליון שקלים, אם זה מקווה קטן כמו במושבים קטנים או בישובים קטנים, ויש מקומות שמוסיפים עוד שני מיליון שקלים.

מכלוף מיקי זוהר: מה קורה אם יש רשות מקומית שאין לה את הכסף והמצב הסוציו אקונומי שלה נמוך?

מכלוף מיקי זוהר: מה קורה עם רשות מקומית שאין לה יכולת להביא את המצ'ינג?

מכלוף מיקי זוהר: היא לא תבנה מקווה?

<דבורה אייפרמן: קודם כל, המשרד מתקצב אבל יש לנו סכומים.

<דבורה אייפרמן: אנחנו נותנים בין מיליון למיליון וחצי שקלים.

לאה פדידה: זאת הבעיה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מצטרף לדברי חברתי.

מכלוף מיקי זוהר: הטענה שלנו היא על שיטת התקצוב שלכם שהיא לא נכונה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מציע לכם ללכת לשיטות תקצוב אחרות.

לאה פדידה: אם אין מצ'ינג של שני מיליון שקלים, לא יהיה מקווה?

מכלוף מיקי זוהר: או שתממנו עלות בסיסית של מקווה והרשות המקומית, אם היא תחליט שהיא רוצה לשדרג אותו ויש לה עודף כסף ובא לא לעשות מקווה מפואר, היא תוסיף מכספה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל אם לא, אתם צריכים לתקצב סכום.

<דבורה אייפרמן: אני אשאל מהו הסכום הנכון.

מכלוף מיקי זוהר: אנשי מקצוע מוכשרים יקבעו כמה עולה לייצר מקווה בסכום המינימלי ואחר כך לרשות תהיה את האפשרות להחליט אם היא עושה אותו קצת יותר מפואר או פחות מפואר.

מכלוף מיקי זוהר: זה עניין שלה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל לעשות מקווה במחיר הבסיסי, אתם צריכים את זה לפחות לתקצב.

מכלוף מיקי זוהר: אתם לא יכולים להגיד שזה מה שיש, יש לכם עוד קצת כסף, יהיה מקווה, ואם לא, לא יהיה.

מכלוף מיקי זוהר: זה נראה לי לא הגיוני.

<דבורה אייפרמן: כך בדיוק אנחנו פועלים.

<דבורה אייפרמן: יש לנו שלוש דרגות של מקוואות לפי גודל של מקווה.

<דבורה אייפרמן: לרוב הרשות מוסיפה תקציב כי היא רוצה משהו קצת יותר מפואר.

לאה פדידה: אין מקווה במיליון שקלים.

לאה פדידה: אני באה משם.

לאה פדידה: רשות מקומית שאין לה הון עצמי להוסיף, לא יכולה להקים מקווה וזה אומר שדווקא במקומות שצריך את המקווה, ואנחנו יודעים שבפריפריה יש זיקה יותר חזקה לדת, ובמקום שאנחנו ניתן מענה אמיתי, המקוואות שלהם נראים בצורה לא נעימה.

לאה פדידה: אישה או גבר שהולכים למקווה צריכים לקבל את התנאים הטובים ביותר.

לאה פדידה: לא יכול להיות שהכסף הזה יצטרך לבוא מהון עצמי של הרשות המקומית.

מכלוף מיקי זוהר: זה בלתי אפשרי, במיוחד בפריפריה.

לאה פדידה: זה תנאי בסיסי לאמונה של הבן אדם.

לאה פדידה: הוא לא יכול להיות בלי מקווה, אז לא ניתן לו את זה?

<דבורה אייפרמן: כמו שאני אומרת, המשרד מתקצב את המקוואות האלה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל התקצוב לא מספיק.

<דבורה אייפרמן: אני רוצה להתייחס לערים שקודם הוזכרו כאן.

<משה טויבי ליבוביץ: הר יונה.

<דבורה אייפרמן: הר יונה ג', יש לנו תקציב לבניית בית כנסת, 812 אלף שקלים.

<דבורה אייפרמן: יש לי כאן אפילו את הגוש ואת החלקה.

<משה טויבי ליבוביץ: זה במקום בו עדיין לא גרים בו.

<דבורה אייפרמן: אני רק אומרת מה אנחנו מתקצבים.

<דבורה אייפרמן: האחריות לביצוע בפועל, היא על הרשות.

<דבורה אייפרמן: יש תקציב של מיליון ומאתיים אלף שקלים לבניית מקווה.

<משה טויבי ליבוביץ: איזה גוש וחלקה?

<דבורה אייפרמן: תב"ע ג' 19278, גוש 17470.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש, גברתי, שתביאו לוועדה נתונים עם העלות המינימלית של מקווה, באיזה היקפים, כמה מטרים ובאיזה סטנדרט.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה שיתקיים דיון אצלכם במשרד שידבר על כך שהתקצוב הבסיסי יהיה עלות של מקווה סביר והרשות תוכל לשדרג בהתאם ליכולות הכלכליות שלה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: משרד החינוך.

<רם נהרי: אדוני היושב ראש, חברי כנסת, ציבור.

