ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 469, 2017-10-30 13:00

ניסן סלומינסקי: צהריים טובים, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החוקה, חוק ומשפט, בנושא: צו שירותי שמירה (סוגי שמירה הטעונים רישיון) (אתרי בנייה) (תיקון), התשע"ז-2016.

<רעות בינג: מדובר בתיקון לצו שירותי שמירה, שזה צו שמותקן מכוח חוק שירותי שמירה, זה צו ששר המשפטים, ובמקרה הזה שרת המשפטים, מתקין, ובעצם החוק קובע שני סוגי רישיונות שמירה.

<רעות בינג: סוג אחד זה רישיון לחברות אבטחה, וזה לכל חברות השמירה, כל חברות השמירה מחויבות ברישיון.

<רעות בינג: והסוג השני, שבעצם עליו אנחנו מדברים, זה סוגי שמירה שנקבעים בצו שביחס אליהם גם השומר בחברות השמירה נדרש לקבל רישיון.

<רעות בינג: אנחנו מדברים עכשיו על תיקון הצו.

<רעות בינג: הצו הזה מונה כבר היום רשימת מקומות, ומי ששומר באותם מקומות נדרש לקבל רישיון ספציפי לאדם עצמו שהוא עובד מכוח אותה חברת שמירה - - -

ניסן סלומינסקי: מה דורשים מאדם כדי שהוא יקבל את הרישיון?

<רעות בינג: הרישיון ניתן על-ידי הוועדה לרישוי, שומרים וחוקרים פרטיים, שהיא גם ועדה שהוקמה על-פי החוק הזה, והוועדה בודקת רישום פלילי, בודקת מידע מודיעיני ומידע רלוונטי.

<רעות בינג: יש כאן נציגים של הוועדה - - -

ניסן סלומינסקי: מה זה, רלוונטי?

ניסן סלומינסקי: האדם הזה שומר עם נשק?

ניסן סלומינסקי: הוא שומר מול פלילי או מול לאומני, או שזה כולל את כולם?

<רעות בינג: באופן עקרוני, זה יכול להיות גם שומרים כאלה וגם שומרים כאלה.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, עושים לו בדיקה שהוא פעם החזיק נשק, שהוא היה פעם ביחידה, שהוא יודע להפעיל נשק?

ניסן סלומינסקי: או שנותנים לו מקל ביד?

ניסן סלומינסקי: או איך זה הולך?

<רעות בינג: מי שמחזיק נשק מחויב לרישיון מכוח חוק כלי ירייה.

<רעות בינג: יש כאן כמה מסלולים של רישיונות שיכולים להיות חופפים ויכולים להיות עצמאית.

<רעות בינג: שומר שמחזיק נשק מחזיק בנשק מכוח הרישיון שלו, מכוח חוק כלי ירייה.

<רעות בינג: יכול להיות שומר שלא מחזיק בנשק והוא רוצה עדיין לקבל רישיון לשמירה, ואז הוא פונה לוועדה.

<רעות בינג: גם הוא וגם הוא מחויבים לפנות לוועדה לקבל רישיון.

ניסן סלומינסקי: אבל הוועדה שבודקת בודקת את היכולת של האיש לעמוד מול גנבים, מול מחבלים, או שהיא עושה רק את הבדיקה שאמרת, שאין לו רישום פלילי וכולי?

ניסן סלומינסקי: ואז יכול להיות שכשיקרה משהו, האיש לא ידע מה לעשות בכלל.

ניסן סלומינסקי: אין לו רישום פלילי, מצוין, הוא צדיק, אבל הוא לא יודע מה לעשות.

ניסן סלומינסקי: השאלה היא אם בודקים את כל זה.

<רעות בינג: במסגרת הוועדה הספציפית הזו, אני מניחה שלא בודקים את היכולות הפיזיות שלו לעמוד מול – אבל אם הוא באמת מחזיק בנשק, הוא כן נבדק על-ידי האגף לרישוי כלי ירייה במשרד לביטחון פנים, ואז הוא מחויב לעברו הכשרה אם הוא מחזיק כלי נשק.

ניסן סלומינסקי: כן, אבל זה משהו אחר.

<מאיה לויאן: אולי אני יכולה לעזור ולהבהיר.

<מאיה לויאן: אני עורכת-דין מאיה לויאן מפרקליטות תל-אביב.

<מאיה לויאן: מאבטחים, כפי שרעות כאן אמרה, מחולקים בגדול לשלוש קבוצות גדולות.

<מאיה לויאן: הקבוצה הראשונה הם אלה שמחזיקים את הנשק, ואכן יש להם גם רישיון מהמשרד לביטחון פנים, ויש להם גם רישיון מהמשטרה.

<מאיה לויאן: זאת אומרת, המשטרה מעבירה אותם קורס קטן של מספר ימים, רמ"ח אבטחה חתומה להם על התעודות.

<מאיה לויאן: מכוח התעודות שיש להם הם רשאים לפשפש בכליו של אדם, לערוך עליו בדיקה גופנית.

<מאיה לויאן: כל הדברים האלה הם סמכויות שניתנות להם מכוח התעודה שניתנת להם ממשטרת ישראל, אחרי שהם עברו קורס ובודקים את ההתאמה.