<רם נהרי: עלו כאן טענות בתחומים שונים, בתחומים של בינוי, הסעות, תחומים פדגוגיים של פתיחת מוסדות חינוך.

<רם נהרי: נשתדל לעשות סדר.

<רם נהרי: אני אתחיל בתחום של הבינוי ואני רוצה לעשות קצת זום אאוט לרמה הארצית כי גם היו כאן כל מיני טענות ברמה המקומית.

<רם נהרי: למען הסר ספק, משרד החינוך לא מבצע איזושהי הבחנה בין אוכלוסיות, בין חילוני לחרדי, יהודי וערבי, אלא כולם נבחנים באותם קריטריונים ובאותה שיטה.

מכלוף מיקי זוהר: זו הבעיה.

לאה פדידה: זו הבעיה.

<רם נהרי: רגע.

<רם נהרי: אני אסביר.

מכלוף מיקי זוהר: לכל אוכלוסייה יש צרכים אחרים.

<רם נהרי: נבחנים באותם קריטריונים ועם זאת מכירים את הצרכים של כל אוכלוסייה.

<רם נהרי: לכן אנחנו גם מסתכלים על כל מקרה לגופו.

<רם נהרי: בהתאם לכך, אגב, גם בתקצוב ואני אפרט אחר כך.

<רם נהרי: מבחינה תקצובית.

<רם נהרי: אני רוצה לבשר שמשרד החינוך הפעיל חומש חדש של תקצוב מבחינת בינוי והתקציב הוא פחות או יותר כמעט והוכפל.

<רם נהרי: אם בשנת 2014 במגזר החרדי תוקצבו 403 כיתות, היום, ב-2017, תוקצבו כבר כמעט 740 כיתות, שזאת כמעט הכפלה וזה מספר מאוד יפה.

<רם נהרי: אגב, באחוזים זה הרבה יותר מהאחוז היחסי באוכלוסייה במדינת ישראל.

<רם נהרי: באשר לשיטתיות.

<רם נהרי: צריך להבין שהמגזר החרדי נתקל בכל מיני מכשולים ויש כל מיני חסמים.

<רם נהרי: אגב, אלה צרות שמוכרות לכל האוכלוסיות ובכל הארץ, סוגיות של קרקע, סוגיות של מאבקים פנימיים בין אוכלוסיות, וצריך להבין שמשרד החינוך יכול לתקצב כיתות רק כאשר פרויקט עבר איזשהו מסלול מסוים.

<רם נהרי: זאת אומרת, מסמכי קרקע, הקרקע יכולה להכיל מוסד חינוכי, פרוגרמה ולאחר מכן תכנית אדריכלית.

<רם נהרי: רק אחר כך אנחנו יכולים לתקצב מוסד חינוכי.

<רם נהרי: אם אנחנו יורדים לרמה המחוזית – דיברנו כאן על דרום וצפון – אפשר לראות שלמשל בדרום, מתוך 81 כיתות שהיו זמינות לתקצוב, בשנת 2017 תוקצבו כמעט שישים כיתות שאלה אחוזים מאוד מאוד מאוד גבוהים של תקצוב.

<רם נהרי: במחוז צפון, מתוך 11 כיתות זמינות לתקצוב - תבינו, אלה המספרים, מספרים נמוכים וזה עצוב כי הצורך הוא הרבה יותר גבוה - שמונה כיתות תוקצבו, שאלה אחוזים מאוד מאוד גבוהים.

מכלוף מיקי זוהר: שמונים אחוזים מ-11 כיתות, זאת בושה וחרפה.

<רם נהרי: אני מדבר רק על שנת 2017 ועל שני ישובים ספציפיים.

<רם נהרי: צריך להבין שזה פרויקטים שהיו זמינים לתקצוב.

<רם נהרי: משרד החינוך מחויב לתקצוב בין היתר על סמך החלטות ממשלה.

<רם נהרי: יש החלטת ממשלה שנוגעת לבדואים, למגזר הדרוזי, והחלטת ממשלה של הסכמי גג.

<רם נהרי: אנחנו עובדים על פי החלטות ממשלה אלה.

<רם נהרי: אגב, אני רוצה לבשר לכם שלגבי המגזר הבדואי עמדנו ביעדים שלנו לשנת 2017.

<רם נהרי: סדר גודל של יותר ממאתיים מיליון שקלים הוקצו מגזר הבדואי.

לאה פדידה: אם אתם רוצים, אתם יכולים, אז בוא נעמוד גם ביעדים האלה.

<רם נהרי: מה זה אם אתם רוצים אתם יכולים?

<רם נהרי: אנחנו יכולים לתקצב מה שזמין תקצוב.

<רם נהרי: בנוסף, כמו שגם משרד הדתות העלה, חשוב להבין שהשותף העיקרי שלנו בבינוי מוסדות חינוך הוא השלטון המקומי.

<רם נהרי: אנחנו הגורם המתקצב, השלטון המקומי הוא הגורם המבצע ואם שם יש כל מיני חסמים, במקרים נקודתיים אנחנו יודעים לטפל בהם.

<רם נהרי: במקרה של ערד הייתה מורכבות מאוד מאוד קשה עם האוכלוסייה המקומית שם אבל ידענו להתערב והשנה נפתחה כסדרה עם כיתות, ואגב, כך יקרה גם בתשע"ט.