אלעזר שטרן: זה לגבי מאבטחים?

<מאיה לויאן: זה לגבי מאבטחים.

<מאיה לויאן: מאבטחים יכולים ל היות חמושים או לא חמושים.

<מאיה לויאן: זאת אומרת, גם מאבטחים שהם לא חמושים עוברים קורס של משטרת ישראל.

<מאיה לויאן: יש שוני כמובן בצורת ההכשרה, במספר הימים, בחברת האבטחה ששולחת אותם.

<מאיה לויאן: גם מאבטחי קניונים שרובם לא חמושים, או אלה שבסופּרים, הם מאבטחים ומקבלים את אישור משטרת ישראל, והם נושאים תעודה של משטרת ישראל.

<מאיה לויאן: ויש לנו קבוצה נוספת שאנחנו לא מתייחסים אליהם בכלל כמאבטחים, הם נקראים: סדרנים.

<מאיה לויאן: אותם סדרנים הם היחידים שלא צריכים רישיון, ואותם אתם יכולים לפגוש, למשל, במגרשי החניה של אירועי ספורט, רק במגרשי החניה.

<מאיה לויאן: ברגע שאתם כבר מגיעים לאולם עצמו, אתם תפגשו מאבטח עם תעודה.

<מאיה לויאן: זה שיבקש מכם לפתוח את התיק זה רק מיש יש לו תעודה, אחרת אין לו סמכות לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: אלה שנמצאים בבית-חולים?

<מאיה לויאן: הם עם תעודה ומוכשרים על-ידי משטרת ישראל.

<מאיה לויאן: .

ניסן סלומינסקי: הם מאבטחים?

<מאיה לויאן: הם מאבטחים.

ניסן סלומינסקי: אז שתי הקבוצות הראשונות הם מאבטחים, והקבוצה השלישית הם סדרנים, וסדרן נקרא 'שומר' בהגדרה של החוק?

<מאיה לויאן: לא, השומרים היום הם מאבטחים לכל דבר ועניין - - -

ניסן סלומינסקי: אז הם כוללים את כל שלוש הקבוצות?

<מאיה לויאן: כן.

ניסן סלומינסקי: החוק של היום מדבר על שלוש הקבוצות?

<מאיה לויאן: נכון, אדוני.

<מאיה לויאן: הסדרנים לא נמצאים בחוק.

ניסן סלומינסקי: מי לא נמצא בחוק?

<מאיה לויאן: הסדרנים לא נמצאים בחוק.

ניסן סלומינסקי: אז נמצאים רק שתי הקבוצות?

<מאיה לויאן: נכון.

אלעזר שטרן: צריך להבהיר שכל הסמכויות שיש למאבטחים האלה זה לא בכוח החוק שאנחנו עוסקים בו אלא זה מכוח חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור.

אלעזר שטרן: לכאורה, תיאורטית, מכוח החוק שלנו, יכול להיות אדם שהוא שומר, ואין לו שום סמכויות של מאבטח, תיאורטית לפחות.

<מאיה לויאן: נכון.

<רעות בינג: אני רוצה לציין שיש כמה מערכות דינים שחלות על כל מה שאנחנו קוראים לו: שומרים ומאבטחים.

<רעות בינג: ההערה שהעיר כאן אלעזר היא נכונה.

<רעות בינג: בעצם בכוח החוק הזה יכול להיות שומר שמקבל רישיון, שהוא לא יכול להחזיק נשק ואין לו את הסמכויות האלה של חיפוש, שזה חלק מהשומרים.

<רעות בינג: אנחנו ביקשנו להוסיף לצו את היתרי הבנייה.

<רעות בינג: זה בעצם היתה המלצה של הפרקליטות, כמובן, בשיתוף עם המשטרה, מתוך הבנה שבאותם אתרים מתבצעת פעילות עבריינית.

<רעות בינג: יוכלו להרחיב על כך גם נציגי המשטרה וגם הפרקליטות, והמחשבה היתה שרישוי הסדרה של חובת רישיון גם תעשה יותר סדר וגם כן תאפשר פיקוח והתמודדות עם התופעה.

ניסן סלומינסקי: עד היום אין שם שומרים או שעד היום הם נמצאים אבל אין להם סמכויות?

<מאיה לויאן: יש שומרים, אין הסדרה וזה גורר עבריינות סביב ובתוך אתרי הבנייה האלה, ניצול גם ביטחוני וגם פלילי.

ניסן סלומינסקי: ואיזה סמכויות אתם נותנים להם פה?

<מאיה לויאן: כאן אנחנו קודם כל מחייבים את מי ששומר באתר בנייה לקבל רישיון.

<מאיה לויאן: זאת אומרת, קודם כל בודקים את המינימום, שאין לו ע בר פלילי, שהוא מעל גיל 18.

<מאיה לויאן: מה שנראה היום לכל בר-דעת הגיוני שיקרה, אבל היום לא קורה.

<מאיה לויאן: היום יכול להיות לי באתר בנייה, ויש לי בפועל, ותיכף יעיד על זה כאן עופר, שהוא הרבה יותר מנוסה ממני בשטח, יש לי שומרים בעלי עבר פלילי מאוד כבד בהתפרצויות ופריצות.