<רם נהרי: כבר עכשיו אנחנו מקדמים עשר כיתות גן בתשע"ט ובשנת תש"פ יהיו עוד כיתות.

<רם נהרי: זאת תמונת המצב הארצית והמחוזית.

<רם נהרי: נמצא כאן את ידידי שיוכל לתת תמונת מצב מקומית.

לאה פדידה: יש לי תחושה שהחלפנו צד.

לאה פדידה: בדרך כלל הפוליטיקאים מדברים ולא עונים וכאן אתה לא ענית.

לאה פדידה: במבנים אני מבינה, אבל איפה מה שהעליתי ומה שהעלה כבוד היושב ראש לגבי הצרכים המסוימים כאשר אין לנו מספר ילדים ועל הסעות?

לאה פדידה: אתה יודע שהרשות המקומית צריכה לממן ארבעים אחוזים מההסעות.

<רם נהרי: חברי יתייחס לזה.

לאה פדידה: צריך לשלוח תלמידה לאולפנה כלשהי.

<רם נהרי: חברי יתייחס.

<רם נהרי: אלה תחומים שונים.

<פרג פראג': אני אחראי על מחוז צפון באגף הבינוי.

<פרג פראג': אני רוצה להתייחס לנושא הבינוי.

<פרג פראג': יש לי כאן נתונים לגבי הר יונה, גם לגבי מעלות וגם לגבי עפולה.

<פרג פראג': אני מופתע מכך שכבודו אומר לי שהם לא מתוקצבים.

<פרג פראג': הר יונה, תקצבנו לפני שלושה חודשים, אחרי כל התהליך שעבר, כל התכנון, כל מה שצריך.

<משה טויבי ליבוביץ: לשלוש שנים.

<פרג פראג': הר יונה היה מאושר.

<פרג פראג': אני מקבל את הבקשות מהרשויות.

<פרג פראג': מה ששלחו לנו, אישרנו.

<פרג פראג': כל התהליך של הכנת החומר, זה דרך הרשויות.

מכלוף מיקי זוהר: אתם בעצם מאשימים רק את הרשויות.

<פרג פראג': לא.

מכלוף מיקי זוהר: המדינה לא צריכה להתערב והיא לא צריכה להיות אקטיבית.

<פרג פראג': אנחנו כן דוחפים.

<קריאה: היזם של הר יונה זה משרד השיכון.

<פרג פראג': אנחנו מקבלים את הבקשות ועונים.

<פרג פראג': כל התהליך של הכנת החומר והתכנון, זה מול הרשויות אבל אנחנו במעקב.

<פרג פראג': בהר יונה, עד שיוכנס הבלוק הראשון, אנחנו השקענו שם, תקצבנו 24 כיתות בבית ספר יסודי ועוד שישה גני ילדים.

<פרג פראג': הרשות עכשיו צריכה לצאת למכרז ולבצע.

<פרג פראג': זה בידי הרשות.

<פרג פראג': אני כגוף ממשלתי לא יכול לכפות על הרשות שתצא למכרז.

<משה טויבי ליבוביץ: שלשום הייתי שם.

<משה טויבי ליבוביץ: יושב ראש הוועדה חתם על התכנית.

<פרג פראג': זאת כבר בשורה טובה.

<משה טויבי ליבוביץ: אחרי שלוש שנים.

<פרג פראג': מעלות, לפני שנתיים ראינו שיש בעיות מבחינה מספרית, יש מוסדות, שדה צופים שהיה במעלה יוסף, וביקשנו והעברנו אותם למעלות.

<פרג פראג': סידרנו להם מקום ראוי.

<פרג פראג': השקענו שם 12 מיליון שקלים בקריית חינוך.

<פרג פראג': באר חיים, הייתה אלי בקשה ואושרו 1,400 מטרים.

<פרג פראג': מה שאנחנו מקבלים מהרשות, אנחנו מיד מגיבים ועונים.

<פרג פראג': יש רשויות בהן יש בעיה עם מחלקת הנדסה.

<פרג פראג': חבר הכנסת אכרם חסון התכוון לכך שיש בעיה עם המהנדסים בהכנת החומר.

<פרג פראג': אני כממונה על מחוז צפון דואג כל הזמן ודוחף שיביאו את החומר יחד עם הנציגים.

<פרג פראג': יש נציגות מהאוכלוסייה החרדית שמכירה אותי אישית ובאה אלי למשרד בירושלים ויושבים ובודקים לעומק.

<פרג פראג': שוב, מבחינת התקצוב, התקציב קיים.

<פרג פראג': אנחנו מסתכלים על כל הבקשות ללא יוצאי דופן.

<פרג פראג': הרשות צריכה עכשיו להתעשת, להיכנס לתמונה ולבצע.

<פרג פראג': בצפת למשל כאשר נכנסתי לתפקיד לפני ארבע שנים, לא היו מוסדות חינוך.

<פרג פראג': תעלה עכשיו לצפת ואתה רואה בנייה.

<פרג פראג': ארבע שנים עבדנו ביחד ויש כאן בשורה.