<מאיה לויאן: אתר הבנייה לא נפגע, כי מי ששוכר את השירותים שלו משלם להם די הרבה כסף, אבל מסביב, פתאום יש לי התפרצויות לדירות, פתאום יש לי דברים פליליים, שלא לדבר על פיגועים עם טרקטורים וכל מיני דברים כאלה, כי זה כלים כבדים.

<מאיה לויאן: ולמה?

<מאיה לויאן: כי אף אחד לא בדק את מי ששמו שם, את החתול ששומר על השמנת.

ניסן סלומינסקי: זה חלק מהאיומים שאנחנו יודעים, לפחות באיזור באר-שבע, עם הבדואים - - -

<מאיה לויאן: וגם באיזור המרכז.

<מאיה לויאן: בכל הארץ, אדוני, בכל הארץ.

ניסן סלומינסקי: הם מאיימים שאם לא תתנו לנו את השמירה ואת הכספים, אנחנו נפרוץ, אנחנו נעשה הכול - - -

<עופר מועלם: אני אומר יותר מזה, אדוני.

<עופר מועלם: היום העבריינים חילקו את הארץ לעצמם – אני באיזור הזה, אתה באיזור הזה, עכשיו כל חברת שמירה שרוצה לבוא לשמור, היא לא מחליטה מי זה השומר בקצה, המשפחה מחליטה מי ישמור בקצה, אתה רק מקבל את העבודה מחברת הבנייה כי אנחנו לא יכולים לקבל את העבודה כי חברת הביטוח לא תכסה אותנו ולא נוכל לעבוד שם.

<עופר מועלם: אנחנו נקבע מי שומר, אנחנו נקבל את הכסף, אתה רק נותן לנו את העצות, את הגג.

<עופר מועלם: וזה כמובן הולך וגובר, היום זה בכל מקום בארץ.

ניסן סלומינסקי: אז איך אתם מפסיקים את זה?

ניסן סלומינסקי: אותן משפחות פשע שזה בטריטוריה שלהן, הם יכולים לקחת – איך קוראים להם?

<מאיה לויאן: "קופים", אנשי קש.

ניסן סלומינסקי: צעירים שעדיין אין להם רישום פלילי וכולי, ולא עשינו כלום.

<עופר מועלם: אני לא בטוח שלא עשינו כלום.

ניסן סלומינסקי: לא עשינו כלום במובן הזה, שאותו אחד, אל"ף, המשפחה מקבלת כספים, ובטח משלמים ל"קופים" האלה הרבה כסף.

ניסן סלומינסקי: בי"ת, יכול להיות שאותו אחד גם מאפשר להם, אם הם רוצים לגנוב או משהו, כל מיני דברים לעשות, הוא יכול לאפשר להם.

<עופר מועלם: ברור, אבל אדוני יודע שאם הנושא יהיה מפוקח ומסודר, ויהיו שם אנשים שהם נעדרי עבר פלילי ושבדקנו אותם, הסבירות שהם יעשו חריגות כאלו הוא קטן בצורה משמעותית ביותר משום שהיום אתה מוצא סודנים ששומרים, אתה מוצא תושבי שטחים ששומרים.

<עופר מועלם: באתרים מסוימים שמירה מתבצעת רק בשם, אין שם שומר דה פקטו.

<עופר מועלם: יש סייר על גזרה, ולא יגנבו משום שאני אפקטיבי, כי אני התחלקתי עם החבורה השנייה ואוי ואבוי למי שיגנוב לי.

ניסן סלומינסקי: אני מבין את זה ואני לא בא לדבר נגד זה כרגע, אני רק רוצה לומר שצריך לעשות עבודה רצינית על אותה חברת שמירה.

ניסן סלומינסקי: נניח שפנה אצר בנייה מסוים לחברת שמירה, את חברת השמירה הזאת צריך לעשות לה בדיקה כי היא הרי זו שיוצרת את הקשר עם אותה משפחת פשע.

ניסן סלומינסקי: אנחנו בודקים את הקצה, אבל צריכים לבדוק גם את חברת השמירה, שלא יהיה מצב שהיא מעבירה את זה ביודעין למשפחות פשע.

<מאיה לויאן: חברת השמירה מפוקחת על-ידי שני חוקים.

<עופר מועלם: זה יש, אדוני.

<עופר מועלם: אני אתן לאדוני שתי דוגמאות.

<עופר מועלם: משפחת אבו מור באיזור המרכז, הוגש נגדם כתב אישום, נידונו לתקופות מאסר, נתפסו שם 15 מיליון שקל רווחים.

<עופר מועלם: זו כנופיה, חד-משמעית, שירו אחד על השני ורצחו שם גם בן-אדם בעניין הזה.

ניסן סלומינסקי: מי נתן לה אפשרות לשמור במקומות?

<עופר מועלם: מה זה לקבל היום רישיון?

<עופר מועלם: אתה רק צריך להגיש בקשה - - -

ניסן סלומינסקי: היא חברת שמירה?

<עופר מועלם: היא היתה חברת שמירה, היא רימתה את המדינה, היא הביאה 'פרונטר'.