<פרג פראג': יש בינוי רציני לאוכלוסייה החרדית.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: שי קלדרון.

<שי קלדרון: בוקר טוב.

<שי קלדרון: אני מהמחוז החרדי להיבטים שלא קשורים לבינוי כמו שהעלתה חברת הכנסת פדידה.

<שי קלדרון: ברכות למינוי החדש.

לאה פדידה: תודה רבה.

<שי קלדרון: קודם כל, לפני שנתיים הוקם מחוז חרדי וזאת בשורה גדולה כי זה למען ולשירות הציבור החרדי כמחוז ארצי שרואה את הצרכים ויודע אותם ומכיר את הצרכים הייחודיים למגזר.

<שי קלדרון: זאת בשורה אחת גדולה שהייתה לפני שנתיים והפירות שלה הם שיתופי הפעולה הרבים והמשמעותיים של המפקחים וכל האחראים, גם עם הרשויות המקומיות.

<שי קלדרון: הזכירו כאן הרבה מאוד את נצרת.

<שי קלדרון: נצרת עילית למשל היא דוגמה יפהפייה לרשות שכלל לא הכירה את המגזר ועשתה כברת דרך ארוכה מאוד בהבנה של הצרכים של המגזר, בהבנה של האינדיבידואליות שלו ואנחנו משתפים פעולה במחוז אתם מאוד יפה.

<שי קלדרון: רק השנה מנהל המחוז היה בנצרת פעמיים.

<משה טויבי ליבוביץ: גם שר החינוך היה.

<שי קלדרון: נכון.

<שי קלדרון: מנהלת מחלקת חינוך הצטרפה לפורום מנהלי אגפי חינוך שלנו במחוז והיא מגיעה כל חודש ומתערה ומבינה ופוגשת מנהלי אגפי חינוך אחרים ברשויות בהן יש ריכוזים חרדיים.

<שי קלדרון: זאת למידת עמיתים חשובה.

<שי קלדרון: יש לנו אתגר גדול שצריך לדבר עליו והוא בתי הספר או מוסדות החינוך המאוד קטנים.

<שי קלדרון: יש אתגר שצריך לדבר עליו בגלוי על השולחן.

<שי קלדרון: המגזר החרדי מאוד מאוד רוצה לכל תת אוכלוסייה שלו להקים מוסד.

<שי קלדרון: זה אתגר קשה מאוד.

<שי קלדרון: דיברו כאן על מעלות ואני עשיתי בדיקה על המקום.

<שי קלדרון: במעלות רוצים להקים תלמוד תורה חדש.

<שי קלדרון: יש בו שלוש כיתות עם 33 תלמידים.

<שי קלדרון: כלומר, א'-1, ממוצע של 11 תלמידים לשלוש כיתות.

<שי קלדרון: זה אתגר מאוד קשה.

<שי קלדרון: לא בקלות מקימים מוסד עם מספרים כאלה נמוכים ולא רק בגלל תקנות יבשות אלא גם בגלל שיקולי דת.

<שי קלדרון: אלה גם שיקולי דת פדגוגיים, עם כיתות של שבעה-שמונה ילדים אין אקלים חינוכי מיטבי, אין אווירה חינוכית וזה אתגר גדול מאוד.

<שי קלדרון: למרות זאת המחוז מגלה גמישות לצרכים ואם הבאנו את מעלות כדוגמה - אחרי שיג ושיח אושר לתלמוד תורה הזה להקים תלמוד תורה כמוסד פטור אחרי שיגישו את כל הדברים שהם מחויבים להגיש וכבר השנה, תשע"ח, אושר להם להקים מוסד.

<שי קלדרון: זאת אומרת, צריך לקחת בחשבון שאי אפשר לפתוח מוסד על כל עשרה או שמונה ילדים.

<שי קלדרון: ברשותך, דבר אחרון.

<שי קלדרון: חברת הכנסת העלתה את נושא ההסעות.

<שי קלדרון: גם בנושא ההסעות המשרד מאפשר לרשתות הגדולות תשלום גדול מאוד ורחב מאוד על הסעות מעיר לעיר, מישוב פריפריאלי כזה או אחר, תשלום של פר קפיטה לשתי הרשתות הגדולות שהוא בהחלט משביע רצון ומאפשר הרבה מאוד אפשרויות.

<שי קלדרון: אם אין מענה בתוך העיר, נותנים להם הסעות להגיע לעיריות סמוכות.

לאה פדידה: גם באוכלוסייה החרדית יש מוגבלויות שצריך להתייחס אליהן.

לאה פדידה: לא רק בית ספר חרדי אלא גם עם מוגבלויות ואז אנחנו צריכים לשים גם מלווה מתאים.

לאה פדידה: גם את זה צריך לקחת בחשבון, אם כבר מתקצבים.

מכלוף מיקי זוהר: משרד השיכון והבינוי, שולמית גרטל.

<שולמית גרטל: שלום.

<שולמית גרטל: כבוד היושב ראש, ועדה נכבדת.

<שולמית גרטל: משרד הבינוי והשיכון פועל לתכנון ובנייה של שכונות בישובים למגזר החרדי בפריפריה ומהסיבות שצוינו קודם לכן.

<שולמית גרטל: אנחנו פועלים על מנת לתת את המענה הנדרש ובמסגרת הכלים העומדים לרשותנו.

<שולמית גרטל: אני אדווח לכם על הישובים שהוזכרו ואני אתחיל עם כסיף.

<שולמית גרטל: בנושא הקמת הישוב העירוני כסיף בצומת תל ערד.

<שולמית גרטל: העיר החדשה כסיף מתוכננת לאוכלוסייה בצביון חרדי המונה כמאה אלף נפשות, כ-18 אלף יחידות דיור.

<שולמית גרטל: היא תהווה רק חלק מפתרון הדיור למגזר החרדי, עד 2035, והיא תהיה מוקד עירוני חרדי גדול באזור הנגב.

<שולמית גרטל: הרעיון הוא שיהיה קשר עם מרכז הארץ ועם המוקדים האחרים אבל ממש להקים מוקד באזור הדרום.

<שולמית גרטל: הקמתו של הישוב הוא תהליך של הקמת ישובים חדשים של היועץ המשפטי לממשלה והליכי התכנון הסטטוטוריים העיקריים שעבר הפרויקט הם על פי הנוהל וכוללים שלוש החלטות ממשלה, החלטת המועצה הארצית לתכנון ובנייה, החלטת המועצה הארצית לתכנון ובנייה לאשר שינוי לתמ"מ והכנת תכנית מתאר מקומית לעיר החרדית.

<שולמית גרטל: נכון לעכשיו המשרד נמצא בשלב של הכנת תכנית בניין עיר, תב"ע.

<שולמית גרטל: שלב א' לרובע הראשון של כסיף עבור 25 אלף נפשות, כ-5,200 יחידות דיור.

<שולמית גרטל: חשוב לי לציין שהעיר מתוכננת בתיאום מלא עם קבוצות שיתוף הציבור ועם ייעוץ מומחים בנושא ההתאמה לצרכים של המגזר וזה על מנת לתת מענה לכל צורך שנדרש לאורך החיים החרדי, להביא את הפתרונות הפרוגרמתיות מותאמות מראש, על מנת שלא נצטרך לעשות שינויים בהמשך.

<שולמית גרטל: מדובר כאן בחינוך, בתחבורה, בתעסוקה, בשירותי דת, בבנייה נמוכה עם הכנה לסוכה ועוד ועוד.

<שולמית גרטל: הכוונה היא שמוסדות הציבור יוקמו לקראת האכלוס הראשון.

יעקב אשר: איך תביאו תעסוקה?

יעקב אשר: משרד השיכון, פעם אחרונה שהקים עיר, זה היה באלעד.

יעקב אשר: נדמה לי.

<שולמית גרטל: כי לא כל יום מקימים עיר.

יעקב אשר: כל יום מקימים עיר על הנייר.

יעקב אשר: לא כל יום מקימים עיר, זה נכון.

יעקב אשר: באלעד הגיעו תושבים לגור בה והדיבורים על מרכז תעסוקה שיחזיק את עצמו ושיוכל לתת פרנסה, נמצאים כרגע בהליכים.

יעקב אשר: זאת אומרת, 18 שנים אחרי שהקימו את העיר הזאת ואחרי שמדינת ישראל השקיעה בה.

יעקב אשר: איך פותרים את הבעיה הזאת?

יעקב אשר: אולי אנשים ייסעו בהליקופטרים החדשים לתעסוקה במקומות אחרים.

<שולמית גרטל: אני אוהבת לחשוב שהמשרד לומד מהליקויים של העבר.

<שולמית גרטל: אנחנו באמת פתחנו ועשינו מחקר שלם על איך הקמנו ישובים גם באופן כללי וגם עבור המגזר החרדי.

לאה פדידה: האם במסקנה הזאת הסקתם שקודם כל צריך לעשות מבני ציבור ודת ורק אחרי כן בתים?

<משה טויבי ליבוביץ: יש כבר החלטה כזאת.

לאה פדידה: קודם כל לעשות מבני ציבור שאלה בתי ספר, מבני דת וכולי.

יעקב אשר: ותעסוקה.

<משה טויבי ליבוביץ: יש החלטה שהוביל אותה אחד התלמידים שלנו, סגן ראש עיריית ירושלים הרב פינדרוס, יחד עם משרד השיכון לפי כל תושב שמגיע לישוב חרדי חדש, במקביל ייבנו גם מוסדות הדת ומוסדות חינוך.

יעקב אשר: אם זה לא יהיה כך?

<משה טויבי ליבוביץ: אם זה לא יהיה כך, אני אצא בהפגנות.

יעקב אשר: זה לא יהיה כך.

יעקב אשר: זה לא תקציב צבוע.

יעקב אשר: זה תקציב שמשריינים במשרד החינוך.

<משה טויבי ליבוביץ: אם אברהם אבינו לא היה מאמין להשם, לא היה בא לארץ.

מכלוף מיקי זוהר: יש לנו עוד עשר דקות לסיום הדיון, אז אני חייב לנעול את הדיון ויש עוד לפחות שלושה דוברים.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו ניתן דקה לכל דובר ואחרי כן שתי דקות לחבר הכנסת אייכלר.