<עופר מועלם: הצלחנו לחשוף אותו ובוטל הרישיון.

<עופר מועלם: חברת י.ל.

<עופר מועלם: כוח המכבים, אהרון אביטן, שהוגש נגדו שימוע לאחרונה, 12 מיליון תפסנו אצלו.

<עופר מועלם: בסופו של דבר, החברה הזאת היא רק לצורך הקבלות, החשבוניות, וההתנהלות הכספית של החברות הקבלניות.

<עופר מועלם: הן לא יכולות להחליט מי ישמור בקצה.

<עופר מועלם: ולכן צריך לטפל גם בקצה, גם במי שיהיה באתר בלילה.

ניסן סלומינסקי: אני מבין, בקצה צריך לטפל.

ניסן סלומינסקי: אתה נתת לי דוגמה טובה, שגם חברת השמירה עצמה היא עבריינית, ואז אתם תופסים וכולי.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שיכול להיות מצב שחברת השמירה היא לא עבריינית, היא חברה טובה שתעמוד בכל המבדקים, אבל באה אליה משפחת פשע ואז היא נשברת ונותנת לה את היכולת לקבוע מי יהיה השומר.

ניסן סלומינסקי: השאלה היא אם אפשר לוודא שחברות השמירה לא עושות את זה גם אם הן עצמן לא הגוף העברייני, אבל שהן לא יוצרות קשר, אולי בגלל שהם מפחדים, אולי בגלל שיותר קל להם או מתחלקים ברווחים, שהן לא יוצרות קשר עם משפחות פשע לגבי הקצה.

<עופר מועלם: ברור.

<עופר מועלם: זה שאנחנו לא מסדרים את העניין, מאלץ את החברות הטובות, גם את חברות הבנייה וגם את חברות השמירה, לא להתעסק בתחום.

<עופר מועלם: היום, חברת שמירה טובה כמו "צוות 3" לא תתעסק באתרי בנייה, היא לא תיכנס לתחום הזה, כי הן לא מסוגלים לכפות או לקבוע מי ישמור בקצה.

<עופר מועלם: היום תלך לכל אתר בנייה, אתה לא תמצא שם יוצא הנדסה קרבית או יוצא משטרה צבאית.

<עופר מועלם: אתה תמצא שם את האיש ממשפחת הפשע שקבעו שהוא יהיה שם.

<עופר מועלם: זה מה שתמצא שם במקרה הטוב, אם תמצא שם מישהו.

ניסן סלומינסקי: ואתם מדברים רק על אתרי בנייה בחוק הזה?

<מאיה לויאן: להוסיף לצו את אתרי הבנייה.

<עופר מועלם: אתרי בנייה ותשתיות.

<מאיה לויאן: הצו מונה כבר מספר סוגי שומרים שנמצאים תחתיו.

אלעזר שטרן: מעבר לאמירה הכללית שזו תופעה, יש לכם נתונים על כמה כתבי אישום הוגשו?

אלעזר שטרן: מתוך כלל אתרי הבנייה בארץ, ואני מניח שמדובר במאות רבות, אתם יכולים לדעת בערך כמה?

<מאיה לויאן: בשנתיים האחרונות התחלנו בפרקליטות, במסגרת צוותי האכיפה המשולבת שקיימים, התחלנו פעילות אכיפה די גדולה בנושא הזה כי אנחנו רואים את ההשלכה הפלילית מסביב לאתר הבנייה.

<מאיה לויאן: ברגע שאנחנו מגלים חברה כזאת שמסרה את ניהול החברה לעבריינים, אנחנו ישר מגישים בקשה לשלילה בהליך מנהלי, וכמובן, ברגע שיש לנו את הראיות הפליליות, את כתבי האישום.

<מאיה לויאן: כיום יש שישה כתבי אישום, מתוכם שלושה הסתיימו כבר בהרשעות.

<מאיה לויאן: ויש שבע או שמונה בקשות פתוחות לשלילה אצלכם שעומדות על הפרק, ליאורה?

ניסן סלומינסקי: את מדברת על תל-אביב?

<עופר מועלם: תל-אביב ומרכז.

ניסן סלומינסקי: אבל יש לך אינפורמציה על כל הארץ?

<עופר מועלם: ברור, יש גם בדרום - - -

ניסן סלומינסקי: האינפורמציה שאת נותנת זה רק על המחוז שלך?

<מאיה לויאן: לא, אני מדברת על צוותי האכיפה בפרקליטות בכלל.

<עופר מועלם: היא מדברת על מגה-תיקים.

<עופר מועלם: היא לא מדברת על התיק הקטן שבן משפחת - - - הגיע לווילה שרוצים לבנות והציע שירותי שמירה.

<עופר מועלם: גם כתבי אישום כאלה יש.

<עופר מועלם: אני מכיר לפחות שלושה כאלו שעשיתי בעצמי.

<עופר מועלם: גם זה קורה.

<עופר מועלם: זה לא רק על חברות הבנייה הגדולות.

<עופר מועלם: היום זה הולך גם על שכונות וילות שבונים.

ניסן סלומינסקי: למה עד היום זה לא היה בתוך החוק?

<מאיה לויאן: הנושא צריך לעבור הסדרה במסגרת המשרד לביטחון פנים.

<מאיה לויאן: חיכו וחיכו שיעבירו את הסמכויות, הסמכויות לא עוברות, המצב תקוע, ואנחנו נמצאים במצב שהיום אנחנו מגיעים לאתר כזה, אנחנו רוצים להגיש כתבי אישום גם נגד השומר הבודד הזה, ואין לנו שום כלי.

<מאיה לויאן: הכול תקוע ואנחנו נמצאים באיזשהו ריק שחייבים לסדר אותו.

<מאיה לויאן: והפתרון הזה הוא יחסית טוב וקל, ולא ברור, כפי שאדוני אומר, למה זה לא נעשה עד עכשיו.

ניסן סלומינסקי: הפתרון הזה, אם הבנתי נכון, מדבר על הקצה.

ניסן סלומינסקי: מה קורה לחברות השמירה עצמן?

ניסן סלומינסקי: יש כלים?

<מאיה לויאן: כן, הן מפוקחות מכוח שלושה חוקים.

<מאיה לויאן: החוק הראשון הוא חוק שירותי שמירה, הן חייבות לקבל אישור מוועדת שירותי השמירה.

<מאיה לויאן: החוק השני הוא חוק ההסדרה של משרד הכלכלה.

<מאיה לויאן: הן חייבות לקבל רישיון ממשרד הכלכלה שבודק אגב את אותם נתונים בין היתר.

<מאיה לויאן: החוק השלישי זה מכוח – סליחה, אני לא זוכרת את שמו המלא של החוק – אבל דרך המשטרה, ביטחון הציבור, גם הכשרת המאבטחים שלהן וגם חדרי התחמושת צריכים רישיון לפי חוק רישוי עסקים.

<מאיה לויאן: מהבחינה הזאת יש לנו ניסיון לתפוס מכל הכיוונים את החברה עצמה, וכשאנחנו מגלים שעומד 'פרונטר' או 'קוף' בקצה, אנחנו כמובן ישר מתחילים הליך של שלילת רישיון.

<מאיה לויאן: זה הליך מנהלי שהוא קל יותר מן ההליך הפלילי.

<עופר מועלם: כמו שגילינו שתיק אחרי תיק אחרי תיק, על השטח בקצה אין שינוי, כי החברות האלו לא משפיעות מי ישמור בקצה, הן לא קובעות מי ישמור בקצה, הן כסות לדרכי זרימת הכספים.

<עופר מועלם: ומי שנוח לו בזה, זה גם הקבלנים לשלם כי יש להם איך לשלם, הם יהיו מבוטחים והכול יהיה מסודר, וגם השומר בקצה, והחברה שמתווכת ומרוויחה כסף.

<מאיה לויאן: וזה עולה למדינה מיליונים, כי אותם שומרים לא מדווחים לביטוח לאומי כשומרים שעובדים, כי יש גל של התפרצויות ופריצות מסביב לאותו מקום, כי זה גורר תלונות על איומים – אנחנו מתעסקים עם הארגונים הגדולים, זה פחות כי אותן חברות מסכימות לשלם, אבל הבן-אדם הבודד כשבא לו מישהו כמו גנגינה, שזה מישהו שהוגש נגדו כתב אישום בפתח-תקווה, שכל פתח-תקווה היתה שלו והוא לא מאיים, הוא עם חולצה קצרה, הוא עושה את התנועה הזאת, והוא רק אומר, טוב, אני רואה שעוד אין פה שומרים.

<מאיה לויאן: אותו בן-אדם מבין שכדאי לו לשלם, ולבן-אדם הזה אין רישיון ולא היה לו רישיון, וככה הוא השתלט על כל פתח-תקווה.

<מאיה לויאן: אחר-כך הוא רוצה להיות גם קבלן עפר, למרות שאין לו רישיון בתור קבלן, אבל כדאי לך לתת לו את העפר של אתר הבנייה כי הוא ממילא שם, ואחר-כך הוא גם רוצה למכור את העפר הזה.

<מאיה לויאן: וזה בסופו של דבר עולה למדינה מיליונים.

ניסן סלומינסקי: עולה למדינה ועולה לאזרחים.

<מאיה לויאן: בוודאי, האזרח הקטן סובל.

ניסן סלומינסקי: כי כל מה שהחברה משלמת יותר, בסוף זה מתגלגל על מחיר הדירה.

<מאיה לויאן: וגם אותו אזרח בסך-הכול רצה לבנות בית ופתאום עשו לו נזקים כי הוא לא הבין מי זה אותו אחד שהגיע אליו, או שהוא צריך לשלם לו למרות שהוא לא שם.

ניסן סלומינסקי: זה גם יגיע למצב שגם יחייבו אותם מאיפה לקנות את החומרים.

<מאיה לויאן: הכול, אדוני.

<מאיה לויאן: קורה הכול, הכול.

<עופר מועלם: היום מחייבים אותם מי יחפור, מי יפנה את העפר, זה הכול כסף.

<עופר מועלם: היה לנו תיק ביבנה, כשבנו את מחלף שורק, הוא נבנה לפני חמש-שש שנים, נכנסה לשם כנופיה, היא רצתה לקבוע מי יפנה את העפר ומי יחפור ומי יסלול.