מכלוף מיקי זוהר: לאחר מכן נסכם את הדיון.

מכלוף מיקי זוהר: לא יותר מדקה למשרד הבריאות, לאחר מכן משרד התחבורה, לאחר מכן משרד הכלכלה ולאחר מכן משרד הקליטה.

<ניצה כהן: ועדה נכבדה, אני האחות המפקחת הארצית בבריאות הציבור.

<ניצה כהן: אני רוצה להגיד כמה דברים על הר יונה.

<ניצה כהן: בהר יונה, מיוני 2015, התקבלו מאה משפחות חרדיות.

<ניצה כהן: כרגע הנתונים הם שיש לנו בתחנת טיפת חלב 34 תינוקות, 185 פעוטות.

<ניצה כהן: האוכלוסייה הזאת מקבלת שירות בתחנת טיפת חלב ותיקה שנמצאת בהר יונה, מרחק של שתי תחנות בתחבורה ציבורית.

<ניצה כהן: רוב האוכלוסייה מבני ברק, רכסים, ביתר עילית וירושלים.

<ניצה כהן: כרגע התחנה נותנת את המענה לציבור.

<ניצה כהן: אין עומסים מיוחדים.

<ניצה כהן: הוספנו שליש משרת אחות עם ההנגשה התרבותית המתבקשת כדי לתת מענה אופטימלי לציבור.

<ניצה כהן: לגבי שאר הארץ, יש לנו שירותים שאנחנו נותנים בטיפות חלב.

<ניצה כהן: לא מדווחים עומסים מיוחדים.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: משרד התחבורה.

<נועה אבירם: מנהלת אגף רישוי ותפעול תחבורה ציבורית.

<נועה אבירם: משרד התחבורה בהחלט מזהה ומכיר את השימושים והביקושים השונים שמאפיינים את משתמשי התחבורה הציבורית החרדיים הן מבחינת ההיקפים והן מבחינת מרחקי הנסיעה, זמני הנסיעה והזיהוי של המיקומים הייחודיים, הסיפור של ילדים שעוזבים וגרים במקומות מרוחקים מהמשפחות והנסיעות בסופי שבוע, כולל גם שימושים של תיירות פנים שהם שונים.

<משה טויבי ליבוביץ: אנחנו רוצים בהר יונה רק פעם אחת ביום נסיעה לירושלים כדי שיבואו לקנות דירות.

<נועה אבירם: אני ארחיב ספציפית לגבי הר יונה.

<נועה אבירם: המשרד מזהה את זה.

<נועה אבירם: המשרד מעוניין להמשיך ולעודד את הציבור החרדי כמשת

<נועה אבירם: מש בתחבורה הציבורית, כציבור שהוא גם ברמת מינוע נמוכה ולתת לו, כמו לכלל הציבור, שירות תחבורה ציבורי מיטבי.

<נועה אבירם: המשרד מגבש כבר תקופה תכנית אב למגזר החרדי שתוכל לצפות אסטרטגית גם בהתאם לשימושים עתידיים ובהתאם לבינוי עתידי, גם את השירות וגם צורכי קרקע דוגמת מסופים ותחנות קצה שמן הסתם, ככל שיש שימוש יותר גבוה, גם בתחבורה יש צרכים בקרקע.

<נועה אבירם: זה בהיבט האסטרטגי.

<נועה אבירם: דרך אגב, המשרד פועל בסיוע של גורמים במגזר החרדי שמייעצים.

<נועה אבירם: חברות התחבורה הציבורית שפועלות במגזר החרדי מחויבות מכרזית להעסיק יועצים מהקהילות כדי שבאמת ייתנו את האימפוטים הייחודיים למגזר, כולל ברמה היום יומית כאשר היום יש אירוע מסוים, ולנסות להתאים את התחבורה ככל הניתן.

<נועה אבירם: בשוטף יש כל הזמן שיפורים ושדרוגים של השירות.

<נועה אבירם: שאלתם ספציפית על הר יונה ואני אומר שהר יונה, נסיעה לירושלים - - -

<משה טויבי ליבוביץ: פעם אחת בשבוע, ביום שישי.

<משה טויבי ליבוביץ: לא, לירושלים אין בכלל.

<משה טויבי ליבוביץ: רק לבני ברק.

<משה טויבי ליבוביץ: גם בתוך נצרת עילית לא היה אוטובוס במשך חצי שנה.

<נועה אבירם: קודם כל, ברור שתחבורה ציבורית מבוססת גם על מעברים ולא מכל מוצא ליעד יש שירות.

<נועה אבירם: דרך אגב, הרפורמה שנעשתה בתחבורה הציבורית והורדת המחירים בהחלט מסייעים ומאפשרים את זה.

<משה טויבי ליבוביץ: האם את חושבת שצריך לנסוע מהר יונה לנצרת ומנצרת לעפולה?

<נועה אבירם: בכל מקרה, בהר יונה מתוכננת הרחבה.

יעקב אשר: משפחה עם שלושה ילדים ושלוש עגלות, קצת קשה לה לעשות את המעברים האלה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

<שמואל ליטוב: ראש אגף בכיר לפיתוח הפריפריה החברתית, המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל.