ניסן סלומינסקי: ויש לכם מספיק כוח כדי להשתלט על זה?

ניסן סלומינסקי: יש למשטרה מספיק כוחות?

<מאיה לויאן: אם לא ננסה, אם לא ייתנו להם את האופציה הזאת בחוק, לא יקרה שום דבר.

ניסן סלומינסקי: זה רק המשטרה או שיש גם למשרד הכלכלה פקחים?

<עופר מועלם: ברור שיש למשרד הכלכלה פקחים.

<עופר מועלם: חלק משיתוף הפעולה פה זה איך שהצלחנו להתמודד.

<עופר מועלם: הרי ברור שחוקי העסקה פה הם תנאי עבדות, שהדברים הם כמובן בניגוד לרישיונות שקיבלו חברות השמירה עצמן.

<עופר מועלם: כמובן שהן לא מדווחות מי עובד, מתי עובד, ביטוח לאומי נכנס פה - - -

<מאיה לויאן: ורשות המסים.

<מאיה לויאן: זה המטרות של האכיפה המשולבת שעכשיו מפעילים.

ניסן סלומינסקי: נשמע שזה נצרך ואני לא יודע למה לא עשו את זה לפני 10 או 15 או 20 שנה.

אלעזר שטרן: אני רק רוצה לשאול, ואולי כדאי שזה יהיה לפרוטוקול, פחות על מה שאתם מציעים – כל הצו הזה נראה קצת טלאי על טלאי, במובן הזה הוא מאוד אקלקטי.

אלעזר שטרן: ברור מה הם הטעמים שאתם מציעים להכניס את אתרי השמירה, אבל לא כל-כך ברור מה הקריטריון הכללי להכניס איזשהו סוג שמירה לרשימה הזאת.

אלעזר שטרן: יש פה מצד אחד דיסקוטקים, מצד שני, מוסדות להשכלה גבוהה.

<עופר מועלם: כל מקום שהוא אינטרס מוגן שלך, שאתה רוצה לשמור עליו ואתה רוצה לקבוע מי ישמור לך עליו - - -

אלעזר שטרן: אני הייתי מכניס פה, לדוגמה, גם בית-חולים.

אלעזר שטרן: אין פה בית-חולים.

ניסן סלומינסקי: אין בית-חולים, וגם מעונות יום אין.

אלעזר שטרן: לכן הרשימה הזאת נראית מאוד-מאוד אקלקטית ולא כל-כך ברור מה הקריטריונים.

ניסן סלומינסקי: היא מסתכלת בראייה של מאפיה, שיש לה אינטרס כלכלי כנראה.

אלעזר שטרן: יש פה דיסקוטק, או בית קפה.

ניסן סלומינסקי: דיסקוטק זה הרבה כסף.

ניסן סלומינסקי: אבל לעומת זאת, מעון יום, אנחנו צריכים שם שומר שידע לעמוד.

ניסן סלומינסקי: אולי את המאפיה זה לא מעניין, אבל אותנו זה צריך לעניין כי אתה צריך להגן על הילדים מפני מחבלים וכולי, ואני לא יודע אם שומר שיושב בכניסה למעון או לגן, אם יש לו את ההכשרה, אם הוא עבר הכול, אם בכלל יש לו נשק - - -

<מאיה לויאן: מוסדות חינוך מחויבים.

ניסן סלומינסקי: זה כולל מעונות יום?

אלעזר שטרן: כן, אבל זה לא מכוח החוק הזה.

אלעזר שטרן: זה מכוח החוק של המאבטחים.

<רעות בינג: כן, זה לא מכוח החוק הזה אלא מכוח חוק סמכויות ומכוח חוקים אחרים, וחוק כלי ירייה, כפי שאמרנו לפני כן.

<רעות בינג: הצו הזה הוא אקלקטי ואין כאן עיקרון מסדר מספיק ברור.

<רעות בינג: כל הנושא של שירותי שמירה, מה שאנחנו קוראים לו אבטחה, שירותי אבטחה, אמור לעבור לאחריות המשרד לביטחון פנים.

ניסן סלומינסקי: מאיפה הוא אמור לעבור?

<רעות בינג: מה שקשור לשירותי שמירה – במשרד המשפטים, מה שקשור לכלי ירייה – במשרד לביטחון הפנים, מה שקשור לסמכויות – גם.

<רעות בינג: צריך לעשות סדר בנושא הזה, וזו כן הכוונה.

<רעות בינג: כשזה יעבור למשרד לביטחון הפנים וכל המעבר הזה יושלם, אז זה גם יבוא לידי ביטוי בהצעת חוק שעובדים עליה במשרד לביטחון הפנים, של הסדרה של כל הנושא של שירותי אבטחה ושל מאבטחים, והחיבור לחוקים השונים.

ניסן סלומינסקי: ועובדים על זה?

<קריאות: כן.

ניסן סלומינסקי: כבר הוצאתם תזכיר חוק או משהו?

<מאיר פוקס: הופץ בעבר תזכיר חוק, וכעת הנושא הזה שוב בבחינה.