<שמואל ליטוב: אנחנו מקיימים שיתוף פעולה הדוק עם כל הרשויות המקומיות.

<שמואל ליטוב: אנחנו מודעים לצרכים של הציבור החרדי.

<שמואל ליטוב: בהר יונה, כיוון שזה עלה בדיון בצורה ספציפית, השקענו בשנתיים האחרונות למעלה משבעה וחצי מיליון שקלים במוסדות ציבור.

<שמואל ליטוב: אם אתה רוצה פירוט, אין בעיה לתת אותו.

<משה טויבי ליבוביץ: אנחנו נבוא אליך.

<שמואל ליטוב: אין בעיה.

<שמואל ליטוב: לגבי דברים נוספים וצרכים נוספים.

<שמואל ליטוב: יש אפשרות לכל הרשויות המקומיות לקבל מאתנו מימון לתכנית אב לתעסוקה, לתת מיפוי ספציפי לכל האוכלוסיות בתוכן, עם אופק ועם מענים אפשריים שמותאמים לכל ישוב וישוב.

ישראל אייכלר: רק תרשום שאין משפחתונים בנצרת עילית.

ישראל אייכלר: תרשום את זה.

<שמואל ליטוב: אני מדבר אתך על סכומים.

<שמואל ליטוב: זה החלק הכי חשוב.

<שמואל ליטוב: לגבי הר יונה, אם אתה רוצה, נשב ונראה נתונים.

<שמואל ליטוב: דרך נוספת בה אנחנו מעבירים מימון לרשויות היא דרך זרועות הביצוע שלנו כמו הרשות לפיתוח הגליל והרשות לפיתוח הנגב.

<שמואל ליטוב: גם שם העברנו להר יונה עכשיו תקציב למתאם ספציפי שיעמוד מול משרדי הממשלה.

<משה טויבי ליבוביץ: אפשר לקבל את הפרטים?

<שמואל ליטוב: אין בעיה.

<שמואל ליטוב: תקבל.

<משה טויבי ליבוביץ: כי אין גרוש אחד לזה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: משרד הכלכלה.

<ירושלם ברוך: שלום.

<ירושלם ברוך: במשך שלוש השנים האחרונות השקענו 78.3 מיליון שקלים רק בהעסקת חרדים.

<ירושלם ברוך: בשנת 2017 הייתה לנו כרגע הקצאה בתכנית של שילוב אוכלוסיות שם שיעור השתתפותן בתעסוקה נמוך וכנראה זה יהיה בסכום של 26 מיליון שקלים רק לתחום של חרדים.

<ירושלם ברוך: אנחנו גם עוסקים בעידוד יזמים ובעלי עסקים חרדים.

<ירושלם ברוך: נתנו שירותים עסקיים לכ-1,032 יזמים.

<ירושלם ברוך: נפתחו 33 קורסים של יוזמים עסק.

<ירושלם ברוך: במקומות שאין לנו סניפי מעוף, שאלה סניפים שנותנים שירותי ייעוץ עסקי, יש מרכז מפתח כאשר זה בעיקר בערים כמו אלעד, מודיעין עילית, ביתר עילית ובית שמש.

מכלוף מיקי זוהר: הדובר האחרון, חבר הכנסת ישראל אייכלר ולאחר מכן אני אסכם את הדיון.

<שרי פייר: מה עם משרד הקליטה?

מכלוף מיקי זוהר: אני חייב לנעול את הדיון.

ישראל אייכלר: אדוני היושב ראש, אני רוצה לברך את חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר.

ישראל אייכלר: אין לך צדק חלוקתי יותר גדול מאשר לקיים דיון על הציבור החרדי.

ישראל אייכלר: בעבר – לא רק בעבר אלא גם בהווה בהרבה דברים – הם לא קיימים בספירה ובעניין.

ישראל אייכלר: למשל, הר יונה – אין בכלל משפחתונים ואין מעון.

לאה פדידה: צהרונים.

ישראל אייכלר: העירייה רוצה אבל היא לא מקבלת כלום.

ישראל אייכלר: תחבורה ציבורית, נושא אליו התייחסה נציגת משרד התחבורה.

ישראל אייכלר: אני יכול לקבוע שאחד הדברים שגורמים לסבל הגדול ביותר לפריפריה ולצדק החלוקתי של הציבור החרדי הוא התחבורה הציבורית.

ישראל אייכלר: דווקא בגלל מה שאת אמרת, שרוב האנשים משתמשים בתחבורה הציבורית, זה מתחת לכל ביקורת בכל הארץ ובוודאי בפריפריה.

ישראל אייכלר: חייבים לשנות את זה.

ישראל אייכלר: אוטובוס מהר יונה לירושלים הוא הכרח.

ישראל אייכלר: כמו שהציבור מגיע מבני ברק, הוא גם מגיע מירושלים.

ישראל אייכלר: גם הרכבת הקלה שאתם מתכננים לעשות שם, לא תגיע להר יונה.

ישראל אייכלר: לגבי תעסוקה.

ישראל אייכלר: מדברים על כסיף.

ישראל אייכלר: בכסיפה רמת האבטלה הכי גבוהה בארץ.

ישראל אייכלר: אז איך בכסיף תהיה תעסוקה?

ישראל אייכלר: אם צריך לעשות הפגנה נגד זה שאין תעסוקה, תעשה את זה בביתר אותו אתה הקמת ועד היום אין בה מרכז תעסוקה.

ישראל אייכלר: אני מברך על קיום הדיון ואני חושב שצריך לקבוע דיונים נוספים על צדק חלוקתי.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: מסקנות הדיון.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה קובעת כי קיים קיפוח כלפי האוכלוסייה החרדית באופן קליטתה בערי הפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: קליטה זו לוקה בחסר היות והשירותים והמענים הייחודיים לאוכלוסייה זו כגון שירותי חינוך, שירותי דת וכיוצא בזאת אינם ניתנים במלואם.

מכלוף מיקי זוהר: על גורמי הטיפול הממשלתיים לשים דגש על מענים הולמים לשירותים אלו תוך התייחסות קונקרטית ומותאמת לצרכיה של אוכלוסייה זו בפרט באזור הפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה קובעת כי המדינה לא עושה די בנושא ועל הממשלה לתת את התקציבים לרשויות למטרה זו ולוודא את ייעודם הסופי ולשימוש נכון בתקציבים.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה קוראת למשרד לשירותי דת לפעול לאלתר להקמת מקוואות תקניים, נגישים ומתוחזקים הן לגברים והן לנשים בשכונת הר יונה ג'.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה מבקשת עדכון בנושא הנדון בתוך שבועיים מהיום.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה דורשת לפעול לשינוי שיטת התקצוב למימון הקמת מקוואות ומבקשת להעביר לוועדה מהי עלות בסיסית למקווה, באילו היקפים וסטנדרטים וכן דורשת לקיים דיון מעמיק שהתקציב הבסיסי יהיה עם עלות מינימלית של מקווה סביר.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה קוראת למשרד החינוך - לפעול לאלתר ליצירת מבני לימוד הולמים ותקניים בהר יונה ג'.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה מוחה על העובדה שמזה שלוש שנים ילדי הגנים בגילאי שלוש עד שש לומדים בדירות מאולתרות שאינן מותאמות לגנים כפי שהובהר לוועדה.

מכלוף מיקי זוהר: ניתן אישור זמני על ידי המשנה למנכ"ל משרד הבריאות.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה דורשת לתת את הדעת לסוגיה זאת.

מכלוף מיקי זוהר: להגביר את הטיפול למתן רישיון תקין למבני בית הספר לבנים לכיתות א'-ג' תוך שיתוף פעולה עם הרשות.

מכלוף מיקי זוהר: לפעול להיערכות לשנים הבאות למתן פתרונות לבתי ספר גדולים ותקניים והתאמתם לגודל האוכלוסייה ולצרכיה.

מכלוף מיקי זוהר: לפעול לתכנית עתידית לקידום ללימודים אקדמיים ופיתוח ההשכלה לכלל האוכלוסייה החרדית בערי הפריפריה ובאזורים שעלו בדיון.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה קוראת למשרד העבודה והרווחה, אגף מעונות יום – לפעול להגביר את הטיפול במתן סמל למעון יחיד הפועל בשכונת הר יונה ג' הממוקם כאמור בדירת מגורים, מעון שעבר שיפוץ ועומד בקריטריונים.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה דורשת עדכון בנושא בתוך שבועיים מהיום.

מכלוף מיקי זוהר: לבחון סוגיית מתן סמל למעון במעלות תרשיחא, מדוע אינו עומד בקריטריונים.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה קוראת למשרד התחבורה לפעול בהקדם לשיפור התחבורה הציבורית לאוכלוסייה החרדית באזורי הפריפריה בכלל ובפרט באזורים שעלו בדיון.

מכלוף מיקי זוהר: לבחון מחדש סוגיה זו - לפעול לקו תחבורה ציבורית ישיר מנצרת עילית לירושלים וכן לפעול לתחבור הציבורית פעמיים ביום מירושלים לבני ברק עד הר יונה.

מכלוף מיקי זוהר: לפעול להגברת התחבורה הציבורית הפנימית בנצרת עילית מעבר לפעם אחת בשעה.

מכלוף מיקי זוהר: לפעול להגברת התדירות של הקווים הבין-עירוניים מנצרת עילית לבני ברק ולערי המרכז.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה קוראת למשרד השיכון ולמשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל לפעול ליצירת תכנית שיווקית בשכונות רסקו בנצרת עילית.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה קוראת למשרד השיכון לפעול לקידום ויישום החלטת הממשלה שקבעה הקמתה של העיר כסיף בתל ערד, החלטה שנתקבלה לפני למעלה מעשור.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה קוראת לראש הממשלה לפעול ליצירת תכנית ניווט לקליטת האוכלוסייה החרדית בפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: לבקשת חברת הכנסת פדידה, הוועדה תקיים דיון בכל מה שקשור לקיפוח בסל התלמיד החרדי ביחס לסל התלמיד החילוני לאור הצרכים המיוחדים.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: הישיבה נעולה.