ניסן סלומינסקי: אתם אומרים שהמשטרה כן בודקת אם נותנים למישהו נשק, שהוא יודע מה לעשות איתו?

<מאיה לויאן: אז שוב פעם, הנשק זה מכוח הסדרה של חוק כלי ירייה, ושם בוודאי בודקים מרשם פלילי ומידע מודיעיני, ואת זה לא משרד המשפטים עושה.

ניסן סלומינסקי: אבל שידע להשתמש בנשק - - -

אלעזר שטרן: זה לא בודק אם הוא יודע לעשות מטווחים ולירות בצורה טובה.

אלעזר שטרן: פשוט בודקים את העבר הפלילי שלו ושהוא לא מסוכן לציבור.

<קריאה: הוא חייב לעבור מטווח.

ניסן סלומינסקי: יש קורס של כמה ימים - - -

אלעזר שטרן: זה על המאבטחים.

אלעזר שטרן: וזה למי שרוצים לתת לו סמכויות לבדוק אנשים.

ניסן סלומינסקי: זה שני דברים.

ניסן סלומינסקי: גם וגם, היא אמרה.

<מאיה לויאן: יש גם וגם.

ניסן סלומינסקי: נניח שלי יש רישיון לאקדח, עשיתי מטווח - - -

<מאיה לויאן: זה לא מספיק.

<מאיה לויאן: אם אתה רוצה להיות מאבטח חמוש, אתה צריך לעבור קורס של משטרת ישראל ולקבל - - -

ניסן סלומינסקי: ושם כן מכשירים אותו?

<מאיה לויאן: בוודאי, אדוני.

<מאיה לויאן: הקורסים משתנים לפי רמות המאבטחים.

ניסן סלומינסקי: מי אדוני?

<אילן מרדכי: שמי אילן מרדכי, סגן נשיא התאחדות בוני הארץ לשעבר, יושב-ראש אגף תשתיות, מתעסק בתשתיות.

<אילן מרדכי: רציתי במשפטים קצרים, ממש לא באריכות כי מועלם אמר כבר את הדברים.

<אילן מרדכי: אנחנו כל בוקר נתונים לסחטנות, סחטנות של גנבים.

<אילן מרדכי: לפעמים אלה נזקים בלתי הפיכים, שזה פוגע חיי אדם.

<אילן מרדכי: הם סוחטים קבלנים תמורת כספים שיחזירו להם את החלקים, מכיוון שאותו כלי, אתה קם בבוקר, אתה מגיע לשטח, יש לך ציוד מכני כבד שאתה רוצה להתחיל לבצע את העבודה שלך, אתה מגיע בבוקר ופשוט פירקו לך חלק קטן מהכלי, ולפעמים זה חלק שהוא ספציפי לכלי הזה.

<אילן מרדכי: אתה לא יכול לקנות אפילו חלק חילוף כי אלה ג'ולות מיוחדות שמתאימות רק לכלי הזה.

ענת ברקו: מי הגנבים?

ניסן סלומינסקי: משפחות הפשע, ברובם.

ענת ברקו: זאבים בודדים?

ניסן סלומינסקי: לא, הרוב זה משפחות פשע.

<אילן מרדכי: לא, לא.

<אילן מרדכי: זה חברות השמירה.

ענת ברקו: חברות השמירה עצמן?

<אילן מרדכי: אם חברת השמירה יודעת להחזיר את החלקים האלה, כפי שאמר מועלם, אז משהו פה לא בסדר.

ניסן סלומינסקי: הרבה פעמים חברות השמירה הן חלק ממשפחות פשע.

<אילן מרדכי: ברור, זה פרוטקשן.

ניסן סלומינסקי: או הן, או שהן מחייבות את חברות השמירה לעשות מה שהם רוצים.

ענת ברקו: אלה חמולות פשע.

<אילן מרדכי: אם אני קבלן צפוני ומגיע במקרה לעבוד בנתניה, ואותה חברת שמירה שמלווה אותי מהצפון לאיזור המרכז, ופתאום המחשב לא נמצא.

<אילן מרדכי: ואז הם ביניהם מסתדרים, חברות השמירה - - -

ענת ברקו: אז למה לא שוללים להם את האישורים?

ניסן סלומינסקי: כאן אנחנו נותנים להם את הסמכות, שעכשיו הם יוכלו לשלול להם.

ענת ברקו: גם בבסיסי צה"ל, אנחנו יודעים שיש התפרצויות, גניבת אמל"ח, יושבים על הגדר, וזה כאילו הכול נראה באותו אופן כאילו פרצו לאיזשהו בניין.

ענת ברקו: אז יש לי חוק שמחמיר את ההתייחסות לעניין הזה.

ענת ברקו: אנחנו יודעים בדיוק מי הגנבים, אנחנו יודעים בדיוק מי שולח, אנחנו יודעים בדיוק מי המשפחות, אנחנו יודעים גם בדיוק מי הילדים של מי.

ענת ברקו: ולכן, יש כתובת, אף אחד לא צריך לעצום עיניים כשגונבים 70 טון עגבניות, ואף אחד לא צריך להמשיך לעצום עיניים כשמחבלים בציוד חקלאי או בצמ"ה או בכל כלי רכב אחר.

ענת ברקו: ולכן הגיע הזמן לעשות מעשה, ובוא ננסה את היד הקשה, ומשטרת ישראל תלחץ על הגז יותר חזק.

ענת ברקו: אני יודעת שאתם מאוד צפופים מבחינת כוח אדם, ויש המון אתגרים שאתם נדרשים לעמוד בהם.

ענת ברקו: אבל יכול להיות שהגענו למצב שצריך להציב יחידות ייעודיות, כי אנחנו גם רואים שבמקומות מסוימים, אזרחים שלנו חוטפים אבנים על השמשה הקדמית או עם לום, עם מקדחות, עם כל מיני דברים כאלה, אזרחים שנוסעים בכל מיני מקומות.

ענת ברקו: זאת אומרת, צריך יותר נראות משטרתית בשטח של מג"ב או של שיטור מבצעי יותר, ולא מספיק שיטור סיירות.

ניסן סלומינסקי: נתחיל עם הגניבות החקלאיות שיש?

ניסן סלומינסקי: ראינו את - - - שבאים בשקט, ומה בסוף, מוכנים להגדיר את זה רק כגניבה, לא מעבר לזה, אז החקלאים גם לא יקבלו שום פיצוי.

ענת ברקו: אבל אדוני, מי שמוותר על זה, אלו נתיבי הטרור.

ענת ברקו: זה אותם אנשים שעושים הסבה מקצועית מפשיעה לטרור, זה רק שינוי בסטטוס שלהם.

ענת ברקו: לטרור אנחנו יודעים איך להתייחס.

ענת ברקו: תתייחסו לטרור חקלאי, תתייחסו לטרור נגד האנשים שהם עובדים לפרנסתם, אחרת לא ייבנה כאן אף בית, אלא אם כן ניקח את החמולות האלה, שהם יהיו גם הבנאים, גם הגנבים, וניתן לגנבים לשמור על השמנת.

ניסן סלומינסקי: לא רק זה.

ניסן סלומינסקי: הם מביאים גם את החומרים, ויכול להיות שאלה חומרים מסוג ב' או מסוג ג', ואחר-כך הבית יכול גם להתמוטט, והם עושים כסף.

ניסן סלומינסקי: זו סדרה שלמה.

ענת ברקו: ברור.

ענת ברקו: אי אפשר להשביע את רעבונה של אותה חמולה.

ניסן סלומינסקי: אוהב כסף לא ישבע כסף, כך אמר שלמה.

ניסן סלומינסקי: חלק מפרשים את זה במובן החיובי, על משה רבנו, אוהב תורה לא ישבע תורה, אבל בדרך-כלל זה אוהב כסף לא ישבע כסף, וככל שזה פתוח יותר אז רוצים יותר ויותר.

ענת ברקו: זה מעניין, נושא כל-כך חשוב ואנחנו לא רואים כאן יותר מדי התלהבות וזה חבל.

ניסן סלומינסקי: יש התלהבות גדולה מאוד.

ניסן סלומינסקי: היתה כאן בהתחלה התלהבות עם דוגמאות וכבר כמעט הצבענו.

ניסן סלומינסקי: נקרא את הצו.

אלעזר שטרן: "צו שירותי שמירה (סוגי שמירה הטעונים רישיון) (אתרי בנייה) (תיקון), התשע"ז-2016 בתוקף סמכותי לפי סעיף 18(ב) לחוק חוקרים פרטיים ושירותי שמירה, התשל"ב-1972, ובאישור ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, אני מצווה לאמור:

ניסן סלומינסקי: הכול כלול כאן או שתבואו עם תוספות נוספות?

<עופר מועלם: לא הבאנו את השומרים על ארגוני הפשיעה, אבל נבוא כשנשכנע את הפרקליטות.

ניסן סלומינסקי: דרך אגב, שמירה בחקלאות יש?

ענת ברקו: הם רק רצו לאכול עגבניות באותו יום, הם היו צריכים לעשות סלט.

ניסן סלומינסקי: בחקלאות יש לכם את השמירה ואת כל הדברים האלו?

ניסן סלומינסקי: בחקלאות אין לכם הסדרה, אז כן תבואו לפה עוד מעט.

<מאיה לויאן: יכול להיות.

ניסן סלומינסקי: בוודאי.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שגם מעונות יום אין לכם, אז תבואו לפה גם.

ניסן סלומינסקי: בינתיים נאשר את זה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את התוספת של אתר להקמת תשתית, אתר בנייה או אתר איגום וכולי, לרשימה, כדי שיהיה לכם את הסמכויות?

ניסן סלומינסקי: ואנחנו מחזקים את ידיכם שתפעלו.

ניסן סלומינסקי: מי בעד?

ניסן סלומינסקי: ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד – פה אחד

ניסן סלומינסקי: אושר פה אחד.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים לראות - - -

<מאיה לויאן: גם אנחנו, אדוני, בגלל זה אנחנו פה.

ניסן סלומינסקי: שיהיה לכם בהצלחה גדולה.

<מאיה לויאן: תודה.

ניסן סלומינסקי: להתראות.

ניסן סלומינסקי: הישיבה נעולה.